ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2014 року
Справа № 5005/3800/2011

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г.
(доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Величко Н.Л.

при секретарі судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від відповідача: Галан Ю.А., довіреність
№749 від 11.03.14, представник;

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Розглянувши апеляційну скаргу
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", м. Київ на ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 23.06.2014 року у справі №
5005/3800/2011

за заявою Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі", м.
Дніпропетровськ

про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню

у справі:

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі", м.Дніпропетровськ

про стягнення 35 776 373,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 23.06.2014
року (суддя Петренко Н.Е.),
а також ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 02.07.2014
року про виправлення допущеної описки
задоволено заяву Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" та визнано наказ
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.08.2011 року по справі
№5005/3800/2011 таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвала мотивована тим, що на час
розгляду заяви у відповідача (Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі") була відсутня заборгованість
перед позивачем (Дочірньою компанією
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України") за наказом
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.08.2011 року по справі
№5005/3800/2011.

Не погоджуючись з ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу та відмовити в задоволенні
заяви боржника про визнання наказу
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.08.2011 року № 5005/3800/2011 таким,
що не підлягає виконанню в частині
стягнення пені, інфляційних втрат та 3%
річних.

Вважає що ухвала прийнята з порушенням
норм матеріального права, так як МКП
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» безпідставно було проведено
процедуру списання пені, 3% річних та
інфляційних втрат на загальну суму 6 057
057,76 гривень на підставі протоколу № 2
від 04.10.2011 року, оскільки дана
заборгованість перед ДК «Газ України»
не підлягала списанню.

На думку апелянта, для списання такої
заборгованості необхідно дотримання
наступних критеріїв:

- існує судове рішення, яким
передбачено стягнення на користь
Компанії пені, штрафу, інфляційних та 3%
річних;

- пеня, штраф, інфляційні та 3%
річних не були сплачені станом на 04.06.11
(дата набрання чинності Законом), а отже
така заборгованість повинна бути
нарахована в обліку Компанії до 04.06.11
(п.2.2 ст. 2 Закону, п.4 Порядку).

Враховуючи той факт, що постанова
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 23.08.2011 року
набрала законної сили лише 23.08.2011 року
(після набранням чинності Законом №
3319), відповідно заборгованість за
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
23.08.2011 року, на виконання якої видано
наказ від 30.08.2011 року № 5005/3800/2011, не
підлягає списанню, оскільки станом на
04.06.2011 року дана заборгованість з
штрафних та фінансових санкцій в
бухгалтерському обліку суб'єктів
списання не була відображена та не
існувала взагалі.

Також, на думку апелянта, для списання
заборгованості зі сплати пені,
штрафних та фінансових санкцій, по якій
відсутнє судове рішення, що набрало
законної сили, передбачена спеціальна
процедура - підписання відповідних
договорів між учасниками процедури
списання, а тому є безпідставним та
необґрунтованим списання
заборгованості зі штрафних санкцій на
підставі протоколу Комісії з питань
списання заборгованості.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.05.2011 року Господарським судом
Дніпропетровської області у справі №
5005/3800/2011 було прийнято рішення про
стягнення з Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" (далі-відповідач) на
користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
(далі-позивач) заборгованість за
поставлений природний газ у розмірі 27
716 205,86 грн., пеню у розмірі 2 225 677,62 грн., 3 %
річних у розмірі 1 469 529,09 грн.,
інфляційні витрати у розмірі 4 364 960,91
грн., витрати по сплаті державного мита
у розмірі 25 500,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 236 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
23.08.2011 року рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 19.05.11
року у справі №5005/3800/2011 змінено,
вирішено стягнути з Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
заборгованість за поставлений
природний газ у розмірі 27 716205,86 грн.,
пеню у розмірі 222 567,76 грн., 3% річних у
розмірі 1 469 529,09 грн., інфляційні витрати
у розмірі 4 364 960,91 грн., витрати по сплаті
державного мита у розмірі 25 500,00 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у
розмірі 236 грн. по справі за позовом
щодо виконання договору
купівлі-продажу природного газу для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями №06/09-1449-БО-4 від 23.09.09р. (т.
18 а.с. 43-47).

30.08.11р. на виконання
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
23.08.2011 року, яка набрала законної сили
23.08.11р., було видано господарським
судом Дніпропетровської області наказ
(т. 18 а.с 49).

13.06.2014 року до господарського суду від
відповідача надійшла заява про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню (т. 20 а.с. 5-8).

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України
господарський суд ухвалою вносить
виправлення до наказу, а у разі якщо
його було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково.

Відповідно до матеріалів справи
загальна сума стягнення за наказом від
30.08.2011 року по справі №5005/3800/2011 складає
33 798 999,62 грн. Відповідачем було
сплачено позивачу 27 741 941,86 грн., що
підтверджують платіжні доручення № 06689
від 07.12.2012 року на суму 25 156 820,36 гривень;
№ 06400 від 21.12.2011 року на суму 2 559 385,50
гривень; № 2874 від 12.06.2014 року на суму 25
736 гривень (т. 20 а.с. 29-31).

У зв'язку з чим колегія суддів
погоджується з висновком
господарського суду, що викладене є
підставою для визнання наказу
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.08.2011 року по справі
№5005/3800/2011 таким, що не підлягає
виконанню в частині стягнення 27 741 941,86
грн..

В той же час, колегія суддів не
погоджується з висновком
господарського суду, про визнання
наказу господарського суду
Дніпропетровської області від 30.08.11р.
по справі №5005/3800/2011 таким, що не
підлягає виконанню в частині стягнення
6 057 057,76 грн., виходячи з наступного.

Згідно статті 1 Закону України «Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» від 12 травня 2011 року № 3319-VI
(далі Закон № 3319-VI), який набрав
чинності 4 червня 2011 року Закону № 3319-VI
дія цього Закону поширюється на
підприємства незалежно від їхніх форм
власності, що виробляють,
транспортують і постачають теплову та
електричну енергію, надають послуги з
диспетчерського управління об'єднаною
енергетичною системою України,
суб'єктів господарювання, що
здійснюють постачання природного газу
та електричної енергії за регульованим
тарифом, Національну акціонерну
компанію "Нафтогаз України" та її
дочірні підприємства ДК "Газ України",
ДК "Укртрансгаз", ДК
"Укргазвидобування", ДАТ
"Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Відповідно до пункту 2.2 ст. 2 Закону №
3319-VI підлягає списанню заборгованість
(у тому числі встановлена судовим
рішенням) з пені, штрафних та
фінансових санкцій (три відсотки
річних та індекс інфляції), які
нараховані підприємствам, визначеним у
статті 1 цього Закону, на
заборгованість за природний газ,
спожитий ними у період з 1 січня 1997 року
по 1 січня 2011 року, і несплачена станом
на дату набрання чинності цим Законом.

Положення даного закону є
обов'язковими для застосування та не
залежать від волі підприємства -
кредитора.

Оскільки під час розгляду справи №
5005/3800/2011 було встановлено, що сума пені
у розмірі 222 567,76 грн., 3% річних у розмірі
1 469 529,09 грн., інфляційні витрати у
розмірі 4 364 960,91 грн. нараховані за
прострочення виконання зобов'язання по
сплаті за поставлений природний газ
саме за період з жовтня 2009 року по
вересень 2010 року, то в силу положень
частини 2 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
вищезазначені факти не підлягають
доведенню знову при вирішенні даного
спору, а отже вказана сума підлягала
списанню в силу положень пункту 2.2.
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію".

Відповідно до пункту 2.5. статті 2 Закону
України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" списання
заборгованості здійснюється у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.08.2011 № 894 затверджено Порядок
списання заборгованості за природний
газ та електричну енергію (надалі -
Порядок), яким визначено механізм
списання заборгованості (у тому числі
реструктуризованої) за природний газ
та електричну енергію, зокрема із
сплати пені, штрафних та фінансових
санкцій, що нараховані на
заборгованість за природний газ,
відповідно до Закону України "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію".

Механізм списання, встановлений цим
Порядком, передбачає вчинення
учасниками процедури списання низки
дій, направлених на здійснення
списання заборгованості, зокрема,
утворення повноважних комісій,
складання відповідних протоколів та
актів, а також укладення відповідних
договорів.

Відповідно до пункту 6 Порядку кожен
учасник процедури списання утворює
комісію з питань списання
заборгованості, до складу якої
обов'язково входить керівник такого
учасника, як голова комісії, та
головний бухгалтер і яка визначає
обсяг заборгованості, що підлягає
списанню, у розрізі контрагентів.
Списання заборгованості проводиться
на підставі протоколів зазначеної
комісії, затверджених її головою. Датою
списання заборгованості є дата
затвердження протоколу.

Згідно пункту 8 Порядку учасники
процедури списання подають протягом 10
днів після затвердження зазначеного в
пункті 6 цього Порядку протоколу, але не
пізніше 31 грудня 2011 року кредиторам
інформацію про суми списаної
заборгованості (основної суми
заборгованості, пені, штрафних та
фінансових санкцій) в розрізі
договорів щодо постачання природного
газу, а також видів заборгованості.

Тому колегія суддів приходить до
висновку, що зазначений протокол
комісії є достатньою підставою для
списання заборгованості з пені,
штрафних та фінансових санкцій
відповідно до пункту 2.2. статті 2 Закону
№ 3319-VI.

Саме до такого висновку прийшов
Верховний Суд України у постанові від
15.10.2013 року, навівши правову позицію,
відповідно до якої вимога про списання
заборгованості на підставі Закону
України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію» відповідає
положенням статті 16 Цивільного кодексу
України та статті 20 Господарського
кодексу України, якими передбачено
можливість захисту прав та інтересів у
спосіб, встановлений законом або
договором.

В той же час, колегія суддів вважає, що
твердження Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі", викладені у заяві про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню, про списання відповідачем
протоколом № 2 від 04.10.2011 року
заборгованості з пені та фінансових
санкцій (три відсотки річних та індекс
інфляції) на загальну суму 6 057 057,76 грн.
не відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки відповідно до змісту
вищезазначеного протоколу № 2 від
04.10.2011 року заборгованість у розмірі 6 057
057,76 грн. щодо виконання договору
купівлі-продажу природного газу
№06/09-1449-БО-4 від 23.09.2009 року, стягнена
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
23.08.2011 року у справі №5005/3800/2011 не була
списана, а з метою укладення договорів
про списання заборгованості за
природний газ лише була визначена сума
заборгованості зі сплати пені та
фінансових санкцій (т. 20 а.с. 26).

Оскільки протоколом комісії з питань
списання заборгованості за природний
газ фактично заборгованість не була
списана, а лише була визначена її сума,
колегія суддів приходить до висновку,
про відсутність підстав для визнання
наказу господарського суду
Дніпропетровської області від 30.08.11р.
по справі №5005/3800/2011 таким, що не
підлягає виконанню в частині стягнення
6 057 057,76 грн.

Доводи Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" про те, що рішенням
господарського суду м. Києва від 05.05.2014
року у справі № 910/2701/14 встановлений
факт списання відповідачем спірної
заборгованості на підставі протоколу
комісії № 2 від 04.10.2011 року, а тому даний
факт відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
не підлягає доведенню знову, є
безпідставними, оскільки
вищезазначеним рішенням суду взагалі
не встановлений факт списання
будь-якої заборгованості (цитата з
тексту рішення, викладена у заяві, не
відповідає самому тексту).

Крім того, з протоколу комісії № 2 від
04.10.2011 року випливає, що відповідачем
дійсно списана заборгованість
відповідача перед ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" за поставлений
природний газ за двома договорами від
29.09.2008 року та визначена сума
заборгованості ще за двома договорами
від 23.09.2009 року, в тому числі за
договором купівлі-продажу природного
газу №06/09-1449-БО-4 від 23.09.2009 року (т. 20 а.с.
23-26).

В той же час, у рішенні господарського
суду м. Києва від 05.05.2014 року у справі №
910/2701/14 не зазначено, за яким саме
договором встановлений факт списання
заборгованості та на яку суму.

Щодо доводів апеляційної скарги про те,
що оскільки постанова
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 23.08.2011 року
набрала законної сили лише 23.08.2011 року,
тобто після набранням чинності Законом
№ 3319, то, відповідно, заборгованість за
даною постановою, на виконання якої
видано наказ від 30.08.2011 року № 5005/3800/2011,
не підлягає списанню, так як станом на
04.06.2011 року дана заборгованість з
штрафних та фінансових санкцій в
бухгалтерському обліку суб'єктів
списання не була відображена та не
існувала взагалі, а також щодо висновку
апелянта про те, що для списання
заборгованості зі сплати пені,
штрафних та фінансових санкцій, по якій
відсутнє судове рішення, що набрало
законної сили, передбачена спеціальна
процедура - підписання відповідних
договорів між учасниками процедури
списання, а тому є безпідставним та
необґрунтованим списання
заборгованості зі штрафних санкцій на
підставі протоколу Комісії з питань
списання заборгованості, колегія
суддів вважає за не обхід не зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 7 постанови
Кабінету Міністрів України № 894 від
08.08.2011 «Про затвердження Порядку
списання заборгованості за природний
газ та електричну енергію»
заборгованість зі сплати пені,
штрафних та фінансових санкцій (3%
річних та індекс інфляції), які
нараховані учасникам процедури
списання на заборгованість за
природний газ, спожитий газ, спожитий
ними у період з 01.01.1997 по 01.01.2011, щодо
стягнення яких розпочата процедура
судового врегулювання спору і відсутнє
судове рішення, яке набрало законної
сили, визначається у відповідних
договорах, що укладаються між
учасниками процедури списання
відповідно до Цивільного та
Господарського кодексів України.

Таким чином, пунктом 7
вищевказаної постанови встановлено не
порядок списання заборгованості, а
спосіб визначення розміру
заборгованості зі сплати пені,
штрафних та фінансових санкцій на
підставі договорів про поставку
природного газу.

Доводи про обов'язковість укладення
договору про списання заборгованості у
зв'язку з прямою вказівкою закону, є
безпідставними, оскільки законом такої
вказівки не передбачено, а встановлено
лише визначення заборгованості у
відповідних договорах, що укладаються
між учасниками процедури списання
відповідно до Цивільного та
Господарського кодексів України (таким
договором є договір на поставку газу).

Твердження апеляційної скарги про те,
що оскільки постанова
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 23.08.2011 року
набрала законної сили лише 23.08.2011 року,
тобто на день набранням чинності
Законом № 3319 (04.06.2011 року) судового
рішення зі спору про стягнення із
боржника основного боргу та штрафних
санкцій, яке набрало чинності, не
існувало, а отже й штрафних санкцій,
нарахованих згідно спірного договору,
на цю дату також не існувало, не
відповідають дійсності, оскільки умови
про обов'язкову наявність судового
рішення про стягнення заборгованості з
пені, штрафних та фінансових санкцій на
день набранням чинності Законом № 3319
не містяться у самому законі.

У п. 2.2 ст. 2 Закону України № 3319
зазначено, що підлягає списанню
заборгованість (у тому числі
встановлена судовими рішеннями), а не
лише встановлена судовими рішеннями.

Крім того, заборгованість виникає з
моменту прострочення, а не з моменту
набрання рішенням суду законної сили.
Сама ж заборгованість виникла за
спожитий газ у період з жовтня 2009 року
по вересень 2010 року та не була погашена
до 04.06.2011, як і визначено у пункті 2.2.
Закону України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію».

З огляду на часткову обґрунтованість
ухвали господарського суду, часткову
відповідність висновків, викладених в
ухвалі, обставинам справи та чинному
законодавству, вимоги скаржника про
скасування ухвали є частково
обґрунтованими і підлягають
частковому задоволенню.

Оскільки апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, то судові
витрати необхідно розподілити між
сторонами порівну.

Судові витрати Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" склали: 609 гривень - судовий
збір за подачу апеляційної скарги.

Половина судових витрат становить 304
гривні 50 копійок (609 гривень / 2).
Тому, за результатами розгляду справи з
Міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" підлягає
стягненню 304 гривні 50 копійок судових
витрат.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 23.06.2014
року у справі № 5005/3800/2011 змінити,
виклавши її резолютивну частину в
наступній редакції:

«Заяву Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" про визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню -
задовольнити частково.

Визнати наказ господарського суду
Дніпропетровської області від 30.08.2011
року по справі №5005/3800/2011 таким, що не
підлягає виконанню в частині стягнення
27 741 941,86 грн..

В задоволенні заяви Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" про визнання наказу
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.08.2011 року по справі
№5005/3800/2011 таким, що не підлягає
виконанню в частині стягнення 6 057 057,76
грн. - відмовити.»

Стягнути з Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" на користь Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" 304 гривні 50 копійок судових
витрат.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений -
25.07.2014р.

Головуючий суддя
О.Г. Іванов

Суддя
Н.Л. Величко

Суддя
І.М. Подобєд