ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

05 серпня 2014 року
Справа № 12/35/09

м.Миколаїв

Суддя господарського суду
Миколаївської області Мавродієва М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової
А.О.,

представника позивача: Мотіна О.М. - дов.
№01/53-205 від 27.12.2013,

представника відповідача: Степної Н.Г. -
дов. від 10.01.2014,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

заяву: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» про визнання
наказу господарського суду
Миколаївської області від 07.04.2009 таким,
що не підлягає виконанню у справі

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго»

(54017, м.Миколаїв,
вул.Громадянська, 40),

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс»

(54031, м.Миколаїв,
вул.Космонавтів, 128)

про: стягнення 97591,94 грн., -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» звернулось до
суду із заявою про визнання наказу
господарського суду Миколаївської
області від 07.04.2009 по даній справі
таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви відповідач
у заяві та уточненнях до заяви (т.2
а.с.104,116,117) посилається на те, що
заборгованість за активну
електроенергію за період з лютого по
грудень 2008 року, на стягнення якої було
видано наказ суду від 07.04.2009, ним
погашена в повному обсязі, шляхом
оплати виставлених позивачем рахунків
за відповідний період у загальній сумі
79600,10 грн., погашення боргу за активну
електроенергію у сумі 79500,22 грн. по
договору реструктуризації №44/2977-р від
25.02.2008 та шляхом списання коштів з
депозитного рахунку ДВС у сумі 18826,86
грн.

Стягувач у запереченнях на заяву
відповідача (т.2 а.с.114), просить суд
припинити провадження з розгляду заяви
посилаючись на те, що аналогічна заява
вже подавалась відповідачем, рішення
по ній вже приймалось судом, тому в силу
приписів ч.2 ст.80 ГПК України
провадження у справі слід припинити.

Під час розгляду заяви,
представники сторін підтримали свої
доводи.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

25.02.2009 господарським судом
винесено рішення, яким з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ніконджитбудсервіс» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Миколаївобленерго» стягнуто 97591,94 грн.
боргу за спожиту активну
електроенергію за період з лютого по
грудень 2008 року.

07.04.2009 судом видано відповідний наказ
на стягнення 97591,94 грн. боргу, 975,91 грн.
державного мита та 118,0 витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу (т.1 а.с.69).

11.03.2014 відповідач звернувся до суду із
заявою про роз'яснення судового
рішення від 25.02.2009 в частині періоду, за
який судом було стягнуто
заборгованість за активну
електроенергію у сумі 97591,94 грн.

При розгляді даної заяви судом
встановлено, що відповідно до акту про
використану електричну енергію (а.с.17),
до нього увійшли обсяги спожитої
відповідачем електричної енергії за
період з квітня 2007 року по лютий 2008 року
(включно). Відповідно, до рахунку
позивача №44/2977/2 від 18.02.2008 (а.с.18), у
ньому також зафіксовані відомості про
спожиту відповідачем активну
електричну енергію за період з травня
2007 року по лютий 2008 року (включно) у
розмірі 366191 кВт.г, загальна вартість
якої становить 86600,22 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ще
25.02.2008 між сторонами було укладено
договір реструктуризації №44/2977-р (т.2
а.с.93,94), згідно якого сторони
домовились про сплату боржником
заборгованості по Договору №44/2977 від
21.07.2000, яка виникла за період з 01.05.2007 по
01.03.2008, у загальній сумі 98873,04 грн., з
яких: 79600,22 грн. - борг за активну
електроенергію, 2835,50 грн. пені, 13980,17 грн.
збитків від інфляції та 2457,15 грн. - 3%
річних.

Тобто, з приводу сплати заборгованості
відповідача з активної електроенергії
у сумі 79600,22 грн., спожитої відповідачем
за період з 01.05.2007 по 01.03.2008, між
сторонами виникли договірні
взаємовідносини. При цьому, вказана
сума заборгованості, за той же період,
увійшла до рішення суду від 25.02.2009 та
наказу суду від 07.04.2009.

Боржник зазначає, що на виконання умов
договору реструктуризації №44/2977-р ним
було перераховано стягувачу 79600,22 грн.
заборгованості за активну
електроенергію.

Листом №01/30-1022 від 25.02.2014 ПАТ
«Миколаївобленерго» підтвердило факт
повної сплати відповідачем
заборгованості по активній
електроенергії по договору
реструктуризації №44/2977-р (т.2 а.с.99).

Вказана обставина підтверджена
представником позивача у судовому
засіданні.

Судом також встановлено, що наказ суду
від 07.04.2009 було пред'явлено стягувачем
до виконання, та за ним відбулось
стягнення з боржника грошових коштів у
сумі18826,86 грн. боргу, 975,91 грн. державного
мита та 118,0 витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Вказані кошти, згідно
листа Ленінської ДВС №202 від 03.01.2013 (т.2
а.с.97) та акту звірки сторін №7 від
24.03.2004, були перераховані стягувачу та
зараховані останнім в рахунок
погашення боргу по наказу від 07.04.2009 (т.2
а.с.98).

Представником позивача у судовому
засіданні вказані обставини та докази
не спростовані.

Відповідно до п.4 ст.117 ГПК
України, господарський суд, який
видав наказ, може за заявою стягувача
або боржника визнати наказ таким, що
не підлягає виконанню, у разі, якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин.

Судом встановлено, що обов'язок
боржника в частині сплати
заборгованості за активну
електроенергії у сумі 79600,22 грн. за
період з 01.05.2007 по 01.03.2008 виконано
відповідачем в добровільному порядку у
повному обсязі.

Решта грошових коштів у сумі 17991,72 грн.
боргу (97591,94 - 79600,22), 975,91 грн. державного
мита та 118,0 витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу стягнута органом
державної виконавчої служби на
виконання наказу суду.

Таким чином, на час звернення
відповідача до суду із заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню заборгованість за ним була
повністю погашена.

Посилання позивача на необхідність
припинення провадження з розгляду
заяви у зв'язку з поданням відповідачем
аналогічної заяви та її розглядом,
судом відхиляються, оскільки п.2 ч.1 ст.80
ГПК України не може бути застосований у
даному випадку приймаючи до уваги, що
приписи ст.117 ГПК України не
позбавляють боржника права
неодноразового звернення до суду в
порядку ч.4 ст.117 ГПК України у разі
зміни обставин, отримання додаткових
доказів, тощо. Сама правова природа
даного процесуального інституту як раз
і спрямована на недопущення
подвійного стягнення з боржника
заборгованості, тому обмеження права
звернення до суду із такими заявами
вважатиметься порушенням права
боржника на мирне володіння своїм
майном, тобто порушенням Протоколу №1
статті 1 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод від
04.11.1950.

Враховуючи викладене, заява ТОВ
«Ніконджитбудсервіс» підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.86, 117 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ПАТ «Ніконджитбудсервіс» про
визнання наказу від 07.04.2009 по справі
№12/35/09 таким, що не підлягає виконанню,
задовольнити.

2. Визнати наказ від 07.04.2009 по справі
№12/35/09 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в порядку,
передбаченому ст.ст.91, 93 ГПК України.

Суддя
М.В. Мавродієва