м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ -910/8267/14 07.07.14
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Гранум
Дистриб'юшн"до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1простягнення 44
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивача: Луценко С.О. -
представник за дов.;
від відповідача: не з'явились.
У судовому засіданні 07.07.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у розмірі 44 482,62 грн.

Ухвалою від 06.05.2014 провадження у справі
порушено, розгляд справи призначено на
28.05.2014.

У зв'язку із перебуванням судді
Літвінової М.Є. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
28.05.2014 справа №910/8267/14 передана на
розгляд судді Поляковій К.В.

Ухвалою від 28.05.2014 справу прийнято до
провадження судді Полякової К.В.

У зв'язку з виходом судді Літвінової
М.Є. з лікарняного, розпорядженням в.о.
Голови господарського суду міста Києва
від 16.06.2014, справу передано для розгляду
судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою від 16.06.2014 справу №910/8267/14
прийнято до провадження судді
Літвінової М.Є., розгляд призначений на
25.06.2014.

Ухвалою від 25.06.2014 розгляд справи
відкладено на 07.07.2014, у зв'язку з неявкою
представників відповідача.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явились, поважні причини
неявки суду не повідомили, витребувані
судом документи не надали, про час та
місце судового розгляду були
повідомлені належним чином.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 64
ГПК України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Повідомлення про вручення поштового
відправлення, що долучені до
матеріалів справи свідчать про
отримання ухвали суду.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 07.07.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

01.04.2009 між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (покупець) та Суб'єктом
підприємницькою діяльністю "ОСОБА_3"
(постачальник) укладений договір №235
поставки товару, постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця товар у відповідності з
поданими покупцем замовленнями, а
покупець зобов'язується приймати товар
та своєчасно сплачувати його вартість
на умовах даного договору.

11.09.2012 між ФОП ОСОБА_1, з однієї сторони,
ФОП ОСОБА_3, з другої сторони та ТОВ
"Гранум Дистрибюшн", укладений
трьохсторонній договір про внесення
змін і доповнень до Договору поставки
№235 від 01.04.2009, відповідно до п. 1 цього
Договору, сторони домовились, що з
моменту підписання цієї Додаткової
угоди, ФОП ОСОБА_3 уступає, а ТОВ "Гранум
Дистрибьюшн" набуває всіх прав та
обов'язків постачальника за договором
поставки №235, у тому числі і право на
сплату грошових сум на поставлений по
вказаному договору товар до моменту
укладення даної угоди, на що ФОП ОСОБА_1
надає свою згоду.

У зв'язку з вищевикладеним, сторони
домовились читати у тексті Договору
поставки №235 від 01.04.2009 найменування,
місцезнаходження, платіжні реквізити,
а також будь-яку іншу інформацію, що
стосується постачальника в такій
редакції, як це зазначено відносно ТОВ
"Гранум Дистрибьюшн" у преамбулі та
реквізитах цієї угоди.

До моменту підписання цієї угоди ФОП
ОСОБА_3 передав ТОВ "Гранум Дистрибьюшн"
оригінал Договору поставки №235, з усіма
додатками, протоколами та додатковими
угодами до нього, а також усі інші
документи, що стосуються Договору
поставки №235 від 01.04.2009.

Відповідно до п. 4.1 Договору, вартість
партії товару визначається в накладній
виписаній на підставі замовлення
згідно з цінами затвердженими
сторонами в специфікаціях.

Згідно п. 4.2 Договору, покупець
перераховує кошти за поставлену партію
товару після спливу 25 банківських днів
з моменту отримання товару.

Договір діє з моменту його підписання
обома сторонами до 31.12.2009, дія договору
припиняється з закінченням строку на
який він був укладений після виконання
покупцем та постачальником своїх
зобов'язань за цим Договором, згідно
п.п. 7.1, 7.2).

Отже, судом встановлено, що на
виконання умов вищезазначеного
Договору, позивачем було поставлено
товар, а відповідачем прийнято та
частково оплачено, згідно видаткових
накладних, які долучені до матеріалів
справи.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України
зазначено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 665 ЦК України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець)передає або зобов'язується
передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар)
сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Судом встановлено, що позивачем до
матеріалів справи додані видаткові
накладні за період з 01.10.2012 по 03.05.2013 на
загальну суму 41 218,62 грн.

Позивач в судовому засіданні надав
пояснення суду щодо того, що зазначена
в акті звірки взаєморозрахунків товару
на суму у розмірі 59 829,12 грн. та 612,72 грн.
був поставлений ще до укладення
тристоронньої угоди та до того як ФОП
ОСОБА_3 уступив ТОВ "Гранум Дистрибьюшн"
права та обов'язки постачальника за
договором поставки, та первинні
документи на підтвердження поставки
товару за Договором №235 від 01.04.2009 на
вказану суму позивач суду не надав,
тому суд дійшов висновку про в порядку
ст. 33 ГПК України, позивачем не доведено
належними та допустимими доказами факт
поставки за Договором №235 від 01.04.2009 на
суму 60 441,84 грн., тому у суду відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог на зазначену суму.

Крім того, долучені до матеріалів
справи банківські виписки свідчать про
сплату коштів за Договором поставки за
період до 01.10.2012, тому суд дійшов
висновку, що докази сплати коштів за
поставку товару за Договором поставки
згідно видаткових накладних за період
з 01.10.2012 по 03.05.2013, відсутні.

Доказів протилежного суду не надано.

Крім того, позивачем суду надано
довідка підписана директором ТОВ
"Гранум Дистрибюшн", відповідно до якої,
станом на 07.07.2014 за видатковими
накладними в період з 21.09.2012 по 07.07.2014
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 41 831,34 грн. та сума
заборгованості у розмірі 2 651,28 грн., що
не була сплачена за поставлений товар
до 21.09.2012.

Крім того, в матеріалах справи наявний
акт звірки взаєморозрахунків станом на
30.09.2013, підписаний та скріплений
печатками сторін Договору, відповідно
до якого, заборгованість відповідача
перед позивачем за Договором поставки
становить 44 482,62 грн., однак за
відсутності первинних документів,
складений акт не може вважатись
доказом наявності заборгованості
розмірі 44 482, 62 грн.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного та наявних в
матеріалах справи доказів, суд дійшов
висновку про наявність заборгованості
у відповідача перед позивачем на суму 41
218,62 грн. Сума заборгованості в іншій
частині заявлених позовних вимог,
позивачем в порядку ст. 33 ГПК України,
не доведена належними та допустимими
доказами, тому в іншій частині позовних
вимог слід відмовити.

Позивач повідомив суду, що поштові
повідомлення від 22.08.2013, які долучені до
матеріалів справи підтверджують
направлення на адресу відповідача
претензії про сплату заборгованості,
яка отримана ним 27.08.2013 та 26.08.2013. Однак
за відсутності самої вимоги в
матеріалах справи, суд позбавлений
можливості встановити достовірність
направлення та отримання за вказаними
повідомленнями саме претензії про
сплату боргу у розмірі 44 482,62 грн.

Окрім того слід зазначити, що в
резолютивній частині Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2002
року у справі щодо офіційного
тлумачення положення ч. 2 ст. 124
Конституції України (справа про
досудове врегулювання спорів),
положення ч. 2 ст. 124 Конституції України
щодо поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Таким чином, судом встановлено, що
заборгованість відповідача складає 41
218,62 грн.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності заборгованості в сумі 41218,62
грн. відповідача належним чином
доведений, документально
підтверджений та відповідачем не
спростована.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (031863, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранум Дистриб'юшн"
(07400, Київська область, м. Бровари, вул.
Димитрова, 119, код 38108233) суму боргу у
розмірі 41 218, 62 грн. (сорок одна тисяча
двісті вісімнадцять гривень 62 коп.) та 1
692,94 грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто
дві гривні 94 коп.) судового збору.

3.В іншій частині позову відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

5.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 14.07.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова