ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

29.07.2014р.
Справа № 917/1103/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вітязь",
вул.Калинова,будинок 1 В, с. Степне,
Полтавський район, Полтавська
область,38744

про стягнення 18411,87 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання
Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 18411,87 грн., за
договором поставки № 72648 від 29.05.2012
року, із яких основний борг - 17000,00 грн., 3%
річних - 255,87 грн., інфляційні витрати -
1156,00 грн.

25.06.2014 року за вхідним № 8271(канцелярії
суду) позивач на виконання вимог ухвали
суду подав додаткові документи (а.с 41-57).
Суд подані документи прийняв до
розгляду та долучив до матеріалів
справи.

25.06.2014 року за вхідним № 8293(канцелярії
суду) позивач подав клопотання про
розгляд справи без його участі (а.с.58).
Суд подане клопотання прийняв до
розгляду та долучив до матеріалів
справи.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив, хоча і
був належним чином повідомлений про
час та місце проведення судового
засідання / повідомлений належним
чином /, відзив на позовну заяву не
подав, вимоги п. 4 ухвали суду від 11.06.2014
року про порушення провадження у
справі не виконав.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом Вищого
господарського суду України від
10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами),
перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.
Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу. Водночас до
повноважень господарських судів не
віднесено з'ясування фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи. Примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній" і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, та
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

29 травня 2012 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі ФОП
ОСОБА_1) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Вітязь" (далі- ТОВ
"Вітязь") укладено Договір поставки №
72648.

За умовами Договору, Продавець (далі
ФОП ОСОБА_1) зобов'язався поставити
автомобільні шини (далі - Товар), а
Покупець (ТОВ "Вітязь") прийняти по
видатковій накладній та сплатити
грошові кошти за поставлений Товар
відповідно до виставлених рахунків.

Позивач надав суду видаткові накладні
та рахунки на оплату товару, що
підтверджують виконанням ним взятих на
себе зобов"язань за Договором.

Всього поставлено Товар на суму 67 426,00
грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору, Покупець
зобов"язується сплатити 100% вартості
Товару впродовж 3 банківських днів з
моменту виставлення рахунку Продавцем.

ТОВ "Вітязь" за поставлений Товар
розрахувався частково на суму 50 426 грн.
00 коп.

На момент розгляду справи по суті
несплаченою залишається
заборгованість за поставлений Товар в
розмірі 17 000,00 грн.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 255,87
грн. 3% річних трьох процентів річних та
1156,00 грн. інфляційних втрат, суд визнає
його вірним та приходить до висновку,
що вимоги позивача в цій частині
відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України є правомірними, а тому
підлягають задоволенню (розрахунок
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вітязь" (вул.Калинова, будинок1 В, с.Степне,
Полтавський район, Полтавська
область,38744; р/р 2 в ПАТ "Мегабанк"
м.Харків МФО 351629) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 (АДРЕСА_1)
заборгованість за договором поставки
№ 72648 від 29.05.2012 року в розмірі 18411,87 грн.,
із яких основний борг - 17000,00 грн., 3%
річних - 255,87 грн., інфляційні витрати -
1156,00 грн., а також судовий збір - 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 01.08.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.