ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.14р. Справа № 904/4433/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Кривий Ріг

про стягнення 11 895,30 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Кутовий Є.М., представник
за довіреністю № б/н від 30.12.13р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Криворіжгаз" (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- відповідач) про стягнення 11 895,30 грн.

Ухвалою господарського суду від 20.06.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 22.07.14р.

22.07.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник позивача подав клопотання
про долучення до матеріалів справи:
витягу з ЄДР стосовно державної
реєстрації відповідача; довідки
(власне письмове підтвердження того, що
у провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір, немає
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав та
немає рішення цих органів з такого
спору).

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, відзив на позов та інші
витребувані документи до суду не надав.
Жодних пояснень щодо причини неявки
або інших клопотань до господарського
суду не надходило. В матеріалах справи
знаходиться конверт з ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 20.06.14р. про порушення
провадження у справі, який направлявся
на адресу відповідача та був
повернутий поштою з відміткою "за
закінченням терміну зберігання".

В матеріалах справи є витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідно
якого адреса відповідача співпадає з
адресою зазначеною у позовній заяві, і
на яку судом та позивачем направлялась
поштова кореспонденція з
повідомленням про день, час та місце
розгляду справи.

Повноважний представник позивача
наполягав на розгляді справи по суті в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами, оскільки
судом та позивачем були вчинені всі
необхідні дії щодо належного
повідомлення відповідача про день, час
та місце розгляду справи.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що відповідач про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, оскільки судом було
належним чином виконано вимоги ч.1 ст.64
та ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 22.07.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази, заслухавши
пояснення повноважного представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.12р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 2013/ТП-ПР-1895 на
постачання природного газу за
регульованим тарифом (далі-Договір),
відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач
протягом 2013 року здійснює відповідачу
постачання природного газу (далі - газ)
в обсягах і порядку, передбачених
Договором для забезпечення потреб
відповідача, а відповідач оплачує
позивачу вартість газу у розмірах,
строках, порядку та на умовах,
передбачених Договором.

В п. 2.1. Договору зазначено про те, що
договірні обсяги постачання газу
відповідачу наводяться в додатку 2 до
Договору.

Згідно п. 2.6. Договору, послуги з
постачання газу документально
оформлюються підписаним сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформлюється згідно з даними вузлів
обліку, визначених у додатку 1 до
договору.

Пунктом 2.9. Договору передбачено, що
акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
відповідача з позивачем.

Відповідно до п. 4.1. Договору,
розрахунки за реалізований
споживачеві газ здійснюються за
цінами, що встановлюються національною
комісією, яка здійснює державне
регулювання у сфері енергетики.

Загальна сума вартості договору
складається з місячних сум вартості
договірних обсягів постачання газу
відповідачу (п. 4.5.2. Договору).

Згідно п. 4.6. Договору, оплата вартості
послуг з постачання газу здійснюється
відповідачем авансовими та/або
плановими платежами із розрахунку
договірного обсягу постачання газу
протягом періоду оплати відповідно до
додатку 2 до договору.

Авансові платежі сплачуються
відповідачем позивачу на
розрахунковий рахунок зі спеціальним
режимом використання у розмірі 100
відсотків від вартості
запланованого або погодженого
позивачем планового обсягу газу на
розрахунковий період за п'ять (5)
календарних днів до початку місяця
поставки газу (п. 4.6.1. Договору).

В п. 4.6.3. Договору зазначено про те, що у
випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період відповідач проводить
остаточний розрахунок не пізніше
п'ятого числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Згідно п. 4.6.4. Договору сторони
домовились, що під поняттям "недоплата
вартості послуг з постачання газу" вони
розуміють недоплату відповідачем
вартості фактично спожитого понад
запланований або узгоджений на
розрахунковий період з позивачем обсяг
газу.

Пунктом 4.7. Договору передбачено, що
оплата вартості послуг з постачання
газу за Договором здійснюється
відповідачем виключно грошовими
коштами, що перераховуються на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання позивача.

Відповідно до п. 5.1.5. Договору, позивач
зобов'язується складати та надавати на
погодження відповідачеві акт
приймання-передачі газу.

За невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань за Договором сторони
несуть відповідальність згідно з
Договором та чинним законодавством
України (п. 6.1. Договору).

У разі порушення відповідачем строків
оплати, передбачених розділом 4
Договору, із відповідача стягується
пеня в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу (п. 6.2.2.
Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору, Договір
набирає чинності з дати підписання та,
відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного
кодексу України поширює свою дію на
відносини, що склались між сторонами з
01.01.2013р. та діє до 31.12.2013року, а в частині
проведення розрахунків - до їх повного
здійснення.

Згідно п. 10.1.1. Договору, Договір
вважається продовженим на аналогічний
період, якщо за місяць до закінчення
терміну дії договору жодною із сторін
не буде заявлено про припинення його
дії або перегляду його умов. При цьому
сторони мають переоформити додаток 2
щодо договірних обсягів постачання
газу, в якому визначити планові обсяги
газу на продовжений термін.

01.07.13р. між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору,
відповідно до умов якої сторони
обумовили обсяги постачання
природного газу на 2014 рік.

Так, на виконання Договору, позивач
поставив відповідачу 2,828 тис. м. куб.
природного газу у березні 2014р. на
загальну суму 11 960,94 грн., що
підтверджується актом
прийому-передачі природного газу від
31.03.14р., який підписано сторонами без
зауважень (а.с. 21).

Однак, в порушення умов Договору,
відповідач вчасно не здійснив оплату
за поставлений позивачем у березні 2014
року природний газ, у зв'язку з чим, у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем у розмірі 11 960,94 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач частково розрахувався за
поставлений природний газ у розмірі
634,43 грн.

Станом на момент розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем за поставлений природний газ
у березні 2014 року становить 11 326,51 грн.,
що підтверджується матеріалами справи.

За неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків по Договору, позивачем
на підставі п. 6.2.2. Договору була
нарахована пеня у розмірі 166,16 грн.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України були
нараховані інфляційні витрати у
розмірі 373,77 грн. та 3% річних у розмірі
28,86 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за поставлений
природний газ у розмірі 11 326,51 грн., пеню
у розмірі 166,16 грн., інфляційні витрати у
розмірі 373,77 грн., 3% річних у розмірі 28,86
грн., всього 11 895,30 грн.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
по вищезазначеному Договору на момент
розгляду спору до господарського суду
не надав. Крім того, відповідач не
скористався наданим йому правом на
судовий захист, наведених позивачем
обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст.173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарювання відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Частиною1 статті 901 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
Договору та встановлені судом
обставини справи, господарський суд
приходить до висновку про те, що вимоги
позивача в частині стягнення
заборгованості за поставлений
природний газ у розмірі 11 326,51 грн.
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки дана сума є
обґрунтованою та доведеною.

Крім того, господарський суд бере до
уваги той факт, що відповідач визнав
себе зобов'язаною особою по відношенню
до позивача, оскільки до дій, які
свідчать про визнання боргу можуть
відноситися часткове погашення самим
боржником суми основного боргу.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.2.2 Договору передбачено, що у
разі порушення відповідачем строків
оплати, передбачених розділом 4
Договору, із відповідача стягується
пеня в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Позивачем на підставі п. 6.2.2. Договору
була нарахована пеня у розмірі 166,16 грн.,
розрахунок якої судом перевірений в
Інформаційно-правовій системі
ЛІГА:ЗАКОН та визнаний таким, що
зроблено вірно. Господарський суд
з'ясував, що позивач помилився при
складанні двох періодів, а саме з 06.04.14р.
по 14.04.14р. на суму 36,31грн. та з 15.04.14р. по
06.05.14р. на суму 129,71грн. і замість вірної
суми 166,02грн. помилково вказав 166,16грн., у
звязку з чим господарський суд
задовольняє лише суму 166,02грн., в решті
суми пені відмовляє.

Згідно зі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону,
позивачем були нараховані інфляційні
витрати у розмірі 373,77 грн., а також 3%
річних у розмірі 28,86 грн., розрахунки
яких судом було перевірено та визнано
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково: стягненню підлягає сума
заборгованості за поставлений
природний газ у розмірі 11 326,51 грн., пеня
у розмірі 166,02 грн., 3% річних у розмірі
28,86 грн., інфляційні витрати у розмірі
373,77 грн., а в решті позовних вимог слід
відмовити.

Судові витрати по справі покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612,
625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232 Господарського
кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75,
82-85, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (50046, АДРЕСА_1, ІІН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Криворіжгаз" (50051,
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг,
пр.Металургів, 1, )
основний борг у розмірі 11326,51грн.
(одинадцять тисяч триста двадцять
шість грн. 51 коп.), пеню у розмірі 166,02грн.
(сто шістдесят шість грн. 02 коп.), 3%
річних у розмірі 28,86грн. (двадцять вісім
грн. 86 коп.), інфляційні втрати у розмірі
373,77грн. (триста сімдесят три грн. 77 коп.)
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827,00грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено

25.07.14р.

Суддя Н.Е. Петренко