м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Печерської районної в місті
Києві державної адміністрації та
Комунального підприємства Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
до Приватного акціонерного товариства
про звільнення приміщення.
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача - 1: Лозінський І.С., за
від позивача - 2: Богомаз А.К., за
від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації (далі - позивач
- 1) та Комунального підприємства
Печерського району м. Києва «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва» (далі -
позивач - 2) до Приватного акціонерного
товариства «ІВА» (далі - відповідач) про
звільнення приміщення.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.06.2014 р. було порушено
справи призначено на 16.07.2014 р.
09.07.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником позивача - 2 було подано
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.
У судове засідання 16.07.2014 р. представник
позивача - 1 з'явився.
У судове засідання 16.07.2014 р. представник
позивача - 2 з'явився.
У судове засідання 16.07.2014 р. представник
відповідача не з'явився.
Враховуючи те, що представник
відповідача у судове засідання 16.07.2014 р.
не з'явився, а також у зв'язку із
невиконанням відповідачем вимог
ухвали господарського суду міста Києва
від 13.06.2014 р. про порушення провадження
відкладено на 30.07.2014 р.
У судове засідання 30.07.2014 р.
представники позивачів з'явилися,
надали свої пояснення по суті спору,
позовні вимоги підтримали в повному
Представник відповідача у судове
засідання 30.07.2014 р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі ГПК України, не зобов'язує й
сторону у справі, зокрема позивача,
з'ясовувати фактичне місцезнаходження
іншої сторони (сторін) у справі (якщо
воно не співпадає з її
місцезнаходженням, визначеним згідно
зі статтею 93 Цивільного кодексу
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі, коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист містить посилання
на пункт 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
р. № 01-8/1228 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008
р.), в якому зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду її судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.07.1997 р.
№ 02-5/289 із змінами «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України»).
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивачів, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва
29.04.2010 р. між Комунальним підприємством
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Печерської районної у місті Києві
ради» (далі - орендодавець, позивач - 2)
та Акціонерним товариством закритого
типу «ІВА» (в подальшому перейменоване
на Публічне акціонерне товариство
«ІВА», далі - орендар, відповідач) було
укладено Договір оренди нерухомого
майна (будівель, споруд, приміщень)
комунальної власності територіальної
громади Печерського району м. Києва №
1205/606 (далі - Договір - 1) відповідно до
умов якого орендодавець на підставі
розпорядження Печерської районної у
місті Києві ради № 115-р від 29.04.2010 р.,
передає, а орендар приймає в орендне
користування нежитлове приміщення,
будівлю, споруду за адресою: м. Київ,
буд. № 12 на вул. Предславинській,
загальною площею 382,8 кв.м., цоколь, для
розміщення майстерні по ремонту
побутової техніки - 8,25 %.
Відповідно до п. 2.1 Договору - 1 об'єктом
оренди є нежитлове приміщення, будівля,
споруда загальною площею 382,8 кв.м.
згідно з викопіюванням з поверхового
плану, що складає невід'ємну частину
Вартість об'єкту оренди згідно із
затвердженим звітом про незалежну
(експертну) оцінку станом на 28.02.2010 р.
становить 2 141 910,00 грн.
29.04.2010 р. між позивачем - 2 та
відповідачем було укладено Договір
платного користування № 1206/606-к (далі -
Договір - 2), відповідно до умов якого
позивач - 2, на підставі розпорядження
позивача - 1 № 115-р від 29.04.2010 р., передає,
а відповідач приймає у тимчасове
користування за плату частину коридору
за адресою: м. Київ, буд. № 12 на вул.
Предславинській, місця спільного
користування загальною площею 9,9 кв.м.,
01.03.2014 р. між сторонами було укладено
Додаткову угоду до Договору - 1,
відповідно до якої сторони погодили,
зокрема, що отримувачем коштів є
29.04.2010 р. сторонами був підписаний Акт
прийому-передачі нежитлового
приміщення в будинку 12 на вулиці
Відповідно до п. 9.1 Договору - 1 цей
Договір набуває чинності з дати
підписання його сторонами і діє з 29.04.2010
Пунктом 9.2 Договору - 1 передбачено, що
продовження терміну дії договору
оренди здійснюється на підставі
рішення позивача - 1 по розподілу
нежилих приміщень та наданню їх в
орендне користування.

Згідно з п. 9.3 Договору - 1 дія договору
оренди припиняється в разі, зокрема,
закінчення терміну, на який він був
укладений.

Аналогічні положення містяться в п. п.
6.1 та 6.2 Договору - 2.

05.04.2013 р. позивачем - 2 було направлено на
адресу відповідача заяву-попередження
в порядку ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» № 105/01-1050/В-04 про закінчення
терміну дії Договорів 1 та 2 з
пропозицією укласти новий договір
оренди або виконати дії, передбачені
ст. ст. 26, 27 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна».

Відповідно до тверджень позивача - 2,
зазначена заява-попередження була
залишена відповідачем без відповіді та
виконання, внаслідок чого позивачі
звернулись до суду із позовною заявою
про звільнення приміщення в будинку 12
на вулиці Предславинській, переданого
відповідачу в оренду на підставі
Договорів 1 та 2.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 1 та 2 ст. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» термін договору оренди
визначається за погодженням сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» договір оренди припиняється в
разі, зокрема, закінчення строку, на
який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди. Якщо орендар допустив
погіршення стану орендованого майна
або його загибель, він повинен
відшкодувати орендодавцеві збитки,
якщо не доведе, що погіршення або
загибель майна сталися не з його вини.

Судом встановлено, що строк дії
Договорів 1 та 2 закінчився 28.04.2013 р., при
цьому новий договір оренди приміщення
в будинку 12 на вулиці Предславинській
між сторонами не укладався.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

З огляду на вищенаведене, підставою для
виникнення відносин між орендодавцем
та орендарем є договір оренди,
укладений у відповідності до приписів
чинного законодавства України.

Таким чином, у зв'язку із закінченням
строку дії Договорів 1 та 2 та
неукладенням нового договору оренди
приміщення в будинку 12 на вулиці
Предславинській, правові підстави для
зайняття відповідачем зазначеного
приміщення відсутні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачами
1 та 2 вимоги щодо звільнення приміщення
підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Приватне акціонерне
товариство «ІВА» (03150, м. Київ, вул.
Предславинська, будинок 12;
ідентифікаційний код: 20046903) звільнити
приміщення площею 382,8 кв.м. (цоколь) та 9,9
кв.м. (частина коридору) в будинку № 12 на
вул. Предславинській в м. Києві та
повернути зазначені приміщення
Печерській районній в місті Києві
державній адміністрації (01010, м. Київ,
вул. Суворова, будинок 15;
ідентифікаційний код: 37401206).

3. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «ІВА» (03150, м. Київ, вул.
Предславинська, будинок 12;
ідентифікаційний код: 20046903) на користь
Комунального підприємства Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва» (01010, м. Київ, пров. Січневий,
будинок 9; ідентифікаційний код: 35692211)
суму сплаченого судового збору в
розмірі 1 218 (одна тисяча двісті
вісімнадцять) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 04.08.2014 р.

Суддя
О.В. Нечай