ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014 року
Справа № Б24/40/15/176/02

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М .-
доповідача,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання:
Малику С.О.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Зіма В.Б., посвідчення
№001419 від 27.08.2014 року, прокурор відділу;

від Дніпродзержинської ОДПІ: Сидорчук
І.С., довіреність №7797/04-03-10-36 від 04.04.14;

інші учасники судового процесу в
засідання не з'явилися.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 20.02.2014
року

у справі №Б24/40/15/176/02

за заявою Української державної
інноваційної компанії в особі
Дніпропетровського регіонального
відділення, м.Дніпропетровськ

до боржника - відкритого акціонерного
товариства "Дніпродзержинський
автомобільний завод",
м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2011 року до господарського суду
Дніпропетровської області звернувся
ліквідатор відкритого акціонерного
товариства "Дніпродзержинський
автомобільний завод" Кирик В.К. з
клопотанням, в якому просив затвердити
мирову угоду у справі №Б24/40/15/176/02,
укладену між боржником та комітетом
кредиторів, згідно результатів
засідання комітету кредиторів
підприємства боржника, оформлених
протоколом №2 від 21.11.2011 року (т.12
а.с.94-100).

Заперечуючи проти задоволення
клопотання ліквідатора, 13.02.2012 року від
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області надійшло
клопотання про відмову в задоволенні
клопотання ліквідатора, оскільки
порушено умови та порядок укладення
мирової угоди, встановлені Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (т.12 а.с.125).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 08.05.2012
року у справі № Б24/40/15/176/02 (суддя Примак
С.А.) затверджено мирову угоду від 16.02.2012
року, яка укладена між головою комітету
кредиторів - ЗАТ «Завод комунального
транспорту», в особі генерального
директора Челяпіна С.М. та боржником -
ВАТ «Дніпродзержинський завод
автомобільного транспорту», в особі
ліквідатора Кирика В.К. (т.13 а.с.50-55).

06.08.2013 року до господарського суду
Дніпропетровської області звернулась
Дніпродзержинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з заявою про
визнання мирової угоди від 16.02.2012 року,
укладеної між ЗАТ «Завод комунального
транспорту» та ВАТ
«Дніпродзержинський автомобільний
завод» недійсною, також просить
поновити провадження у справі (т.14
а.с.135-136).

В обґрунтування підстав звернення з
заявою податкова інспекція зазначила,
що укладена мирова угода не підписана
керівником податкової інспекції, чим
порушено вимоги ст.ст. 35-39 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції,
чинній на час виникнення правовідносин
між сторонами. Також боржником
порушені умови п. 2.1 Мирової угоди від
16.02.2012 року, а саме не погашені грошові
зобов'язання, сплата яких була
відстрочена на один рік, до 08.05.2013 року,
визначені в сумі 1 088 980,75 грн. перед
ДПІ у м. Дніпродзержинську та 10 642,60
грн. перед ДПІ у Царичанському районі.
Станом на 21.05.2013 року умови мирової
угоди не виконані, також внаслідок
несплати боржником поточних
нарахувань, податковий борг збільшився
до 2 825 777,14 грн. (т.14 а.с.143).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 08.08.2013
року призначено до розгляду заяву
податкової інспекції в судовому
засіданні (т.14 а.с.148-149).

Боржник, не погодившись з вимогами
заяви податкової інспекції, 20.02.2014 року
подав до суду відзив (т.14 а.с.194-195).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 22.02.2014
року у справі №Б24/40/15/176/02 (суддя Примак
С.А.) відмовлено у задоволенні заяви
Дніпродзержинської об'єднаної ДПІ
Дніпропетровської області про
визнання недійсною мирової угоди від
16.02.2012 року.

Ухвала суду обґрунтована тим, що
відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
за заявою будь-кого із конкурсних
кредиторів мирова угода може бути
визнана господарським судом недійсною,
якщо існують підстави для визнання
угоди недійсною, передбачені цивільним
законодавством України. Суд прийшов до
висновку, що при укладенні мирової
угоди від 16.02.2012 року не була порушена
жодна з наведених в заяві податкової
інспекції правових норм, а відтак
відсутні правові підстави для
задоволення заяви податкової
інспекції.

Не погодившись з ухвалою
господарського суду, до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду звернулась
Дніпродзержинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що боржником порушені умови мирової
угоди в частині погашення
кредиторських вимог податкової
інспекції у визначені строки. На думку
скаржника ліквідатор - Кирик В.К.
порушив вимог ст.ст. 35-38 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
звернувшись до суду з клопотанням про
затвердження мирової угоди, яка не була
погоджена з податковою інспекцію, що
підтверджується протоколом засідання
комітету кредиторів ВАТ
«Дніпродзержинський автомобільний
завод» №3 від 16.02.2012 року, з якого
вбачається що податкова інспекція не
була присутня на засіданні комітету
кредиторів (т.13, а.с.32). Отже, скаржник, з
урахуванням того, що на теперішній час
умови мирової угоди не виконі,
податковий борг підприємства -
боржника збільшився до 2 975 735,56 грн.,
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції, якою відмовлено у
задоволенні заяви Дніпродзержинської
об'єднаної ДПІ Дніпропетровської
області про визнання недійсною мирової
угоди від 16.02.2012 року та передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В матеріалах справи відсутні відзиви
кредиторів на апеляційну скаргу,
згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України відсутність
відзиву на апеляційну скаргу не
перешкоджає перегляду рішення
місцевого господарського суду.

Кредитори по справі, 29.07.2014 року не
забезпечили явку повноважених
представників в засідання
Дніпропетровського апеляційного
господарського суд; про дату та час
судового засідання повідомлені
належним чином, що підтверджується
наявними в матеріалах справи поштовими
повідомленням з відміткою про
отримання поштового відправлення.

Згідно п. 3.9.2 постанови пленуму ВГС
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору. Розгляд
справи може бути відкладений виключно
у зв'язку із неможливістю розглянути
справу у даному судовому засіданні, а
не у зв'язку з неявкою сторін, суд
вважає, що наявних у справі матеріалів
достатньо для прийняття рішення по
справі; підстави для відкладення
розгляду справи відсутні.

Таким чином, підстави для відкладення
розгляду справи відсутні. Суд вважає,
що вжив усі залежні від нього заходи
для повідомлення кредиторів належним
чином про розгляд господарської справи
в апеляційній інстанції та реалізації
ними права судового захисту своїх
інтересів.

29.07.2014 року оголошено вступну та
резолютивну частини постанови. В
судовому засіданні прокурор та
представник скаржника підтримали
вимоги апеляційної скарги та просили
справу направити на розгляд до
господарського суду.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи скаржника і давши
їм правову оцінку, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області слід задовольнити, ухвалу суду
скасувати, оскільки відмовляючи в
задоволенні клопотання податкової
інспекції про визнання недійсною
мирової угоди від 16.02.2012 року, укладеною
між головою ліквідаційної комісії та
боржником, суд першої інстанції
керувався положенням ст. ч. 1 ст. 39
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції
від 06.05.2012 року, що діяла на дату
затвердження мирової угоди) та
відсутністю порушення боржником норм,
визначених ст.ст. 203, 215, 526, 530 ЦК України,
що не відповідає обставинам справи,
оскільки відповідно до:

- ч. 1 ст. 35 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції від 06.05.2012 року, далі-Закон)
під мировою угодою у справі про
банкрутство розуміється домовленість
між боржником і кредиторами стосовно
відстрочки та (або) розстрочки, а також
прощення (списання) кредиторами боргів
боржника, яка оформляється угодою
сторін. Не підлягає прощенню (списанню)
за умовами мирової угоди
заборгованість із сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, невикористаних
та своєчасно не повернутих коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності;

- ч. 2 ст. 36 Закону, у разі, коли умови
мирової угоди, укладеної згідно з
правилами статті 35 цього Закону,
передбачають розстрочку чи відстрочку
або прощення (списання) боргів чи їх
частини, орган стягнення зобов'язаний
погодитися на задоволення частини
вимог з податків, зборів (обов'язкових
платежів) на умовах такої мирової угоди
з метою забезпечення відновлення
платоспроможності підприємства. При
цьому податковий борг, який виник у
строк, що передував трьом повним
календарним рокам до дня подання заяви
про порушення справи про банкрутство
до господарського суду, визнається
безнадійним та списується, а податкові
зобов'язання чи податковий борг, які
виникли у строк протягом трьох
останніх перед днем подання заяви про
порушення справи про банкрутство до
господарського суду календарних років,
розстрочується (відстрочується) або
списується на умовах мирової угоди.
Зазначену мирову угоду підписує
керівник відповідного податкового
органу за місцезнаходженням боржника.

Вивчивши зміст та перевіривши
правильність дотримання вимог
оформлення мирової угоди, що
затверджена ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від
08.05.2012 року (т.13 а.с.50-55), колегія суддів
встановила, що вона підписана
боржником головою комітету кредиторів
- ЗАТ «Завод комунального транспорту»,
в особі генерального директора
Челяпіна С.М. та боржником - ВАТ
«Дніпродзержинський завод
автомобільного транспорту», в особі
ліквідатора Кирика В.К, підпис
керівника Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області в ній відсутній.

Крім того, є обґрунтованим довід
апеляційної скарги про порушення
арбітражним керуючим п'ятиденного
строку звернення до господарського
суду з заяву про затвердження мирової
угоди, передбаченого ч. 1 ст. 38 Закону.

Так, з матеріалів справи видно, що
мирова угодна укладена 16.02.2012 року
(протокол засідання комітету
кредиторів ВАТ «Дніпродзержинський
автомобільний завод» №3 від 16.02.2012
року), а 25.04.2012 року арбітражний
керуючий Кирик В.К. звернувся до
господарського суду з клопотання про
затвердження мирової угоди (т.13 а.с.31),
тобто з порушенням строку, визначеного
в ч. 1 ст. 38 Закону. В заяві податкової
інспекції про визнання мирової угоди
недійсною це питання було відображено,
але суд першої інстанції не дав йому
жодної оцінки.

Згідно ч. 1, 2 ст. 39 Закону за заявою
будь-кого із конкурсних кредиторів
мирова угода може бути визнана
господарським судом недійсною, якщо
існують підстави для визнання угоди
недійсною, передбачені цивільним
законодавством України. Визнання
мирової угоди недійсною є підставою
для поновлення провадження у справі
про банкрутство, про що господарським
судом виноситься ухвала, яка може бути
оскаржена у встановленому порядку.

Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Таким чином, апеляційний господарський
суд, переглянувши матеріали справи в
апеляційному порядку, відповідно до
вимог ст.ст. 99-101 ГПК України, давши
належну оцінку наявним у справі
доказам, не погоджується з висновками
суду першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення вимог
скаржника щодо визнання мирової угоди
від 16.02.2012 року недійсною. Доводи
скаржника про неналежну оцінку
господарським судом обставин справи з
посиланням на положення законодавства,
прийняті до уваги апеляційним судом.

У рекомендаціях президії ВГС України
№04-5/1193 від 04.06.2004 року «Про деякі
питання практики застосування Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» №04-5/1193 від
04.06.2004 року зазначено, що оскільки
мирова угода одночасно є і правочином і
судовою процедурою у справі про
банкрутство, господарський суд,
розглядаючи клопотання про
затвердження мирової угоди, має
перевірити: правомірність прийнятого
комітетом кредиторів рішення, зокрема:
чи було засідання комітету кредиторів
правомочним, чи є повноваження у
представників кредиторів брати участь
у засіданнях комітету кредиторів та
приймати рішення про укладення мирової
угоди тощо; повноваження особи, яка є
головою комітету кредиторів;
дотримання порядку прийняття рішення
про укладення мирової угоди,
встановленого статтями 35-37 Закону; чи
не суперечать умови мирової угоди
законодавству; чи не порушує мирова
угода права кредиторів або інших осіб.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що господарським судом
зазначених вимог процесуального
законодавства дотримано не було, про що
свідчить відсутність в оскаржуваній
ухвалі обґрунтувань/спростувань
порушень здійснених при укладанні
мирової угоди у справі, а також
спростувань доводів заяви податкової
інспекції від 06.08.2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону,
господарський суд має право відмовити
в затвердженні мирової угоди у разі
порушення порядку укладення мирової
угоди, встановленого цим Законом; якщо
умови мирової угоди суперечать
законодавству.

За таких обставин оскаржувана ухвала
господарського суду підлягає
скасуванню, як така, що не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 106 ГПК України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 20.02.2014
року у справі №Б24/40/15/176/02 задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 20.02.2014
року у справі №Б24/40/15/176/02 скасувати.

Заяву Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 06.08.2013
року у справі №Б24/40/15/176/02 -
задовольнити.

Визнати недійсною мирову угоду від
16.02.2012 року, укладену між головою
комітету кредиторів ЗАТ «Завод
комунального транспорту», в особі
генерального директора Челяпіна С.М. та
боржником ВАТ «Дніпродзержинський
завод автомобільного транспорту», в
особі ліквідатора Кирика В.К.

Провадження у справі у справі
№Б24/40/15/176/02 поновити.

Справу скерувати до господарського
суду Дніпропетровської області для
розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складений 30.07.2014
року

Головуючий суддя
Л.М. Білецька

Суддя
Ю.Б. Парусніков

Суддя
І.В. Тищик