ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 р.
Справа № 914/2249/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Львівської філії ПАТ "Укртелеком",
м.Львів

до відповідача Стрийської центральної
районної лікарні, м.Стрий, Львівська
область

про стягнення 8 663,38 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Матвієнко С.М. -
юрисконсульт 2 категорії відділу
правового забезпечення ЛФ ПАТ
"Укртелеком" (довіреність №909 від
11.12.2013р.);

від відповідача Тимків Н.М. -
юрисконсульт Стрийської ЦРЛ
(довіреність №17 від 18.10.2013р.).

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним
акціонерним товариством „Укртелеком"
в особі Львівської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
до Стрийської центральної районної
лікарні про стягнення 12 474,21 грн., з яких
11 053,15 грн. сума основного боргу, 992,50 грн.
інфляційні нарахування та 428,55 грн. три
проценти річних.

Ухвалою суду від 26.06.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 16.07.2014р.

Представник позивача подав клопотання
про зменшення позовних вимог №1583-8108-5
від 15.07.2014 р. (вх.№3588/14 від 16.07.2014 р.) в
якому, у зв'язку із погашенням частини
основного боргу, просить стягнути з
відповідача 8 662,83 грн., з яких 7242,33 грн.
основний борг, 992,50 грн. інфляційні
нарахування та 428,55 грн. три проценти
річних. Позовні вимоги у вказаній сумі
підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача визнав позов,
просив суд зменшити розмір судового
збору у зв'язку з відсутністю
необхідного бюджетного асигнування,
відзив на позов не подав.

Представник позивача проти зменшення
розміру судового збору заперечив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд,-

встановив:

17.01.2007р. між ВАТ "Укртелеком" в особі ЦЕЗ
№7 Львівської філії (підприємство
електрозв'язку) та Стрийською
центральною районною лікарнею
(споживач) було укладено договір №450403
про надання послуг електрозв'язку, за
умовами якого підприємство зв'язку
зобов'язувалося надавати послуги
електрозв'язку, перераховані в додатку
№1, і безплатні послуги, перераховані в
додатку №2.

Згідно п.2.1.1. договору підприємство
зв'язку зобов'язувалося забезпечувати
безперебійне і якісне надання послуг
телефонного зв'язку.

Відповідно до п.3.2.8. договору споживач
зобов'язувався своєчасно вносити плату
за користування телефоном, міжміські
та міжнародні телефонні розмови,
подані в кредит телеграми та інші
послуги, надані по телефону.

Згідно п.4.2. договору сторони погодили,
що споживач сплачує послуги
електрозв'язку за спільно погодженою
авансовою, з поданням рахунків
системою оплати.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що у
разі застосування авансової системи
оплати споживач для одержання послуг
електрозв'язку проводить щомісячно, до
20 числа поточного місяця, попередню
оплату їх вартості в розмірі не менше
суми послуг, наданих у попередньому
розрахунковому періоді, з подальшим
перерахунком (до 10 числа місяця, що
настає після розрахункового періоду)
виходячи з фактично наданих послуг.

17.06.2011р. у позивача відбулася зміна
найменування юридичної особи, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 №013450. За наслідками зміни
найменування юридичної особи, Відкрите
акціонерне товариство "Укртелеком"
перейменоване у Публічне акціонерне
товариство "Укртелеком".

Відповідач свої зобов'язання не
виконував в повному обсязі, внаслідок
чого у нього виникла заборгованість по
договору за період з лютого 2012 р. по
червень 2014 р. в сумі 11 053,15 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК
України нарахував відповідачу 992,50 грн.
інфляційних нарахувань та 428,55 грн. 3%
річних.

Загальна сума заборгованості станом на
дату звернення позивача до суду із
позовом становила 12 474,21 грн., з яких 11
053,15 грн. сума основного боргу, 992,50 грн.
інфляційні нарахування та 428,55 грн. три
проценти річних.

Після порушення провадження у справі
відповідач сплатив борг на загальну
суму 3 810,82 грн., у зв'язку з
чим позивач, з врахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 8 662,83 грн., з яких
7242,33 грн. основний борг, 992,50 грн.
інфляційні нарахування та 428,55 грн. три
проценти річних.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України
визначено, що відповідно до ст.6 цього
Кодексу сторони є вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до умов ч.1 ст.901 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується відповідачем.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.4.6. договору сторони погодили,
що у разі застосування авансової
системи оплати споживач для одержання
послуг електрозв'язку проводить
щомісячно, до 20 числа поточного місяця,
попередню оплату їх вартості в розмірі
не менше суми послуг, наданих у
попередньому розрахунковому періоді, з
подальшим перерахунком (до 10 числа
місяця, що настає після розрахункового
періоду) виходячи з фактично наданих
послуг.

Відповідач своїх зобов'язань перед
позивачем належним чином не виконав,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість, яка станом на дату
подання позовної заяви складала
11 053,15 грн.

Після порушення провадження у справі
відповідач здійснив часткову оплату
боргу на загальну суму 3 810,82 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями:

№116 від 07.07.2014 р. на суму 273,92 грн.;

№205 від 07.07.2014 р. на суму 273,92 грн.;

№263 від 07.07.2014 р. на суму 273,92 грн.;

№642 від 07.07.2014 р. на суму 10 018,30 грн.;

№624 від 07.07.2014 р. на суму 981,71 грн.;

№641 від 07.07.2014 р. на суму 989,05 грн.

Відтак, залишок основного боргу
становить 7242,33 грн., вказана сума боргу
визнається відповідачем.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України, суд
дійшов висновку про те, що вимоги
позивача про стягнення боргу в сумі
7242,33 грн. є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні
є окремим видом цивільних зобов'язань,
які існують в силу прострочення
боржником терміну виконання грошового
зобов'язання та є за своєю правовою
природою відшкодуванням матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Позивачем правомірно нараховано три
проценти річних на загальну суму 428,55
грн. та інфляційні нарахування на
загальну суму 992,50 грн.

Відтак, позов, згідно клопотання про
зменшення позовних вимог, підлягає до
задоволення повністю, а саме до
стягнення підлягає 8 662,83 грн., з яких
7242,33 грн. основний борг, 992,50 грн.
інфляційні нарахування та 428,55 грн. три
проценти річних.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За умовами ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо заявленого відповідачем
клопотання про зменшення розміру
судового збору, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Сплата судового збору позивачем
підтверджується платіжним дорученням
№5934 від 21.05.2014р. на суму 1 827,00 грн.

Статтею 8 Закону України «Про судовий
збір» передбачено право суду,
враховуючи майновий стан сторони,
зменшити розмір судового збору або
звільнити від його сплати.

Отже, єдиною підставою для вчинення
господарським судом дій щодо зменшення
розміру судового збору є врахування
ним майнового стану сторін. Вказане
узгоджується з позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною в п.3.1. постанови пленуму
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" №7 від
21.02.2013 р.

Враховуючи те, що відповідачем не
подано жодних доказів на підтвердження
важкого майнового стану, а саме лише
посилання відповідача на відсутність
бюджетних асигнувань не може бути
розцінено судом як достатня підстава
для зменшення розміру судового збору,
суд дійшов до висновку відмовити у
задоволенні заявленого клопотання

16.07.2013р. позивачем подано клопотання
про зменшення позовних вимог.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.7 вищевказаного
Закону у випадках, установлених
пунктом 1 частини першої цієї статті,
судовий збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю.

Частиною другою ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору складає 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Оскільки сплачений позивачем
платіжним дорученнями №5934 від 21.05.2014р.
судовий збір становить 1 827,50 грн.
(мінімальний розмір встановлений
Законом України "Про судовий збір"), то
наслідки передбачені п.1 ч. 1 ст. 7 Закону
не застосовуються, сума судового збору
в частині зменшених позовних вимог
позивачу не повертається, а судовий
збір, відповідно до вимог ст.49 ГПК
України, слід покласти на відповідача
повністю.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 551, 610-612, 625,
627-629, 901 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 233 ГК
України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85, 115, 116 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов, згідно клопотання (заяви) про
зменшення позовних вимог, задоволити
повністю.

2. Стягнути з Стрийської центральної
районної лікарні (85400, Львівська
область, м.Стрий, вул.Басараб,15; ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Львівської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(79000, м.Львів, вул.Дорошенка, 43; ) 7 242,33 грн. основного боргу,
992,50 грн. інфляційних нарахувань, 428,55
грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно вимог ст.116 ГПК
України, після набрання рішенням суду
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Суддя
Сухович Ю.О.