ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року Справа №
904/1318/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Сизько І.А.
(доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Кузнецової
І.Л.,

при секретарі судового засідання:
Ревковій Г.О.,

за участю представників сторін:

від відповідача: Черненко Т.М.,
представник, довіреність б/н від
08.07.2014р.; Довгалюк І.І., керівник, виписка
серія АД №225443 від 27.03.2014р.;

представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма ім.
Горького" на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
28.04.2014р. по справі №904/1318/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма ім.
Горького", с. Миколаївка,
Новомосковський район,
Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ПСгруп", м.
Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору
підряду №17/ОПС від 17.07.2013 року

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
ім. Горького" (далі ТОВ "Агрофірма ім.
Горького") звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "ПСгруп"
(далі ТОВ "ПСгруп") про визнання
договору №17/ОПС від 17.07.2013р., укладеного
між ТОВ "Агрофірма ім. Горького" та ТОВ
"ПСгруп", недійсним.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.04.2014р.
по справі №904/1318/14 (суддя Юзіков С.Г.) в
задоволенні позову відмовлено,
враховуючи, що відсутні підстави для
визнання спірного договору недійсним.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ
"Агрофірма ім. Горького" звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.04.2014р.
по справі №904/1318/14 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги ТОВ
"Агрофірма ім. Горького" задовольнити в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник
посилається на те, що система
охоронно-пожежної сигналізації не
працює, роботи та матеріали, які
використовувались, не відповідають
вимогам нормативно-правових актів у
галузі будівництва, проектній
документації, діючим нормам, правилам
проектування, а вартість виконаних
робіт не відповідає середнім цінам в
галузі будівництва та є значно
завищеною; судом безпідставно
відхилене клопотання ТОВ "Агрофірма
ім. Горького" про призначення судової
будівельно-технічної експертизи, тоді
як від вирішення питання про
відповідність робіт та матеріалів, що
використовувались, вимогам
нормативних документів у галузі
будівництва, проектній документації,
діючим нормам, правилам проектування,
середнім цінам в галузі будівництва
залежить вирішення питання щодо
здійснення ТОВ "ПСгруп" обману при
виконанні будівельно-монтажних робіт з
встановлення систем охоронно-пожежної
сигналізації по договору; судом не
було надано правової оцінки проектній
документації систем пожежної
сигналізації; відповідач всупереч
чинного законодавства України
зазначив вартість виконаних робіт, яка
не відповідає середнім цінам в галузі
будівництва та є значно завищеною;
внаслідок недоліків цінність системи
охоронно-пожежної сигналізації і
можливість використання її за
призначенням значно знизилась; ТОВ
"ПСгруп" здійснило обман при виконанні
будівельно-монтажних робіт щодо
дійсної якості встановлених систем
охоронно-пожежної сигналізації,
використовуючи матеріали, які не
відповідають вимогам нормативних
документів у галузі будівництва,
проектній документації та умовам
договору.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
"ПСгруп" просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.04.2014р. по справі №904/1318/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Представник позивача в судові
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судових засідань ТОВ
"Агрофірма ім. Горького" було
повідомлене належним чином (т.2 а.с.173,
194). Клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

17.07.2013р. між ТОВ "Агрофірма ім. Горького"
(замовник) та ТОВ "ПСгруп" (підрядник)
укладений договір №17/ОПС, за умовами
якого підрядник зобов'язується
виконати на свій ризик із свого
матеріалу і своїми силами та засобами
будівельно-монтажні роботи з
встановлення систем охоронно-пожежної
сигналізації в зерносховищах
ангарного типу №1, №2 по вул.
Пархоменко, 24 та №3, №4 по вул.
Пархоменко, 23, складів №5, №6, №7, №8 по
вул. Рахівнича, 1а, с. Королівка -
відповідно до проектно-кошторисної
документації, яка надається підряднику
замовником, замовник зобов'язаний
прийняти та оплатити роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
(п.1.1. договору).

В п. 3.1. договору встановлено, що
договірна ціна робіт (додаток №1), що є
невід'ємною частиною договору,
визначається на основі кошторису є
динамічною і складає 759 907, 20 грн., у тому
числі ПДВ 20% 126 651, 20 грн.; вартість робіт
складається із вартості матеріалів
підрядника та вартості
будівельно-монтажних робіт.

Відповідно п. 4.1. в редакції додаткової
угоди №1 від 18.07.2013р. до договору
№17/ОПС, оплата за договором
здійснюється замовником у порядку: 100
000, 00 грн. - до 26.07.2013р.; 200 000, 00 грн. - до
19.08.2013р.; 200 000, 00 грн. - до 19.09.2013р.; 259 907, 20
грн. - до 21.10.2013р.; загальна сума 759 907, 20
грн.

За п. 5.1., п. 5.3 договору, строк виконання
робіт визначається календарним планом,
що становить невід'ємну частину
договору (додаток №2); робота
вважається виконаною після підписання
акта приймання виконаних робіт
замовником або уповноваженою ним
особою.

В п. 5.12. договору сторони погодили, що
виконані роботи приймаються
замовником з обов'язковим складанням
відповідного акта приймання виконаних
робіт, який підписується
уповноваженими представниками
замовника та підрядника з наданням
останнім документів, які підтверджують
якість використаних матеріалів.

Договір №17/ОПС від 17.07.2013р. підписаний
представниками сторін та скріплений
печатками підприємств.

В додатку №2 до договору сторони
погодили календарний план робіт на
об'єкті встановлення систем
охоронно-пожежної сигналізації в
зерносховищах ангарного типу №1, №2 по
вул. Пархоменко, 24, №3, №4 по вул.
Пархоменко, 23 с. Миколаївка та складів
№5, №6, №7, №8 по вул. Рахівнича, 1а,
с.Королівка ( з 22.07.2013р. по 30.08.2013р.).

Отже, договір (з урахуванням додатків
до нього) містить усі необхідні умови,
які законодавством ставляться для
правочинів такого виду.

Як вбачається з довідки про вартість
виконаних робіт та витрат за серпень
2013р. (форма КБ-3), акта №1 приймання
виконаних будівельних робіт за серпень
2013р. (форма КБ-2в), підписаних
представниками сторін та скріплених
печатками підприємств, відповідач
виконав обумовлені договором підрядні
роботи на суму 749 561,51 грн., які оплачені
позивачем частково в розмірі 150 000,00 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 24.02.2014р.
у справі №904/10114/13, залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.05.2014р., стягнуто з ТОВ "Агрофірма ім.
Горького" на користь ТОВ "ПСгруп" по
договору №17/ОПС від 17.07.2013р. 599 561, 51 грн.
основного боргу та 14 827, 53 грн. пені.

Посилаючись на обман з боку
відповідача щодо дійсної якості
встановлених систем охоронно-пожежної
сигналізації, використання
відповідачем при виконанні робіт з
встановлення систем охоронно-пожежної
сигналізації матеріалів, які не
відповідають вимогам нормативних
документів у галузі будівництва,
проектній документації та умовам
договору, помилкове підписання
позивачем акта виконаних робіт за
відсутністю відповідних спеціалістів,
позич просить визнати договір від
17.07.2013р. №17/ОПС недійсним на підставах,
визначених ч. 1 ст. 229 та ч. 1 ст. 230
Цивільного кодексу України.

В ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу
України, якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Під помилкою слід розуміти таке
неправильне сприйняття стороною
правочину предмета чи інших істотних
умов останнього, що вплинуло на її
волевиявлення, за відсутності якого
можна вважати, що правочин не було б
вчинено. Помилка повинна мати істотне
значення, зачіпати природу правочину
або такі якості його предмета, які
значно знижують можливість його
використання за призначенням. При
цьому істотною вважається така
помилка, наслідки якої неможливо
усунути або їх усунення вимагає
значних витрат від особи, що
помилилася, - з урахуванням її
майнового становища, характеру
діяльності тощо. Обставини, з приводу
яких помилилася особа, мають бути
наявними на час вчинення правочину.

Обов'язок доведення відповідних
обставин покладається на позивача.

Не вважається помилкою щодо якості
продукції (товару, іншого майна)
неможливість її використання або
утруднення в її використанні, які
сталися після виконання хоча б однією з
сторін зобов'язань, що виникли з
правочину, і не пов'язані з поведінкою
іншої сторони правочину. Не має
правового значення помилка у мотивах
правочину (тобто в обставинах, у зв'язку
з якими особа вчиняє правочин) або
незнання стороною правочину норм
законодавства (п. 3.9 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними").

Частиною 1 ст. 230 Цивільного кодексу
України визначено, якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу сторону
в оману щодо обставин, які мають
істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього
Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" зазначено, що у вирішенні
спорів про визнання правочинів
недійсними на підставі статей 230 - 233
Цивільного кодексу України
господарські суди повинні мати на
увазі, що відповідні вимоги можуть бути
задоволені за умови доведеності
позивачем фактів обману, насильства,
погрози, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною, тяжких обставин і наявності
їх безпосереднього зв'язку з
волевиявленням другої сторони щодо
вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне
введення в оману представника
підприємства, установи, організації
або фізичної особи, що вчинила
правочин, шляхом: повідомлення
відомостей, які не відповідають
дійсності; заперечення наявності
обставин, які можуть перешкоджати
вчиненню правочину; замовчування
обставин, що мали істотне значення для
правочину (наприклад, у зв'язку з
ненаданням технічної чи іншої
документації, в якій описуються
властивості речі). При цьому особа, яка
діяла під впливом обману, повинна
довести не лише факт обману, а й
наявність умислу в діях відповідача та
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману. Обман щодо
мотивів правочину не має істотного
значення.

Відповідно ст. 33, ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Стосовно доводів скаржника слід
зазначити, що:

по-перше, за загальним правилом
невиконання чи неналежне виконання
правочину не тягне за собою правових
наслідків у вигляді визнання правочину
недійсним. У такому разі
заінтересована сторона має право
вимагати розірвання договору або
застосування інших передбачених
законом наслідків, а не визнання
правочину недійсним (п. 2.2 пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними");

по-друге, щодо відхилення судом першої
інстанції клопотання про призначення
судової будівельно-технічної
експертизи, на вирішення якої слід
поставити питання, які стосуються
якості та вартості виконаних робіт, то
скаржником не було надано доказів
непрацездатності протипожежних
систем, а саме, актів, складених у
відповідності до діючого
законодавства про непрацездатність
протипожежних систем, доказів
повідомлення відповідача про
непрацездатність систем
протипожежного захисту, тощо. Крім
того, судова експертиза призначається
лише у разі дійсної потреби у
спеціальних знаннях для встановлення
фактичних даних, що входять до предмета
доказування, тобто у разі, коли
висновок експерта не можуть замінити
інші засоби доказування;

по-третє, ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу
України передбачено, що замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків, негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі. Позивач в
установленому договором та законом
порядку не заявив про виявлені при
прийнятті виконаних робіт недоліки та
не направив відповідачу вимогу про їх
безоплатне усунення, протокол з
переліком зазначених підрядником
зауважень та строків їх усунення
сторонами не складався. Отже, роботи за
договором вважаються виконаними та
прийнятими відповідно ст. 853 Цивільного
кодексу України. В підписаних
сторонами довідці про вартість
виконаних робіт та акті приймання
виконаних будівельних робіт за серпень
2013р. відсутні будь-які зауваження щодо
якості та вартості виконаних
відповідачем робіт. Системи
охоронно-пожежної сигналізації
змонтовано відповідачем, що
підтверджується актом приймання
виконаних будівельних робіт за серпень
2013р., обсяги робіт погоджено сторонами,
роботи виконувались за проектами,
наданими позивачем відповідачу, після
підписання акта виконаних робіт
позивач не направляв відповідачу
повідомлень про недоліки у роботі
систем охоронно-пожежної сигналізації,
встановлених на його об'єктах, або про
усунення позивачем чи іншою особою
недоліків в їх роботі. Слід також
зазначити, що позивач не був
позбавлений права залучити
відповідних спеціалістів для контролю
за виконуваними роботами й прийняття
виконаних відповідачем робіт.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
ім. Горького", с. Миколаївка,
Новомосковський район,
Дніпропетровська область залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.04.2014р.
по справі №904/1318/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України через апеляційний
господарський суд.

Головуючий суддя
І.А. Сизько

Суддя
І.М. Герасименко

Суддя
І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений
25.07.2014р.)