м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
до Комунального підприємства
«Дирекція замовника з управління
житловим господарством Дарницького
про стягнення 196320,51 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - Кучкова Ю.В. (представник
від відповідача - Савченко Г.М.
(представник за довіреністю).
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» (далі - Позивач)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом про стягнення з
Комунального підприємства «Управління
житлового господарства» Дарницького
району м. Києва (далі - Відповідач)
заборгованості та штрафних санкцій за
Договором № 1310009 від 01.12.2000 на
постачання теплової енергії у гарячій
воді, всього в сумі 196320,51 грн., з яких
185957,84 грн. основного боргу, 2464,37 грн.
інфляційних та 7898,30 грн. 3% річних.
З 01.10.2012 на підставі рішення Київської
міської ради від 06.10.2011 №201/6417 «Про
деякі питання діяльності комунальних
підприємств та установ, які належать до
комунальної власності територіальної
громади м. Києва та передаються до
сфери управління Дарницької районної в
місті Києві державної адміністрації»
було змінено найменування
Комунального підприємства «Управління
житлового господарства» Дарницького
району м. Києва на Комунальне
підприємство «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва».
А відтак, вірним найменуванням
Відповідача по даному позову є -
Комунальне підприємство «Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
Позовні вимоги вмотивовані тим, що
Відповідач, всупереч умовам
вищенаведеного договору, допустив
виникнення заборгованості за спожиту
теплову енергію, що стало підставою для
звернення Позивача до суду та
нарахування інфляційних та 3% річних на
суму заборгованості у відповідності до
Відповідач проти позову заперечує,
зазначаючи, що станом на момент
звернення Позивача до суду з даним
позовом суми основного боргу вже не
існувало, а у виникненні прострочення
оплат, яке мало місце до цього, відсутня
вина Відповідача, оскільки він в свою
чергу залежить від надходження коштів
від населення, як від кінцевих
споживачів теплової енергії, що
поставляється Позивачем.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд
01.12.2000 між Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго», правонаступником якої є
Позивач (Постачальник), та КП УЖГ
Харківського району м. Києва
(правонаступником якого є Комунальне
підприємство «Управління житлового
господарства» Дарницького району м.
Києва, що змінило найменування на
Комунальне підприємство «Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва», Відповідач) (Споживач)
було укладено договір № 1310009 на
постачання теплової енергії у гарячій
воді (далі - Договір), відповідно до умов
якого Постачальник зобов'язується
виробити та поставити теплову енергію
Споживачу для потреб опалення та
гарячого водопостачання, а Споживач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов, викладених в
За умовами пункту 2.2.1. Договору
Постачальник зобов'язується
безперебійно постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на межу
балансової належності із Споживачем
для потреб опалення - в період
опалювального сезону; для гарячого
водопостачання - протягом року згідно
із заявленими Споживачем величинами
приєднаного теплового навантаження,
зазначеними в додатку №1.
Пунктом 2.1. Договору встановлено, що при
виконанні умов Договору, а також при
вирішенні всіх питань, що не обумовлені
цим Договором, сторони зобов'язуються
керуватися тарифами, затвердженими
Київської міською державною
адміністрацією, чинним законодавством
України, Правилами користування
тепловою енергією, нормативними актами
з питань користування та
взаєморозрахунків за енергоносії.
Відповідно до пункту 2.3.1. Договору,
Споживач зобов'язується дотримуватись
кількості споживання теплової енергії
за кожним параметром в обсягах, які
визначені у додатку №1 не допускаючи їх
перевищення; своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії в
терміни та по тарифах, зазначених у
додатку №2.
Відповідно до пунктів 9, 10 додатку № 2 до
Договору (Тарифи та порядок
розрахунків) Споживач щомісяця з 12 по 15
числа самостійно отримує оформлену
Постачальником платіжну
вимогу-доручення на суму, яка включає
загальну вартість теплової енергії
поточного місяця та кінцеве сальдо
розрахунків на початок поточного
місяця за мінусом суми фактично
сплаченої теплової енергії в поточному
місяці; табуляграму фактичного
споживання за попередній період та акт
звірки, який оформлює і повертає один
примірник Постачальнику протягом двох
днів з моменту їх одержання.
Споживач щомісячно забезпечує не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА, та до 25 числа поточного місяця,
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями на
рахунок Постачальника згідно з його
Зобов'язання за Договором щодо
постачання теплової енергії у гарячій
воді виконувались Позивачем належним
чином та в повному обсязі, що
підтверджується залученими до
матеріалів справи обліковими картками
(табуляграмами) Позивача щодо
фактичного споживання Відповідачем
енергії за період з жовтня 2011 року по
березень 2014 року, відомостями обліку
споживання теплової енергії, а також
відомостями про тарифи, що діяли станом
на згаданий час споживання теплової
При цьому в матеріалах справи відсутні
докази, що між сторонами існує спір або
розбіжності щодо обсягів та якості
поставленої Позивачем Відповідачу
теплової енергії по Договору, за
вищевказані періоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона
-постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України,
статтею 193 ГК України, зобов'язання
мають виконуватися належним чином та у
встановлений строк відповідно до
закону, інших правових актів, договору,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.
Так, предметом даного судового спору в
частині стягнення суми основної
заборгованості є вимоги Позивача про
стягнення заборгованості, яка виникла
в зв'язку з неповною оплатою фактичного
спожитої Відповідачем енергії за
період з жовтня 2011 року по березень 2014
року, та яка станом на 01.04.2014 становить
Проте, як вбачається за наданих
Відповідачем письмових доказів, та що
не заперечується Позивачем, сума
заборгованості за теплову енергію в
розмірі 185957,84 грн. була погашена
протягом квітня та травня 2014 року, та
станом на момент звернення Позивача до
суду з даним позовом (05.06.2014) суми
основного боргу Відповідача перед
Позивачем за заявлений період вже не
А відтак, оскільки в частині стягнення
суми основного боргу права Позивача
станом на момент звернення до суду
Відповідачем порушені не були, то в цій
частині суд в позові відмовляє.
Разом з цим, матеріалами справи
підтверджується, що прострочення суми
основного боргу в розмірі 185957,84 грн., як
неповної оплати фактично спожитої
Відповідачем енергії за період з
жовтня 2011 року по березень 2014 року,
існувало станом на 31.03.2014.
Отже, виходячи з положень статті 610,
частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України,
частини 2 статті 193 ГК України,
Відповідач є порушником грошового
зобов'язання, що є підставою для
застосування до нього правових
наслідків, встановлених договором або
законом, та зокрема відповідно до
частини 2 статті 625 ЦК України у вигляді
нарахування та стягнення інфляційних
та 3% річних на суму заборгованості за
весь час прострочення.
При цьому судом відхиляються
заперечення Відповідача, що відсутня
його вина у виникнення прострочення.
Суд зазначає, що Відповідач за умовами
Договору зобов'язався здійснювати
оплату теплової енергії в чітко
встановлені Договором строки, тому
правовідносини Відповідача з іншими
особами щодо оплати йому, та відповідно
перерахування зібраних Відповідачем
коштів Позивачу, є виключно
господарською діяльністю Відповідача,
що не звільняє його від обов'язку
оплатити Позивачу поставлену ним
теплову енергію в погоджені між
Відповідачем та Позивачем строки
оплати, на що Позивач розраховував при
Перевіривши наданий Позивачем
розрахунок інфляційних та 3% річних, суд
дійшов висновку про його
обґрунтованість за наведені в ньому
періоди нарахування, та оскільки в
матеріалах справи відсутній
контррозрахунок цих сум з боку
Відповідача, а також відсутні докази
сплати Відповідачем Позивачу
нарахованих 2464,37 грн. інфляційних та
7898,30 грн. 3% річних, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог про
стягнення їх в примусовому порядку.
Згідно зі статтею 33 ГПК України
обов'язок доказування тих обставин, на
які посилається сторона як на підставу
своїх вимог і заперечень, покладається
Отже, з огляду на вищенаведене, суд
дійшов висновку про часткову
законність та обґрунтованість
заявлених позовних вимог, та
задовольняє їх частково, в розмірі 2464,37
грн. інфляційних та 7898,30 грн. 3% річних. У
іншій частині суд в позові відмовляє.
Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства
«Дирекція замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва» (м. Київ, Харківське
шосе, 148-А; ідентифікаційний код 31722755) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (м. Київ, площа
Івана Франка, 5; ідентифікаційний код
00131305) 2464 (дві тисячі чотириста
шістдесят чотири) грн. 37 коп.
інфляційних, 7898 (сім тисяч вісімсот
дев'яносто вісім) грн. 30 коп. 3% річних, а
також 207 (двісті сім) грн. 25 коп. судового
У іній частині в задоволенні позову
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.08.2014

Суддя
Сташків Р.Б.