КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2014 р. Справа№ 910/13151/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом Прокурора Київського
району м. Полтави

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 03.07.2014р. № 910/13151/14 винесену за
розглядом позовної заяви Прокурора
Київського району м. Полтави в
інтересах держави

в особі Державного
науково-технічного підприємства
«Бурова техніка»

орган уповноважений здійснювати
функції держави у спірних
правовідносинах:

Міністерство енергетики та
вугільної промисловості України

до Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України»

про стягнення боргу за договором №
1-БТ-2011 від 10.11.2011р.

Представники сторін:

від позивачів: не з'явились;

від відповідача: Демчук О.В.
(довіреність № 14-94 від 18.04.2014р.);

від прокуратури: Жовтун Н.Б. старший
прокурор відділу Прокуратури міста
Києва (посвідчення № 019901 від 21.08.2013р.)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.07.2014р. повернуто без
розгляду позовну заяву Прокурора
Київського району м. Полтави з підстав
передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
Прокурором Київського району м.
Полтави подано апеляційну скаргу, в
якій скаржник просить скасувати ухвалу
судді Господарського суду міста Києва
про повернення позовної заяви від
03.07.2014р. № 910/13151/14 за позовом прокурора
Київського району в інтересах держави
в особі Державного науково-технічного
підприємства «Бурова техніка» до
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» про стягнення з
відповідача на користь Державного
науково-технічного підприємства
«Бурова техніка» заборгованості за
договором № 1-БТ-2011 від 10.11.2011 про
закупівлю послуг в сумі 74 791, 29 грн.;

- матеріали справи № 910/13151/14 за позовом
прокурора Київського району міста
Полтави в інтересах держави в особі
Державного науково-технічного
підприємства «Бурова техніка» до
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» про стягнення з
відповідача на користь Державного
науково-технічного підприємства
«Бурова техніка» заборгованості за
договором № 1-БТ-2011 від 10.11.2011 про
закупівлю послуг в сумі 74 791, 29 грн.
передати на розгляд до Господарського
суду міста Києва;

Згідно доводів апеляційної скарги
оскаржувана ухвала суду підлягає
скасуванню з передачею справи на
розгляд Господарського суду міста
Києва через неправильне застосування
норм матеріального права та
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду обставинам справи.

В судове засідання призначене по
розгляду апеляційної скарги не
з'явились представники Державного
науково-технічного підприємства
«Бурова техніка» та Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України, однак враховуючи, що явка в
судове засідання є правом сторін, а не
їх обов'язком, не визнавалась судом
обов'язковою для представників сторін,
справа може розглядатись без їх участі,
оскільки нез'явлення цих представників
не перешкоджає розгляду апеляційної
скарги. Про судове засідання сторони
повідомлені належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення
рекомендованих відправлень.

За розглядом матеріалів справи,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування оскаржуваної ухвали
виходячи з наступного.

Прокурор Київського району міста
Полтави звернувся до суду з позовом у
якому просив стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» на користь Державного
науково-технічного підприємства
«Бурова техніка» 74 589, 90 грн. основної
заборгованості, 201, 39 грн. пені, а всього
74 791, 29 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

Згідно ст. 2 ГПК України прокурор, який
звертається до господарського суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обгрунтовує необхідність їх захисту, а
також вказує орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, і зазначені обставини
підтверджені змістом позовної заяви
прокурора № 89-4723вих14 від 25.06.2014р. та
доданими до позову документами, що
10.11.2011р. ДНТП «Бурова техніка» уклало з
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» договір про
закупівлю послуг № 1-БТ-2011, який в
подальшому відповідачем виконаний
неналежним чином, у зв'язку з чим у
сторін виник спір.

В даному випадку, спірні
правовідносини пов'язані з виконанням
господарського договору № 1-БТ-2011 від
10.01.2011р. про закупівлю послуг виникли
лише між сторонами такого договору:
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України», як замовником
послуг та Державним науково-технічним
підприємством «Бурова техніка», як
виконавцем (надавачем) послуг.

Вказані відносини за правовою
природою є господарськими, і в межах
цих відносин Державне науково-технічне
підприємство «Бурова техніка» не
здійснює владних, управлінських
функцій по відношенню до Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», вказані особи в зазначених
відносинах є рівноправними та
незалежними одна від одної.

У позовній заяві прокурором не
обґрунтовано які функції держави, як
органу державної влади, здійснює
Державне науково-технічне
підприємство «Бурова техніка» у
господарських відносинах між останнім
та Публічним акціонерним товариством
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», та які інтереси
держави підлягають захисту при
порушенні відповідачем умов
укладеного ним господарського
договору.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 08.04.99 у справі № 1-1/99 зі
справи за конституційними поданнями
Вищого арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (справа № 1-1/99 про
представництво прокуратурою України
інтересів держави в арбітражному суді),
положення абзацу четвертого частини
першої ст. 2 Арбітражного (нині
Господарського) процесуального
кодексу України в контексті пункту 2 ст.
121 Конституції України належить
розуміти так, що

прокурори або їх заступники подають до
господарського суду позови саме в
інтересах держави, а не в інтересах
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх підпорядкування і
форм власності.

Відповідно до п. 2 рішення
Конституційного суду України від
08.04.1999р. N3-рп/99, під поняттям «орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах», зазначеним у ч. 3 ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України, потрібно розуміти орган
державної влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Діюче законодавство України не
визначає Державне науково-технічне
підприємство «Бурова техніка» органом
державної влади чи органом місцевого
самоврядування, кошти заявляються до
стягнення з відповідача на користь
юридичної особи, а не в доход бюджету.

Згідно частини другої статті 29
Господарського процесуального кодексу
України, у разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах держави
в особі органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, зазначений орган
набуває статусу позивача.

Таким чином, пряма норма
процесуального закону вказує на те, що
повноваження здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах
обумовлюють виникнення права на позов
для такого органу, і саме такий позов
може передаватись на розгляд суду
прокурором.

В свою чергу, положення статуту
Державного науково-технічного
підприємства «Бурова техніка», на які
посилається прокурор у позові та
апеляційній скарзі, не наділяють
Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України здійснювати
відповідні функції у договірних
відносинах, що виникли між Державним
науково-технічним підприємством
«Бурова техніка» та Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» при виконанні господарського
договору № 1-БТ-2011 від 10.01.2011р..

Належність державного підприємства до
сфери управління Міністерства не надає
останньому права вимоги виконання
господарського договору № 1-БТ-2011 від
10.01.2011р. укладеного підприємством з
іншою юридичною особою.

Частиною 2 статті 67 Господарського
кодексу України визначено, що
підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

У відповідності до статті 6
Господарського кодексу України одним
із загальних принципів господарювання
в Україні є заборона незаконного
втручання органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, їх
посадових осіб у господарські
відносини.

Фактично позов поданий в інтересах
окремо визначеної юридичної особи -
Державного науково-технічного
підприємства «Бурова техніка», яке не
підпадає під визначення органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах, наведене у вищеназваному
рішенні Конституційного Суду України.

У свою чергу Державне науково-технічне
підприємство «Бурова техніка» має
підстави і можливості для самостійного
захисту своїх прав, згідно з
положеннями п. 3.7 статуту підприємство
має право, відповідно до чинного
законодавства та з урахуванням
обмежень, передбачених цим статутом,
укладати договори (правочини), набувати
майнові та особисті немайнові права,
нести обов'язки, бути позивачем,
відповідачем і третьою особою в
господарських, адміністративних судах
та судах загальної юрисдикції.

Державне науково-технічне
підприємство «Бурова техніка», не є
органом державної влади чи органом
місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади, а Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України не наділене правом на позов до
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» щодо належного
виконання господарського договору №
1-БТ-2011 від 10.01.2011р..

Отже, у даному випадку прокурором
неправильно визначено позивача.

Посилання прокурора на те, що ДНТП
«Бурова техніка» належить до сфери
управління Міністерства палива та
енергетики України відповідно до
наказу вказаного Міністерства від
01.04.2011р. № 39 не свідчить про
необхідність залучення останнього у
якості позивача, оскільки Міністерство
палива та енергетики України за
спірним договором не вповноважене
виконувати якісь дії, жодних прав чи
обов'язків для Міністерства палива та
енергетики України за спірним
договором не виникає.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання участі прокурора у розгляді
справ, підвідомчих господарським
судам» № 7 від 23.03.2012р., у випадках
неправильного визначення прокурором
(його заступником) позивача, тобто
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах,
господарський суд на підставі пункту 1
частини першої статті 63 ГПК повертає
таку позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

Виходячи із вимог процесуального
закону щодо необхідності сплати
судового збору за розгляд
господарським судом позову про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» на користь
Державного науково-технічного
підприємства «Бурова техніка»
заборгованості за господарським
договором, судом першої інстанції
правильно зазначено про відсутність
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі, що є
підставою для повернення позовної
заяви згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
органи прокуратури при здійсненні
своїх повноважень звільнені від сплати
судового збору згідно з п. 11 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір» не
свідчать про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, оскільки
зазначаючи про невиконання вимог щодо
сплати судового збору за поданий на
розгляд суду позов прокурора, суд
першої інстанції виходив із
встановлених ним обставин, що прокурор
неправильно визначив державний орган,
який має вчиняти функції з виконання
договору про закупівлю послуг № 1-БТ-2011
від 10.11.2011р., відповідно при поданні до
господарського суду позовної заяви не
здійснював свої повноваження.

Враховуючи вищевикладене, відсутні
підстави для задоволення апеляційної
скарги Прокурора Київського району м.
Полтави та скасування ухвали
Господарського суду м. Києва від 03.07.2014
року.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прокурора
Київського району м. Полтави залишити
без задоволення, ухвалу від 03.07.2014р. №
910/13151/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/13151/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала