м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12489/14 22.07.14

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом командитного товариства
"Д-Груп"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Євромейл"

про розірвання договору
фінансового лізингу від 15.08.2000 року

Представники сторін:

від позивача: Годованюк О.В. -
представник за довіреністю № 1 від
21.07.2014 року;

від відповідача: Пархомчук Р.І. -
представник за довіреністю б/н від
20.06.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги командитного
товариства "Д-Груп" до товариства з
обмеженою відповідальністю "Євромейл"
про розірвання договору фінансового
лізингу від 15.08.2000 року.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 15.08.2000 року між
командитним товариством «Корпорація
«Веда», правонаступником якого він є та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Євромейл» укладено
договір фінансового лізингу.

Умови договору позивачем виконано
належним чином, проте відповідач свої
зобов'язання в частині оплати
щомісячних лізингових платежів
виконує неналежним чином.

У зв'язку з чим позивач звернувся в суд
відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України про
розірвання договору у разі істотного
порушення умов договору.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 25.06.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
22.07.2014 року.

В судовому засіданні 22.07.2014 року
представники сторін виконали вимоги
ухвали суду від 25.06.2014 року.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представника відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

15.08.2000 року між командитним товариством
«Корпорація «Веда» (лізингодавець),
правонаступником якого є командитне
товариство "Д-Груп" та товариством з
обмеженою відповідальністю "Євромейл"
(лізингоодержувач) укладено договір
фінансового лізингу.

Відповідно до ч.1 статті 292 ГК України
лізинг - це господарська діяльність,
спрямована на інвестування власних чи
залучених фінансових коштів, яка
полягає в наданні за договором лізингу
однією стороною (лізингодавцем) у
виключне користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів.

Згідно ч.1 статті 806 ЦК України за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про фінансовий лізинг» фінансовий
лізинг - це вид цивільно-правових
відносин, що виникають із договору
фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі
- договір лізингу) лізингодавець
зобов'язується набути у власність річ у
продавця (постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
лізингодавець передає
лізингоодержувачу, а лізингоодержувач
отримує від лізингодавця в платне
користування на умовах фінансового
лізингу (далі - лізинг) нежитлове
приміщення, що належить лізингодавцю
(згідно з Установчим договором про
створення командитного товариства
«Корпорація« ВЕДА» та на підставі Акту
прийому-передачі зазначеної
приміщення, що належало командитному
товариству «ВЕДА - ЛІЗИНГ» - Корпус № 2,
Літера «Р» згідно Свідоцтва серія МК №
010001750 від 22.12.98р. про право власності на
майновий комплекс, виданого Київською
Місько. Державною Адміністрацією, і
Додатку (Лист 1), - командитному
товариству «Корпорація« ВЕДА» в якості
внеску до майно).

Зазначене нежитлова приміщення,
розташоване вздовж вул. Металістів і
знаходиться за адресою м. Київ, вул.
Смоленська 31/33 (далі - Корпус). Загальна
площа Корпусу: 4 705,0 кв.м.

Згідно з п.2.1 догоовру, цей договір
набуває чинності з моменту передачі
Корпусу в лізинг, яким є дата
підписання сторонами Акта
приймання-передачі Корпусу в лізинг, і
діє до 15 липня 2012р.

15.08.2000 року між сторонами підписано акт
прийому-передачі Корпусу в фінансовий
лізинг.

Відповідно до п.3.1 договору Корпус
передається лізингодавцем і
приймається лізингоодержувачем в
лізинг на умовах сплати
лізингоодержувачем лізингових
платежів за користування Корпусом

Розмір, строки та порядок сплати
лізингоодержувачем лізингових
платежів лізингодавцю встановлюється
в "Розрахунку лізингової плати", який
підписується сторонами одночасно з
підписанням договору і є його
невід'ємною частиною (п.3.2 договору).

Відповідно до додатку №1 до договору -
Розрахунку місячної лізингової плати,
виходячи із остаточної балансової
вартості Корпусу на 01.07.2000р. рівній
600604,63 грн. , розмір місячної лізингової
плати по договору фінансового лізингу
від 15.08.2000р. визначається в розмірі - 2700,
грн., в т.ч. амортизація - 2 502,52 грн.

Згідно ч.2 статті 6 Закону України «Про
фінансовий лізинг» істотними умовами
договору лізингу є: предмет лізингу;
строк, на який лізингоодержувачу
надається право користування
предметом лізингу (строк лізингу);
розмір лізингових платежів; інші умови,
щодо яких за заявою хоча б однієї із
сторін має бути досягнуто згоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
товариством з обмеженою
відповідальністю «Євромейл»
неналежним чином виконуються умови
договору фінансового лізингу в частині
оплати щомісячних лізингових платежів
та не здійснено повного розрахунку за
договором в розмірі 600 604,63 грн., а тому
оспорюваний договір не може
виконуватись його сторонами. При цьому,
вказане порушення договору
фінансового лізингу є істотним,
оскільки позивач позбавлений
лізингових платежів, на які він
розраховував як на плату по договору.

Згідно статті 193 ГК України, та статті 526
ЦК України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог що у
певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статті 193 ГК України та
статті 525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Пунктом 4 ч.1 статті 10 Закону України
"Про фінансовий лізинг" лізингодавець
має право вимагати розірвання договору
та повернення предмета лізингу у
передбачених законом та договором
випадках;

Згідно х ч.2 статті 7 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингодавець має
право відмовитися від договору лізингу
та вимагати повернення предмета
лізингу від лізингоодержувача у
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж частково або у
повному обсязі та прострочення сплати
становить більше 30 днів.

Відповідно до статті 188 ГК України
зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч.2 статті 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

З наявних в матеріалах справи
платіжних доручень за період з 15.09.2000
року по 11.10.2002 року вбачається, що
відповідач повністю сплатив лізингові
платежі за договором в розмірі 629 041,75
грн.

Також, в матеріалах справи наявний акт
звірки взаєморозрахунків до договору
фінансового лізингу від 31.10.2002 року
підписаний та скріплений печатками
сторін, в якому зазначено, що
лізингоодержувач перерахував
лізингодавцю, відповідно до договору
фінансового лізингу всі лізингові
платежі в повному обсязі. Загальна суму
платежів становить 629 041,75 грн.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
юридичні особи мають право звертатися
до господарського суду за захистом
своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Оскільки, право позивача не порушено,
тому вимоги позивача щодо розірвання
договору фінансового лізингу від 15.08.2000
року є необґрунтованим та не підлягає
задоволенню

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 30.07.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий