ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
Справа № 925/1005/14

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого судді - Васяновича
А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Борисенко А.М. -
представник за довіреністю,

від відповідача - Клименко І.А. -
представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом приватної
науково-дослідної та
комерційно-консультативної

фірми "Конкорд-Гей", смт.
Гребінки, Васильківського району,

Київської області

до фермерського
господарства "Клевань", с. Кривчунка,

Жашківського району,
Черкаської області

про стягнення 680 941 грн. 53 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року до господарського суду
Черкаської області з позовом
звернулася приватна науково-дослідна
та комерційно-консультативна фірма
"Конкорд-Гей" до фермерського
господарства "Клевань" про стягнення з
відповідача боргу, у зв'язку з
неналежним виконанням умов договору
купвлі - продажу зерна №86К-2013 від 06
липня 2013 року в розмірі 680 547 грн. 00 коп.,
в тому числі: 544 437 грн. 60 коп.
передоплата та 136 109 грн. 40 коп. штраф.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 13 червня 2014 року
порушено провадження у справі та
призначено розгляд справи в судовому
засіданні на 03 липня 2014 року.

Розгляд справи здійснюється після
відкладення.

03 липня 2014 року від позивача надійшла
заява про збільшення розміру позовних
вимог, в якій останній просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
в розмірі 680 941 грн. 53 коп., в тому числі:
544 753 грн. 22 коп. передоплата та 136 188 грн.
31 коп. штраф.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Вказана заява відповідає вимогам ст. 22
ГПК України, а тому судом розглядається
позов приватної науково-дослідної та
комерційно-консультативної фірми
"Конкорд-Гей" з урахуванням збільшеного
розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні позов (з урахуванням заяви
про збільшення розміру позовних вимог)
підтримав та просив суд його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково, а також просив суд зменшити
розмір штрафу до 3% від суми
заборгованості, що складає 4 098 грн. 57
коп. і відстрочити термін виконання
зобов'язання до 31 жовтня 2014 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 24
липня 2014 року згідно ст. 85 ГПК України
було оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення зі справи
№925/1005/14.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити частково виходячи з
наступного:

Звертаючись до суду з відповідним
позовом, позивач в обґрунтування своїх
позовних вимог зазначав, що на
виконання умов договору купівлі -
продажу зерна № 86К-2013 від 06 липня 2013
року здійснив попередню оплату товару
в розмірі 445 200 грн. 00 коп.

Проте, відповідачем не було здійснено
поставки товару у визначені договором
строки.

В зв'язку з чим позивач просив суд
стягнути з відповідача попередню
оплату та штраф за несвоєчасне
повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено господарським судом
під час її розгляду, 06 липня 2013 року між
фермерським господарством "Клевань"
(продавець) та приватною
науково-дослідною та
комерційно-консультативною фірмою
"Конкорд-Гей" (покупець) було укладено
договір купівлі - продажу зерна за №
86К-2013.

Згідно п. 1.1., 2.1., 4.1. вищевказаного
договору, відповідач зобов'язався
продати позивачу 140 тонн зерна ріпаку,
за ціною 3 180 грн. за тонну, включаючи
ПДВ.

Загальна вартість товару складає 371 000
грн. та ПДВ - 74 200 грн., що всього складає -
445 200 грн. (п. 4.2. договору).

У відповідності до п. 6.1. договору
покупець зобов'язався здійснити оплату
товару в розмірі 445 200 грн. 00 коп. до 09
липня 2013 року.

На виконання вимог п. 6.1. договору
позивачем було сплачено відповідачу 445
200 грн. 00 коп., що підтверджується копією
банківської виписки (а.с. 11).

Відповідно до умов п. 5.2. договору
купівлі - продажу зерна відповідач
зобов'язувався відпустити зерно ріпаку
позивачу до 18 липня 2013 року.

Водночас у визначені договором строки,
відповідач товар не поставив.

Відповідно п. 6.3 договору у випадку
невиконання або виконання не в повному
обсязі умов, що передбачені п. 5.2.
договору з вини продавця, продавець
повертає покупцю всю суму сплачених
коштів за зерно ріпаку в строк до 20
липня 2013 року з урахуванням п. 6.4.
договору.

Пунктом 6.4. договору визначено, що у
випадку росту величини курсу євро по
відношенню до гривні більше ніж на 2%,
повернення сплачених покупцем коштів
за зерно ріпаку здійснюється продавцем
у вказані в п. 6.3. договору терміни,
виходячи з курсу грн./євро на день, що
передує дню повернення коштів і
визначається без додаткового
узгодження за формулою, яка зазначена в
п. 6.4. Договору.

Частиною другою ст. 693 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідно до положень ст. 524
Цивільного кодексу України
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Відповідач частково повернув кошти
позивачу, а саме: 50 000 грн. 00 коп. 17 липня
2013 року та 50 000 грн. 00 коп. 18 липня 2013
року, всього 100 000 грн., але остаточного
повернення коштів не здійснив, чим в
односторонньому порядку порушив умови
договору.

Судом враховано, що станом на момент
повернення попередньої оплати
відбулося збільшення (зростання)
величини курсу євро по відношенню до
гривні більше ніж на 2% в порівнянні з
днем оплати товару (попередньої
оплати).

Статтею 530 Цивільного кодексу України
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до п. 1.9 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" якщо у договорі
виконання грошового зобов'язання
визначається до настання певного
терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року
(частина друга статті 252 ЦК України), то
останнім днем виконання такого
зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну (в даному
прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас
коли у тексті договору виконання
грошового зобов'язання визначено "по 1
серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня
2014 року", то останнім днем виконання
такого зобов'язання буде 1 серпня 2014
року.

Граничний строк повернення
попередньої оплати до 20 липня 2013 року.

Кошти повертаються виходячи з курсу
грн./євро на день, що передує дню
повернення за формулою зазначеною в
п.6.4 договору.

Пункти 6.3, 6.4 договору на момент
розгляду справи в суді є чинними і в
установленому законом порядку не
визнавалися недійсними.

Відповідач позов в частині вимог про
стягнення попередньої оплати визнав.

Відповідно до ст. 78 ГПК України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

З розрахунку наведеного в позові
вбачається, що позивач його здійснював
станом на 02 червня 2014 року, тобто на
момент підготовки позовної заяви для
звернення до суду.

При цьому курс гривні по відношенні до
євро становив 16,161801 грн.

Станом на 11 липня 2013 року (дата
зарахування коштів на рахунок
відповідача) офіційний курс гривні по
відношенню до євро становив 10,241431 грн.

Станом на 23 липня 2014 року - день, що
передує дню прийняття судового рішення
з повернення грошових коштів (п. 6.4
договору) офіційний курс гривні по
відношенню до євро становив 15,697782 грн.

Враховуючи вищенаведене, а також
формулу, що передбачена умовами
договору відповідач станом на 24 липня
2014 року повинен повернути позивачу 529 113
грн. 01 коп.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Під час розгляду даного спору
відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК
України не було доведено факту
належного виконання зобов'язання щодо
поставки товару чи повернення всієї
суми попередньої оплати з урахуванням
збільшення величини курсу євро по
відношенню до гривні, а тому позов в
частині стягнення з відповідача суми
попередньої оплати підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до п 7.2. договору, при
несвоєчасному поверненні коштів по п.
6.3. відповідач зобов'язаний сплатити
позивачу штраф в розмірі 25% від суми
невчасно повернутих коштів.

Оскільки відповідач обов'язку щодо
своєчасного повернення суми коштів у
строк до 20 липня 2013 року не виконав,
позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення штрафу в розмірі 136 188 грн. 31
коп.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України штрафом на відміну від пені є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Положеннями ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Під час розгляду справи відповідач у
відзиві на позов заявив клопотання про
зменшення судом розміру штрафних
санкцій.

В обґрунтування своєї позиції в цьому
питанні відповідач посилається на ту
обставину, що фактично позивач ніяких
фінансових втрат не поніс, оскільки
умови договору передбачали повернення
грошових коштів з урахуванням
зростання курсу іноземної валюти по
відношенню до гривні, а тому на думку
відповідача розмір неустойки значно
перевищує розмір втрат (збитків)
позивача.

Також відповідач стверджував про
готовність добровільного повернення
коштів (виконання судового рішення),
проте з відстрочкою до 31 жовтня 2014 року
у зв'язку з тяжким фінансовим
становищем та необхідністю реалізації
врожаю 2014 року.

Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
передбачено право господарського суду,
при прийнятті рішення зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Господарський суд в даному випадку
вважає за можливе скористатися правом
передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та
зменшити розмір штрафу з 25% до 10% від
суми несвоєчасно повернутих коштів.

При цьому судом враховано,
невідповідність розміру заявленої до
стягнення неустойки (штрафу) наслідкам
порушення зобов'язання, а також
поведінку винної сторони - відповідача,
зокрема, визнання позову та
декларування добровільного виконання
судового рішення.

Водночас, підстав для відстрочки
судового рішення на момент його
прийняття суд не вбачає.

З урахуванням викладеного з
відповідача підлягає стягненню 52 911
грн. 30 коп. штрафу, а в решті вимог слід
відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу
між сторонами відповідно до вимог ст. 49
ГПК України.

Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки (п. 3.17.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року, № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції").

В п. 4.3. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року, № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" вказано, що у разі коли
господарський суд на підставі пункту 3
статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки
(штрафу, пені), витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського
господарства "Клевань", вул. Ювілейна, 28,
с. Кривчунка, Жашківського району,
Черкаської області, ідентифікаційний
код 32191441, п/р 6148 в АТ "Златобанк" м.
Київ, МФО 380612 на користь приватної
науково-дослідної та
комерційно-консультативної фірми
"Конкорд-Гей", вул. Київська, 140, смт.
Гребінки, Васильківського району,
Черкаської області, ідентифікаційний
код 13726552, п/р №3 в ПАТ "Райффайзен
банк "Аваль" м. Київ, МФО 380805 - 529 113 грн. 01
коп. - попередньої оплати, 52 911 грн. 30 коп.
штрафу та 13 227 грн. 98 коп. витрат на
сплату судового збору.

3. В решті вимог - в позові
відмовити.

Видати відповідний наказ
після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та
строки передбачені розділом ХІІ ГПК
України.

Повне рішення складено 28 липня 2014
року.

Суддя
А.В.Васянович