м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Міського комунального
підприємства "Бердичівводоканал"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Берком"
про стягнення 29 225,95 грн.
Головуюча суддя Літвінова
Судді Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача: Прокопенко М.А. -
представник за довіреністю;
від відповідача: Снєжкова І.В. -
представник за довіреністю;
У судовому засіданні 30.07.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Обставини справи:

Міське комунальне підприємство
"Бердичівводоканал" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Берком" про
стягнення 29 225,95 грн. за договором про
надання послуг з централізованого
постачання холодної води і
транспортування стоків.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.12.2013 порушено провадження у
справі №910/24950/13, розгляд справи
призначено на 22.01.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 на підставі ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
12.02.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.02.2014 на підставі ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
03.03.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.03.2014, на підставі ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
12.03.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.03.2014, на підставі ст. 77 ГПК
України, розгляд справи №910/24950/13
відкладений на 31.03.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 суд за власною
ініціативою призначив колегіальний
розгляд справи №910/24950/13.

Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
12.03.2014 справу №910/24950/13 передано на
розгляд колегії суддів у наступному
складі: головуюча суддя Літвінова М.Є.,
суддя Полякова К.В., суддя Спичак О.М.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 колегією суддів
прийнято справу до провадження,
розгляд справи призначено на 31.03.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 на підставі ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
28.04.2014.

У зв'язку з перебуванням судді
Полякової К.В. у відпустці,
розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
28.04.2014 справу №910/24950/13 передано на
розгляд колегії суддів у наступному
складі: головуюча суддя Літвінова М.Є.,
суддя Головіна К.І., суддя Спичак О.М.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 справу прийнято до
провадження колегією суддів, розгляд
справи призначено на 28.05.2014.

У зв'язку із перебуванням судді
Літвінової М.Є. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
28.05.2014 справу №910/24950/13 передано на
розгляд колегії суддів у наступному
складі: головуюча суддя Полякова К.В.,
суддя Головіна К.І., суддя Спичак О.М.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.05.2014 справу прийнято до
провадження колегії суддів.

У зв'язку з виходом судді Літвінової
М.Є. з лікарняного, враховуючи
перебування суддя Головіної К.І. у
відпустці, а також перебування судді
Спичака О.М. у відрядженні,
розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
16.06.2014, справу передано для розгляду
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Літвінова М.Є., суддя Грєхова О.А.,
суддя Цюкало Ю.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 справу №910/24950/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: головуючий суддя Літвінова
М.Є., суддя Грєхова О.А., суддя Цюкало
Ю.В., розгляд справи призначений на
25.06.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.06.2014, в порядку статті 77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
16.07.2014.

Ухвалою від 16.07.2014 в порядку ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
30.07.2014.

У зв'язку з перебуванням судді Грєхової
О.А., розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
30.07.2014, справу передано для розгляду
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Літвінова М.Є., суддя Босий В.П.,
суддя Цюкало Ю.В.

Ухвалою від 30.07.2014 справу прийнято до
провадження колегії суддів, розгляд
справи призначено на 30.07.2014.

У судовому засіданні 30.07.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2006 між позивачем та відповідачем
був укладений договір на подачу води з
комунального водопроводу та приймання
стічних вод до комунальної
каналізації, за умовами якого,
водоканал бере на себе зобов'язання
забезпечувати абонента питною водою,
яка відповідає чинному стандарту в
розмірі встановленого ліміту в об'ємі 20
600 м3/ рік, 1700 м3/міс., а також приймати від
нього стічні води в розмірі
встановленого ліміту, а абонент бере на
себе зобов'язання проводити оплату за
надані послуги у водопостачанні та
водовідведенні на протязі 5-ти днів по
одержанню рахунку від працівника МКП,
належно експлуатувати водопровідні та
каналізаційні мережі, пристрої та
прилади на них, які перебувають у нього
на балансі, відповідно до цього
Договору та Правил користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України, Правил приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації міст і селищ
України та Правил технічної
експлуатації систем водопостачання та
водовідведення.

Відповідно до п. 5 цього Договору, облік
кількості використаної води
здійснюється за показаннями
водолічильника, який абонент повинен
встановити своїми силами і за свої
кошти за адресою в м. Бердичеві, вул.
Залізнична, 4.

Умовами цього Договору також
передбачено, що зняття показань
водолічильників здійснюється у
підприємств не рідше одного разу на
місяць у розрахунковий день 25 числа
представником водоканалу спільно з
представником абонента.

Кількість стічних вод, які надходять у
каналізацію визначаються за кількістю
води, що надходить із комунального
водопроводу та інших джерел
водопостачання, згідно з показаннями
водолічильників (п. 6 цього Договору).

Відповідно до п. 9, цей договір
укладений строком на один рік з 01.11.2006
по 31.10.2007 і набуває чинності з моменту
його підписання. Договір вважається
перескладеним на новий строк на таких
же умовах, якщо за один місяць до його
припинення жодна із сторін не заявить
про закінчення строку його дії.

Доказів припинення договору сторони не
надали та не заперечили, що він
продовжував свою дію на такий же термін
з такими ж умовами до укладення нового
договору.

В подальшому, 25.03.2012 між Міським
комунальним підприємством
"Бердичівводоканал" (позивач,
виконавець за договором) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Берком" (відповідач,
споживач за договором) укладено
договір №249 про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води і транспортування стоків (далі
-Договір), за умовами якого, виконавець
зобов'язується надавати споживачу
вчасно та відповідної якості послуги з
централізованого постачання холодної
води в розмірі встановленого ліміту в
обсязі: водопостачання - 3 468,80 м3/рік,
289,07 м3/рік, транспортування стоків - 3
250,20 м3/рік, 270,85 м3/рік.

Облік кількості використаної води
здійснюється за показниками
водолічильника, який споживач повинен
встановити своїми силами і за свої
кошти в місячний терміни за адресою: м.
Бердичів, вул. Залізнична, 4 та згідно з
технічними умовами виконавця і
правилами - обладнати та експлуатувати
водомірний вузол. Зняття показників
водолічильників здійснюється на
підприємстві - не рідше одного разу на
місяць представником виконавця
спільно з представником споживача.
Якщо водолічильники тимчасово знято
представником виконавця якщо їх
зіпсовано не з вини споживача,
кількість використаної води
визначається за середньодобовою
витратою за останні два розрахункові
місяці за показниками водолічильників.

Кількість стічних вод, які надходять у
каналізацію, визначається за кількістю
води, що надходить із комунального
водопроводу та інших джерел
водопостачання, згідно із показниками
водолічильників, а в разі їх
відсутності - за узгодженням з
виконавцем за діючими нормами
водопостачання або іншими засобами
передбаченими Правилами користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України (п.1.1).

Тарифи за послуги становлять: з
централізованого постачання холодної
води - 5,78 грн./м3; з транспортування
стічних вод - 2,75 грн./м3.

Розмір щомісячної плати за надані
послуги з моменту укладення цього
договору становить 2 415,64 грн., у тому
числі за: централізоване постачання
холодної води 1 670,81 грн.,
транспортування стічних вод - 744,84 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору,
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Оплата запланованого об'єму послуг з
водопостачання та транспортування
стічних вод, що будуть надані в цей
період, проводиться споживачем
виключно грошовими коштами на протязі
3-х днів після одержання рахунку від
виконавця та відповідно до Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України, чинного
законодавства України по затвердженим
тарифам, згідно п. 3.2 Договору.

У разі зміни тарифів, діючих на час
укладання договору, оплата споживачем
наданих послуг здійснюється за новими
цінами без зміни інших умов договору.

Договір набирає чинності з моменту
підписання та діє з 01.03.2012 до 31.12.2013.
Договір вважається продовженим якщо за
місяць до закінчення строку його дії
однією із сторін не буде письмово
заявлено про його розірвання або
необхідність перегляду.

Підставою для звернення з позовом
стало неналежне виконання зобов'язання
відповідача за Договором щодо оплати
наданих послуг та виникнення
заборгованості з 01.12.2010, станом на 28.11.2013
на загальну суму 24 143,88 грн.

Відповідач, в свою чергу, заперечив
проти позову та зазначив, що
підприємство розраховується з
позивачем вчасно виходячи з реальних
власних споживчих потреб, в середньому
при повному завантаженні - 230 м3 в
місяць, тому в задоволенні позову
просив суд відмовити.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4.4 Договору, виконавець
зобов'язаний забезпечувати вчасне та
відповідної якості надання послуг
згідно із законодавством та умовами
Договору, тощо.

Споживач, згідно п. 4.2 Договору,
зобов'язаний оплачувати послуги в
установлені договором строки, належно
експлуатувати водопровідні та
каналізаційні мережі, пристрої та
прилади на них, які перебувають у нього
на балансі, відповідно до цього
договору та Правил користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в населених пунктах
України (правила-1), Правил приймання
стічних вод підприємств у комунальні
та відомчі системи каналізації
населених пунктів України.

Правила-1 втратили чинність з
прийняттям Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України наказу № 190 від 27.06.2008, яким
затверджено Правила користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України (далі - Правила №190).

Так, згідно з частинами 1 та 2 статті 509
ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
та зокрема з договорів та інших
правочинів.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України закріплено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.7. Наказу
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України "Про затвердження Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України" від 27.06.2008 №
190 розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються на
основі показів засобів обліку,
розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються усіма
споживачами щомісячно відповідно до
умов договору.

Згідно умов Договору та матеріалів
справи вбачається, що облік кількості
використаної води проводився за
показами водолічильника.

Позивач у своїх поясненнях зазначив, що
нарахування за фактично спожиті
послуги проводились ним відповідно до
п. 1.2 Договору та Правил № 190, згідно
показників лічильника, на
підтвердження чого позивач надав суду
акти, які містять інформацію про
використані кубічні метри, тарифи та
суму необхідну до сплати.

Отже, в матеріалах справи містяться
належним чином засвідчені копії
наступних актів: №479 за січень 2013 року,
за лютий 2013 року, березень 2013 року,
квітень 2013 року, червень-липень 2013 року,
серпень 2013 року, вересень 2013 року,
жовтень 2013 року, січень 2012 року, лютий
2012 року, березень 2012 року, квітень 2012
року, травень 2012 року, червень 2012 року,

липень 2012 року, серпень 2012 року,
вересень 2012 рок, жовтень 2012 року,
листопад-грудень 2012 року, січень 2011
року, лютий 2011 року, березень 2011 року,
квітень 2011 року, травень 2011 року,
червень 2011 року, липень 2011 року, серпень
2011 року, вересень 2011 року, жовтень 2011
року, листопад 2011 року, грудень 2011 року,
листопад 2010 року, грудень 2010 року, в
яких міститься інформація щодо
кількості наданих послуг, показники
лічильників та вартості наданих
послуг.

При дослідженні вказаних актів, судом
встановлено, що акти за лютий 2013 року,
квітень 2013 року, травень 2012 року,
жовтень 2012 року, травень 2011 року не
підписані з боку відповідача, лише
міститься підпис представника
позивача.

З наданих актів не відображено тарифи
за якими позивач нарахував вартість
наданих послуг за Договору, тому
ухвалою від 03.03.2014, витребував у
позивача письмові пояснення щодо
застосування тарифів по кожному акту
окремо.

Так, щодо застосування тарифів при
розрахунку вартості наданих послуг за
Договором, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3.3 Договору, у разі
зміни тарифів, діючих на час укладення
договору, оплата споживачем наданих
йому послуг проводиться за новими
цінами без зміни інших умов Договору.

Рішенням виконавчого комітету
Бердичівської міської ради № 391 від
23.06.2010 "Про встановлення тарифів на
послуги з централізованого
водопостачання і водовідведення"
встановлено Міському комунальному
підприємству "Бердичіводоканал" з
01.07.2010 тарифи на послуги з
централізованого водопостачання і
водовідведення (збору та
транспортування стічних вод) з
врахування податку на додану вартість
згідно з таблицею наведеною у рішенні,
а саме для інших споживачів - 3,68 грн. з
ПДВ за в розрахунку на 1 кв.м. за
централізоване водопостачання та збір
та транспортування стічних вод - 1,56
грн./куб. метр.

Рішенням виконавчого комітету
Бердичівської міської ради №309 від
20.05.2011 "Про встановлення тарифів на
послуги з централізованого
водопостачання та транспортування
стічних вод" встановлено Міському
комунальному підприємству
"Бердичіводоканал" з 01.06.2011 тарифи на
послуги з централізованого
водопостачання та транспортування
стічних вод з врахування податку на
додану вартість згідно з таблицею
наведеною у рішенні, а саме для інших
споживачів - 5,78 грн./ куб.м., за
централізоване водопостачання та
транспортування стічних вод - 2,75
грн./куб. метр.

Отже, з наведеного випливає, що
нарахування за надані послуги за
спірний період відбувалось на підставі
діючих в той період рішень виконавчого
комітету Бердичівської міської ради
№391 від 23.06.2010 та №309 від 20.05.2011.

Відповідач зазначив, що існування
заборгованості, яка заявлена до
стягнення позивачем виникла саме з
його вини та підтвердження чого надав
суду листування щодо неналежного
виконання позивачем умов договору, яке
судом досліджено та встановлено
наступне.

З наданих до матеріалів справи листів
вбачається, що відповідач звертався до
позивача з питанням щодо обсягу
наданих послуг, які, як зазначає
відповідач, є значно більшими у жовтні,
листопаді, грудні 2010 року порівняно з
аналогічним періодом у 2008 році.

Відповідач у своїх поясненнях
зазначив, що з жовтня 2010 року
працівниками підприємства було
проведено обстеження території
підприємства та виявлено надходження
води з території ПП "Ревега" на
територію відповідача.

Представники підприємства відповідача
повідомили усно позивача про
необхідність усунення пошкоджень,
однак працівники позивача не усунули
зазначені пошкодження, після чого
підприємство змушене було за власний
рахунок припинити надходження
каналізаційної води на територію
земельної ділянки, яка знаходиться за
будівлею по вул. Короленка, 18/46, яка на
даний час знаходиться у власності
міськвиконкому ТОВ "Берком".

В подальшому в грудні 2010 році позивач
надіслав рахунок за використання води
у листопаді 2010 року, та за перерахунком
відповідача показники споживання
обсягів наданих послуг збільшені в
п'ять разів.

Відповідач зазначає, що з 13.01.2011 ТОВ
"Берком" самостійно ліквідувало
пошкодження.

Також, відповідач зазначає, що
показники води після накладення муфти
становили 23 569 м.кв. і на 14.02.2011 становило
24008 м.кв., що складало 439 м.кв. споживання
води на місяць, та на загальну суму
згідно існуючих тарифів - 2300,36 грн.
Рахунок виставлений позивачем
відповідача за січень 2011 року складає 10
755,60 грн.

З наданих листів №36 від 28.03.2011, №73 від
16.06.2011, №147 від 14.11.2011, №153 від 29.11.2011, №1047
від 23.12.2011, №4 від 17.01.2012, №41 від 07.05.2013
вбачається, що між сторонами виникли
розбіжності щодо обсягів наданих
послуг за Договором та, як результат, їх
вартості.

З посиланням на постанову Кабінету
Міністрів України №630 від 21.07.2005,
позивач зазначив, що у нього відсутні
підстави проводити перерахунок
розміру плати за послуги.

Відповідно до п. 1.3 Правил № 190, виробник
обслуговує вуличні, квартальні та
дворові мережі водопостачання та
водовідведення, споруди і обладнання, а
також технологічні прилади й пристрої
на них, які перебувають у нього на
балансі або на які є відповідний
договір на обслуговування із
споживачем.

Згідно п.5.2 Правил № 190, вузли обліку
повинні розташовуватись на мережі
споживача, як правило, на межі
балансової належності мереж виробника
та споживача, або за згодою виробника в
приміщеннях, розташованих
безпосередньо за зовнішньою стіною
будівлі в місці входу водопровідного
вводу.

Як повідомив позивач та вбачається з
схеми (яка долучена до матеріалів
справи) водопровід в напрямку до
лічильника належить виробнику послуг,
а від лічильника - споживачу послуг,
який і ним експлуатується.

З посиланням на вищенаведені
положення, позивач зазначив, що
оскільки водопровідна мережа ТОВ
"Берком" не знаходиться на балансі
позивача, ліквідація пошкодження
здійснюється споживачем самостійно
або за допомогою організації, яка має
відповідну ліцензію на здійснення
господарської діяльності.

Суд заслухав пояснення сторін та
дослідив надані документи і дійшов
висновку, що в порядку ст. 33 ГПК України,
відповідачем, не доведено належними та
допустимими доказами обставини
викладені у відзиві на позов, зокрема
щодо пошкодження водопроводу, яке, на
думку відповідача, стало підставою для
збільшення обсягів наданої води.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобовязання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобовязань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Отже, судом встановлено та взято до
уваги, що послуги з водопостачання та
водовідведення за спірний період
позивачем надавались за договором №479
від 18.12.2006 та договором №479 від 23.03.2012.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює
обов'язок замовника оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, встановлених у договорі, якщо
останнім передбачено надання такої
послуги за плату.

Враховуючи, що акти за лютий 2013 року,
квітень 2013 року, травень 2012 року,
жовтень 2012 року, травень 2011 року не
підписані з боку відповідача, тому
надання послуг за ці місяці є
недоведеними з боку позивача в порядку
ст. 33 ГПК України. Інших належних
доказів на підтвердження надання
послуг за вказані місяці позивач суду
не представив.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в
сукупності, суд дійшов висновку, що
матеріалами справи підтверджується
надання послуг позивачем за актами, які
підписані представником відповідача
на загальну суму 55 003,58 грн. При цьому,
суд звертає увагу, що акти підписані
представником відповідача без
зауважень.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов»язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов»язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов»язковим до
виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач належними та
допустимими доказами довів виконання
зі свого боку умов договорів за спірний
період на загальну суму 55 003,58 грн., тоді
як відповідач за надані послуги за
рахунками (долучені до матеріалів
справи) в строк згідно п. 3.2 Договору від
23.03.2012 та п. 4 договору від 18.12.2006,
розрахунки в повному обсязі не провів.

В умовах вказаних договорів щодо
оплати послуг є посилання на правила -1,
які втратили чинність, тому слід
застосовувати Правила №190, які в
розділі 3. Розрахунки за відпущену
питну воду та прийняття стічних вод,
передбачають, що розрахунки за спожиту
питну воду та скид стічних вод
здійснюються усіма споживачами
щомісячно відповідно до умов договору.

У своїх поясненнях, позивач зазначив,
що рахунки на оплату наданих послуг
надавались відповідачу не пізніше 25
числа кожного місяця, після чого
споживач повинен був до кінця кожного
поточного місяця надання послуг
провести оплату за виставленими
рахунками.

Заперечень щодо не отримання рахунків
на оплату відповідача суду не
представив.

З наданого суду акту звірки
взаєморозрахунків, вбачається, що у
сторін виникли розбіжності щодо
вартості наданих послуг за листопад,
грудень 2010 року та січень 2011 року.

Тому, з наданих суду матеріалів справи
в тому числі і банківських виписок з
рахунку позивачем доведено, що
заборгованість відповідача становить
20 599,55 грн.

Доказів, на підтвердження погашення
заборгованості за надані послуги в
повному обсязі суду не надано.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач заявив до стягнення пеню у
розмірі 1 599,60 грн., 3 % річних - 2 136,94 грн.,
інфляційне збільшення боргу - 1 345, 53 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобовязання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546
Цивільного кодексу України виконання
зобовязання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобовязання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Пунктом 4 Договору від 18.12.2006, сторони
передбачили за несвоєчасну оплату
наданих послуг, абонент сплачує пеню у
розмірі 0,5% від суми заборгованості за
кожний день затримки та п. 5.2 договору
від 23.03.2012, - пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в час за
який стягується пеня від простроченої
суми платежу за кожен день
прострочення платежу.

З розрахунку пені вбачається, що
позивач розрахував пеню виходячи з
подвійної облікової ставки НБУ та
початковою датою періоду визначав
перше число наступного місяця надання
послуг (виставлення рахунку), що не є
порушенням умов Договорів.

Однак, суд зазначає, що позивач при
розрахунку кожного періоду
використовує збільшену суму
заборгованості, що є не вірним, з огляду
на наступне.

Щодо пені за порушення грошових
зобов'язань застосовується припис
частини шостої статті 232 ГК України.
Даним приписом передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції. (п. 2.5 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№14).

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд здійснив перерахунок пеня, за
період вказаний позивачем, враховуючи,
що за червень 2013 року надано послуг на
суму 665,34 грн., серпень 2013 року - 433,12 грн.,
вересень 2013 року - 79,8 грн., жовтень 2013
року - 45,68 грн.

Таким чином, за перерахунком суду, пеня
підлягає задоволенню у розмірі 13, 91 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сплата трьох процентів від
простроченої суми (якщо інший розмір не
встановлений договором або законом) та
інфляційні втрати не мають характеру
штрафних санкцій і є способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
утримуваними коштами, належними до
сплати кредиторові.

Оскільки факт прострочення
відповідачем виконання грошових
зобов'язань встановлений судом, вимоги
позивача про стягнення з відповідача 3%
річних та інфляційних підлягають
задоволенню за перерахунком суду.

Нарахування 3 % річних та інфляційних
втрат за актами за травень 2011 року,
травень 2012 року, жовтень 2012 року, лютий
2013 року, квітень 2013 року, є
безпідставними.

Інфляційні втрати підлягають
задоволенню у розмірі 1 345,53 грн., який
заявлений позивачем, враховуючи, що за
перерахунком суду розмір інфляційних
втрат є дещо більшим та в порядку ст. 83
ГПК України, суд не може виходити за
межі позовних вимог за відсутності
клопотання сторони.

3 % річних за перерахунком суду
підлягають задоволенню у розмірі 1 380,66
грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в частині суми основного
боргу у розмірі 20 599,55 грн., пеня - 13,91
грн., 3 % річних - 1 380,66 грн. та інфляційні
втрати - 1 345, 53 грн.

З огляду на часткове задоволення
позову судові витрати згідно ст. 49 ГПК
України покладаються на позивача і
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Берком" (02002, м. Київ,
вул. Сагайдака, 114, код 31688856) на користь
Міського комунального підприємства
"Бердичівводоканал" (13300, Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Леніна, 87, код
32569790) суму основного боргу - 20 599,55 грн.
(двадцять тисяч п'ятсот дев'яносто
дев'ять гривень 55 коп.), пеня - 13, 91 грн.
(тринадцять гривень 91 коп.), 3 % річних - 1
380, 66 грн. (одна тисяча триста вісімдесят
гривень 66 коп.), інфляційні втрати - 1 345,53
грн. (одна тисяча триста сорок п'ять
гривень 53 коп.) та 1 373,98 грн. (одна тисяча
триста сімдесят три гривні 98 коп.)
судового збору.

3.В іншій частині у позові відмовити.

4.Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

5.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 01.08.2014.

Головуюча суддя
М.Є. Літвінова

Судді
В.П. Босий

Ю.В. Цюкало