ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р.
Справа № 911/2592/14

за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Благовіщенське»

про стягнення 46 155,55грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність б/н
від 08.07.2014)

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Благовіщенське»
(далі - ТОВ «Благовіщенське») про
стягнення 46 155,55грн заборгованості, що
складається з:

- 36050,00грн основного боргу;

- 5116,61грн пені за період з 17.06.2013 по
16.06.2014;

- 1099,14грн процентів за період з
08.06.2013 по 16.06.2014;

- 3889,80грн збитків від інфляції за
період з червня 2013 року по травень 2014
року.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
№ 23 від 16.05.2013 в частині оплати наданих
послуг у встановлений договором строк
(а.с.2-4).

Відповідач у справі - ТОВ
«Благовіщенське» відзиву по суті
заявлених вимог не надав.

Розгляд справи здійснювався без
повноважного представника
відповідача, за відсутності його
відзиву на позовну заяву, за наявними у
справі документами відповідно до ст.75
ГПК України з наступних пістав:

- копія ухвали від 01.07.2014
господарського суду Київської області
про порушення провадження у даній
справі, направлена відповідачу за
адресою, яка вказана у спеціальному
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 15.07.2014
(а.с.27-28);

- відповідачу було відомо про розгляд
справи 30.07.2014, зважаючи на те, що його
представник 24.07.2014 ознайомився з
матеріалами справи (а.с.53);

- клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо
для вирішення спору по суті.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

16.05.2013 між ФОП ОСОБА_1 (далі - виконавець)
та ТОВ «Благовіщенське» (далі -
замовник) укладено договір № 23 про
надання послуг по внесенню засобів
захисту рослин (а.с.8-10, далі - договір).

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1.1 договору даний
договір регулює взаємовідносини
сторін при організації внесення
засобів захисту рослин замовника
самохідним оприскувачем виконавця.

У відповідності до п. 2.2 договору до
обов'язку виконавця входить у
відповідності до заявки замовника
забезпечувати своєчасне і якісне
(додержання регламентів внесення
препаратів, оптимальне покриття площі
обробки робочим розчином з врахуванням
геометрії поля) внесення препаратів
замовника.

В силу п. 4.1 договору загальна вартість
робіт складається з актів виконаних
робіт, підписаних обома сторонами.

Як визначено п.4.3 договору, розмір плати
за виконані послуги нараховується
виходячи з вартості 1-го га обробки і
складає 50,00грн при нормі внесення
робочої рідини не більше 200 літрів на 1
га.

Згідно п. 4.4 договору замовник
проводить передоплату до початку робіт
у сумі 25 000,00грн; оплату по факту
виконаних робіт здійснюється
щотижнево (п.4.5 договору).

Договір вступає в силу з моменту
підписання сторонами і діє до 31 грудня
2013 року, а в частині розрахунків - до
повного виконання договірних
зобов'язань (п. 8.1 договору).

Як встановлено під час розгляду даної
справи, на виконання умов відповідного
договору, позивачем надано відповідачу
послуги, що підтверджується актами
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000024 від 31.05.2014 на суму 85 340,00грн та
№ОУ-0000025 від 05.06.2013 на суму 15 710,00грн
(а.с.12-13).

Відповідачем частково сплачено
послуги за актом № ОУ-0000024 від 31.05.2014
послуги, а саме перераховано: 22.05.2013 -15
000,00грн; 23.05.2013 - 10 000,00грн, 28.05.2013 - 5
000,00грн, 30.05.2013 - 10 000,00грн, 21.08.2013 - 5 000грн,
28.08.2013 - 5 000,00грн, 16.10.2013 - 5 000,00грн, 19.11.2013 - 5
000,00грн та 28.11.2013 - 5 000,00грн, що
підтверджується виписками з рахунку
позивача (а.с.31-43); послуги за актом №
ОУ-0000025 від 05.06.2013 за твердженням
позивача залишилися неоплаченими.

Предметом спору у даній справі є
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати наданих позивачем послуг, а
також застосування до відповідача
відповідальності за порушення
відповідного обов'язку, яка
встановлена чинним законодавством та
умовами договору.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка
регулює відносини з надання послуг, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (ст.901 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу у розмірі,
у строки та у порядку, що встановлені
договором.

Відповідачем не виконані взяті на себе
зобов'язання у строк, встановлений п. 4.5
договору, згідно якого розрахунок
здійснюється щотижнево по факту
виконаних робіт, що ним не спростовано
під час розгляду спору у даній справі
шляхом надання доказів.

Так, останнім днем строку виконання
зобов'язань з оплати послуг за актом №
ОУ-0000024 від 31.05.2014 є 07.06.2013, а за актом №
0000025 від 06.06.2013 - є 12.06.2013, однак,
заборгованість за актом №ОУ-0000024
становить 20 340грн, а за актом №ОУ-0000025 - 15
710грн.

Таким чином, вимоги в частині стягнення
основної заборгованості у сумі 36050,00грн
(20340+15710) є такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, позивачем заявлені вимоги
про стягнення з відповідача 3889,80грн
збитків від інфляції та 1099,14грн
процентів.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3889,80грн збитків від
інфляції за період з червня 2013 року по
травень 2014 року на суму боргу у розмірі
36050,00грн, суд вважає обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі, оскільки їх розмір
обрахований правильно.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 1099,14грн процентів за
періоди з 08.06.2014 по 16.06.2014 на
заборгованість за актом № ОУ-0000024 від
31.05.2014 в сумі 20 340,00грн у розмірі 623,79грн
та за період з 13.06.2013 по 16.06.2014 на
заборгованість за актом № 0000025 від
06.06.2013 у сумі 15 710,00грн у розмірі 475,35грн,
суд вважає обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, зважаючи на
правильне їх обраховання позивачем.

Таким чином, є такими, що підлягають
задоволенню вимоги в частині стягнення
1099,14грн. (623,79+475,35) процентів.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 5 116,61грн пені, нарахованої
за період з 17.06.2013 по 16.06.2014.

Заявлені вимоги є обґрунтованими лише
в частині з наступних підстав.

Відповідно до п. 5.6 договору за
несвоєчасну оплату виконаних робіт
замовник сплачує виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочки.

Однак, позивачем розраховано розмір
пені без врахуванням дат часткових
оплат, здійснених відповідачем, та
розміру боргу на відповідні дати, а
також без застосування положень ч.6
ст.232 ГК України, відповідно до якої
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, за розрахунком суду розмір
пені з врахуванням часткових оплат, а
також положень ч.6 ст.232 ГК України, за
визначений позивачем період - з 17.06.2013,
становить 3 312,52грн, а саме:

· за актом № ОУ-0000024 від 31.05.2014:

- з 17.06.2013 по 20.08.2013 на суму 45 340,00грн у
розмірі 1120,46грн;

- з 21.08.2013 по 27.08.2013 на суму 40 340,00грн
у розмірі 100,57грн;

- з 28.08.2013 по 15.10.2013 на суму 35 340,00грн
у розмірі 616,76грн;

- з 16.10.2013 по 18.11.2013 на суму 30 340,00грн
у розмірі 367,40грн;

- з 19.11.2013 по 27.11.2013 на суму 25 340,00грн
у розмірі 81,23грн;

- з 28.11.2013 по 07.12.2013 на суму 20 340,00грн
у розмірі 72,44грн.

· за актом № ОУ-0000025 від 06.06.2013:

- за період з 17.06.2013 по 12.12.2013 на суму 15
710,00грн у розмірі 1026,10грн.

З урахуванням зазначеного, заявлені
вимоги в частині стягнення пені
підлягають задоволенню у сумі 3 312,52грн,
а у задоволенні вимог про стягнення
1804,09грн пені суд відмовляє.

Судом не застосована до вимог позивача
щодо стягнення пені позовна давність з
наступних причин.

В силу ч.3 ст.267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Між тим, жодна із сторін не заявила про
застосування позовної давності до
прийняття рішення у даній справі по
суті заявлених вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати, понесені позивачем у зв'язку з
оплатою позову судовим збором,
підлягають частковому відшкодуванню
позивачу за рахунок відповідача, а саме
пропорційно розміру задоволених вимог,
що складає 1755,59грн.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 04.08.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Благовіщенське» на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 36050,00грн основної
заборгованості, 3889,80грн збитків від
інфляції, 1099,14грн процентів, 3 312,52грн
пені, а також 1755,59грн в рахунок
відшкодування витрат, понесених на
оплату позову судовим збором.

3. У задоволенні позову в частині
стягнення 1804,09грн пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ейвазова А.Р.