Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

29 липня 2014 року
Справа № 927/1096/14

Позивач: ОСОБА_1,

14000, АДРЕСА_1

Відповідач: Публічне акціонерне
товариство «Будівельна компанія
«Домобудівник»,

14011, м. Чернігів, вул. Щорса, 59а

про стягнення 44673,62 грн.

суддя М.Г. Тимченко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 (особисто).

Від відповідача: не з'явився.

Обставини справи:

ОСОБА_1 заявлено позов до
публічного акціонерного товариства
«Будівельна компанія «Домобудівник»
про стягнення 44673,62 грн., з яких 37216,50
грн. заборгованості з виплати
заробітної плати за період з 01.07.2013р. по
26.05.2014р. та 7457,12 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 26.05.2014р. по
16.07.2014р.

Ухвалою господарського суду від
17.07.2014р. порушено провадження у справі,
призначено розгляд справи на 29.07.2014р. та
зобов»язано відповідача надати суду
відзив на позов, а у разі заперечень -
підтверджуючі документи та нормативне
обґрунтування.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення, але в
судове засідання не з»явився та
відзиву на позов не надав.

На підставі ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
господарським судом встановлено:

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 05.11.2013 р.
порушено провадження у справі № 927/1361/13
про банкрутство публічного
акціонерного товариства «Будівельна
компанія «Домобудівник».

У відповідності до ч. 4 ст. 10 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", суд, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство, вирішує усі майнові спори
з вимогами до боржника, у тому числі
спори про визнання недійсними
будь-яких правочинів (договорів),
укладених боржником; про сплату
податків, зборів (обов'язкових
платежів); стягнення заробітної плати;
поновлення на роботі посадових та
службових осіб боржника, а також
визнання недійсними рішень державних
органів, пов'язаних з майновими
вимогами до боржника.

ОСОБА_1 працював у ПАТ «Будівельна
компанія «Домобудівник» до 26.05.2014р.
Згідно з наказом від 26.05.2014р. позивач
був звільнений з роботи за власним
бажанням, що підтверджується витягом з
трудової книжки.

Згідно зі ст. 43 Конституції України
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 Кодексу
законів про працю України, заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Розмір заробітної плати
залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до положень ст. 21 Закону
України «Про оплату праці», працівник
має право на оплату своєї праці
відповідно до актів законодавства і
колективного договору на підставі
укладеного трудового договору. Розмір
заробітної плати може бути нижчим за
встановлений трудовим договором та
мінімальний розмір заробітної плати у
разі невиконання норм виробітку,
виготовлення продукції, що виявилася
браком, та з інших, передбачених чинним
законодавством причин, які мали місце з
вини працівника. Забороняється
будь-яке зниження розмірів оплати
праці залежно від походження,
соціального і майнового стану, расової
та національної належності, статі,
мови, політичних поглядів, релігійних
переконань, членства у професійній
спілці чи іншому об'єднанні громадян,
роду і характеру занять, місця
проживання.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно з виданою відповідачем довідкою
від 10.06.2014р. № 86, станом на 26.05.2014р.
заборгованість з виплати заробітної
плати ОСОБА_1 за період з 01.07.2013р. по
26.05.2014р. становить 37216,50 грн.

У відповідності до ст. 115 Кодексу
Законів про працю України, заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором або
нормативним актом роботодавця,
погодженим з виборним органом
первинної профспілкової організації
чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.
У разі коли день виплати заробітної
плати збігається з вихідним, святковим
або неробочим днем, заробітна плата
виплачується напередодні. Розмір
заробітної плати за першу половину
місяця визначається колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не менше оплати за фактично
відпрацьований час з розрахунку
тарифної ставки (посадового окладу)
працівника. Заробітна плата
працівникам за весь час щорічної
відпустки виплачується не пізніше ніж
за три дні до початку відпустки.

При звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення (ч. 1 ст. 116 Кодексу
законів про працю України).

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд приходить до
висновку, що відповідачем порушено
право позивача на своєчасне отримання
заробітної плати, що передбачено ст. 115,
116 Кодексу Законів про працю України, а
тому позовні вимоги щодо стягнення
заборгованості по заробітній платі за
період з 01.07.2013р. по 26.05.2014р. в розмірі
37216,50 грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 117 Кодексу Законів про
працю України, в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 Кодексу
Законів про працю України, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. За наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум, власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, що заробітна плата
позивачу виплачена не була.

При вирішенні спору в цій частині та
визначенні розміру середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні до стягнення з
відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 20 постанови Пленуму
Верховного суду України № 13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці», у разі
не проведення розрахунку у зв'язку із
виникненням спору про розмір належних
до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Заходи, встановлені ст. 117 Кодексу
Законів про працю України, є
відповідальністю роботодавця перед
працівником в разі несвоєчасного
розрахунку при звільненні.

Підставою для застосування такої
відповідальності судом є не лише сам
факт порушення строків розрахунку при
звільненні, встановлених статтею 116
Кодексу Законів про працю України, а й
вина власника щодо працівника.

Згідно з довідкою ПАТ «Будівельна
компанія «Домобудівник» від 13.06.2014р. №95
середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
становить 196,24 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні за період з
26.05.2014р. по 16.07.2014р. (за 38 робочих днів) у
розмірі 7457,12 грн. Розрахунок: 196,24 грн.
(середньоденна заробітна плата) х 38
(днів) = 7457,12 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір у розмірі 1827,00 грн.
підлягає стягненню з відповідача в
дохід держави.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.
ст. 94, 115, 116 Кодексу Законів про працю
України, ст. ст. 22, 33, 34, 49, 82- 85 ГПК
України, ст. 21 Закону України "Про
оплату праці", ст. 10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Будівельна компанія
«Домобудівник» (вул. Щорса, 59-а, м.
Чернігів, 14011, ) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14000,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 37216,50
грн. заборгованості з виплати
заробітної плати та 7457,12 грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

3.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Будівельна компанія
«Домобудівник» (вул. Щорса 59-а, м.
Чернігів, 14011, ) судовий
збір в дохід Державного бюджету
України (отримувач: УК у м. Чернігові/м.
Чернігів/22030001, рахунок: 3002, , Банк: ГУДКСУ у
Чернігівській обл., МФО: 853592, код
бюджетної класифікації 22030001) у розмірі
1827,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
М.Г. Тимченко

.