ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Справа № 7/5027/546/2011 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Стратієнко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" на ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 23 квітня 2014
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 28
травня 2014 року за скаргою дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" на дії відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Чернівецькій
області у справі № 7/5027/546/2011 за позовом
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" до публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернівцігаз" про стягнення суми, -

Встановив:

У травні 2011 року дочірня компанія "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" звернулась
до господарського суду Чернівецької
області з позовом до публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернівцігаз" про стягнення 660969,60 грн.
боргу, 64995,34 грн. інфляційних, 20103,50 грн. 3
% річних, посилаючись на невиконання
відповідачем умов мирової угоди,
затвердженої ухвалою господарського
суду Чернівецької області від 17
березня 2004 року у справі № 6/1.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 4 серпня 2011
року позов задоволено, стягнуто з
відповідача на користь позивача 660969,60
грн. боргу, 64995,34 грн. інфляційних, 20103,50
грн. 3 % річних, 7461 грн. державного мита,
236 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

15 серпня 2011 року судом видано
відповідний наказ.

У листопаді 2013 року стягувач звернувся
до суду зі скаргою про визнання
неправомірними дій відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Чернівецькій області, визнання
незаконною постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу від 26
червня 2012 року з виконання наказу
господарського суду Чернівецької
області від 15 серпня 2011 року у справі №
7/5027/546/2011 та зобов'язати зазначений
відділ примусового виконання рішень
відновити виконавче провадження та
вжити всі заходи для фактичного
повного виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 14 січня 2014
року скаргу позивача задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Чернівецькій області, які полягають у
винесенні постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу від 26
червня 2012 року. Визнано незаконною
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу від 26 червня 2011
року. В решті вимог скарги відмовлено.

У лютому 2014 року стягувач звернувся до
суду зі скаргою про визнання
неправомірними дій відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Чернівецькій області, які полягають у
винесенні постанови про закінчення
виконавчого провадження від 10 лютого
2014 року ВП № 28785706 з примусового
виконання наказу господарського суду
Чернівецької області від 15 серпня 2011
року, та визнання зазначеної постанови
незаконною.

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 23 квітня 2014
року, залишеною без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 28 травня 2014
року, скаргу позивача відхилено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постановлені у справі судові
рішення скасувати, визнавши дії
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Чернівецькій області, які полягають у
винесенні постанови про закінчення
виконавчого провадження від 10 лютого
2014 року ВП № 28785706 з примусового
виконання наказу господарського суду
Чернівецької області від 15 серпня 2011
року, та зазначену постанову від 10
лютого 2014 року, незаконними.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
суд вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено попередніми судовими
інстанціями, після набрання рішенням
господарського суду Чернівецької
області від 15 серпня 2011 року чинності
та до моменту відкриття виконавчого
провадження - до 22 вересня 2011 року,
боржник, у відповідності до приписів
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" та згідно
"Порядку списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 894 від 8 серпня 2011
року, на підставі даних
бухгалтерського обліку підприємства,
здійснив списання заборгованості, яка
утворилась за договором № 10/1-562 від 19
березня 2001 року та мировою угодою № 6/1
від 16 березня 2004 року, затвердженою
ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 17 березня 2004
року у справі № 6/1, на суму 2829271,95 грн., що
зафіксовано в Протоколі № 18 засідання
комісії з питань списання
заборгованості публічного
акціонерного товариства "Чернівцігаз"
щодо проведення списання
заборгованості.

Факт повідомлення боржником стягувача
про списання заборгованості
підтверджується матеріалами справи.

Виходячи з того, що заборгованість
відповідача, яка підлягає списанню
відповідно до Закону України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію",
списана відповідачем правильно, а
стягнуті за рішенням суду кошти, які не
підлягали списанню, сплачені ним у
повному обсязі, попередні судові
інстанції дійшли висновку, що судове
рішення, на виконання якого видано
відповідний наказ, фактично виконано в
повному обсязі, що є підставою, згідно
п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження", для закінчення
виконавчого провадження, а неправильне
зазначення правової підстави у
постанові про закінчення виконавчого
провадження не може бути підставою для
визнання дій державного виконавця
неправомірними у випадку прийняття
правильного по суті рішення.

Висновок попередніх судових інстанцій
про необхідність відхилення скарги
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" на дії органу
державної виконавчої служби є
правильним і таким, що відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам і наявним матеріалам
справи.

Доводи, викладені у касаційній скарзі,
були предметом дослідження в суді
апеляційної інстанції і їм дана
правильна правова оцінка.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування оскаржуваних у
справі ухвали місцевого суду від 23
квітня 2014 року та постанови
апеляційної інстанції від 28 травня 2014
року не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" залишити
без задоволення, а ухвалу
господарського суду Чернівецької
області від 23 квітня 2014 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 28 травня 2014
року за скаргою дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" у справі №
7/5027/546/2011 - без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.