ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 липня 2014 р.
Справа № 903/635/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Панхім"

до державного підприємства
"Ковельське лісове господарство"

про стягнення 107 865,32 грн.

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич
О.В.

за участю представників:

від позивача: Кравчук Н.В.- представник
(дов.№1 від 23.01.14р.),

від відповідача: н/з.

Суть спору: позивач в позовній заяві
просив стягнути з відповідача 107 865,32
грн., з них: 35000 грн. заборгованості за
переданий на підставі договору
поставки №0000003 від 03.01.2013р. товар, 29109
грн. процентів за користування
товарним кредитом, 8216,29 грн. пені, 35540,03
грн. процентів річних.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на невиконання
відповідачем умов договору поставки
щодо повного та своєчасного розрахунку
за переданий товар.

21.07.2014р. на виконання вимог ухвали суду
від 07.07.2014р. ТзОВ фірма "Панхім" через
канцелярію суду подало належним чином
завірені копії : статуту ТзОВ фірма
"Панхім" , витягів з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 17.06.14р. та від
22.01.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні та в письмовому клопотанні
від 23.07.2014р. просила припинити
провадження в частині стягнення 35000
грн. основного боргу, а стягнути з
відповідача 29109 грн. процентів за
користування товарним кредитом, 8216,29
грн. пені, 35540,03 грн. процентів річних та
понесені позивачем судові витрати.
Також уточнила, що належним
відповідачем у справі є державне
підприємство "Ковельське лісове
господарство". Подала уточнення щодо
періоду нарахування пені.

21.07.2014р. ДП "Ковельське лісове
господарство" через канцелярію суду
подало клопотання №390 від 17.07.2014р., де
повідомило, що відповідно до платіжних
доручень №1428 від 08.07.2014р. на суму 10000грн.
та №1431 від 08.07.2014р. на суму 25000грн.
підприємством було перераховано
товариству з обмеженою
відповідальністю фірма "Панхім" за
отримані на підставі договору від
03.01.2013р. №0000003 нафтопродукти, 35000 грн.

Також відповідач повідомив, що на
судове засідання, призначене на
23.07.2014р., представник з'явитися не має
можливості, оскільки перебуває у
відпустці до 01.09.2014р. Просить перенести
судове засідання на іншу дату. До
клопотання додано завірені копії:
статуту державного підприємства
"Ковельське лісове господарство",
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 25.07.13р.,платіжних
доручень №1428 від 08.07.2014р. та №1431 від
08.07.2014р.

Враховуючи те, що явка представника
відповідача в судове засідання не
визнавалась обов'язковою, зважаючи на
те, що відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, пояснення по справі міг
надіслати поштою, проте не використав
цього права, а надання повноважень на
представництво сторони в процесі не
обмежено будь-яким певним колом осіб,
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи відхилено
та ухвалено розглядати справу
відповідно до ст.75 ГПК України за
наявними матеріалами. Факт належного
повідомлення відповідача про судовий
розгляд підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення №
506 уповноваженому представнику
відповідача 10.07.2014р.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

в с т а н о в и в:

03.01.2013 року між товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Панхім" як
постачальником і державним
підприємством "Ковельське лісове
господарство" як покупцем було
укладено договір поставки №0000003
(надалі договір), згідно з умовами якого
постачальник зобов'язався поставити та
передати або передати зі свого складу
покупцю у власність нафтопродукти, в
асортименті, кількості, за ціною, що
зазначені в накладних, які
підписуються представниками сторін
договору, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар на умовах
договору.

Згідно із п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.4. договору
поставки покупець має право здійснити
повну або часткову оплату отриманого
товару на розрахунковий рахунок
постачальника протягом 10 календарних
днів з дня відвантаження, зазначеного в
накладних. У випадку не оплати покупцем
відвантаженої партії товару, вказані в
п. 5.1. договору, покупець дає згоду на те,
щоб неоплачений товар рахувався
поставленим на умовах товарного
кредиту, терміном на 30 днів, починаючи з
дня після відвантаження товару з
нарахуванням покупцю 2% за кожен день
використання товарного кредиту.
Покупець зобов'язуєтья оплатити товар,
поставлений на умовах товарного
кредиту і сплатити відсотки за його
використання на 31 день від дати
відвантаження вказаної в накладній.
Покупець має право на дострокове
погашення товарного кредиту і
відсотків за його використання,
нараховуються на залишок
заборгованості. Якщо після закінчення
30 днів користування товарним кредитом,
покупець не внесе всіх передбачених
договором платежів - він продовжує
сплачувати відсотки за користування
товарним кредитом до повного погашення
заборгованості, а також пеню в
розмірах, передбачених п. 8.1. договору.

На виконання умов договору №0000003 від
03.01.2013р. позивач через Рацько Г.І., яка
діяла на підставі довіреності №330 від
06.08.2013р., №14.08.2013р., №356 від 02.09.2013р.,
передав відповідачу товар на загальну
суму 126751,96 грн., що підтверджується
видатковими накладними №ФП-0000051 від
06.08.2013р. на суму 40251,30 грн., №ФП-0000158 від
14.08.2013р. на суму 46305 грн., №ФП-0000082 від
06.09.2013р. на суму 40195,66 грн.

В порушення умов договору відповідач
отриманий згідно із зазначеними
видатковими накладними товар оплатив
на суму 91751,96 грн., що підтверджується
банківськими виписками про рух коштів
(а.с. 10-22). На момент звернення позивача з
позовом до суду залишок
заборгованості складав 35000 грн.

Після звернення позивача з позовом до
суду (позовна заява зареєстрована в
господарському суді 03.07.2014р.)
відповідач перерахував позивачу 35 000
грн. заборгованості, що
підтверджується копіями платіжних
доручень №1428 від 08.07.2014р. на суму
10000грн., №1431 від 08.07.2014р. на суму 25000грн.,
а тому провадження у справі про
стягнення з відповідача 35 000 грн.
заборгованості підлягає припиненню на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України у
зв'язку із відсутністю предмету спору.

В позовній заяві позивач просить також
стягнути з відповідача 29109 грн.
процентів за користування товарним
кредитом.

Відповідно до ст. 199 Господарського
кодексу України виконання
господарського зобов'язання
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників
господарських відносин застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України.

Отже, суб'єкти господарських відносин
при укладенні договору наділені
законодавцем правом забезпечувати
виконання господарських зобов'язань
установленням окремого виду
відповідальності.

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено,
що учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Види такої відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за договором сторони
передбачили, зокрема, в п. 5.2 договору.

Так, відповідно до п. 5.2 договору у
випадку неоплати покупцем
відвантаженої партії товару, вказані в
п. 5.1. договору, покупець дає згоду на те,
щоб неоплачений товар рахувався
поставленим на умовах товарного
кредиту, терміном на 30 днів, починаючи з
дня після відвантаження товару з
нарахуванням покупцю 2% за кожен день
використання товарного кредиту.
Покупець зобов'язується оплатити
товар, поставлений на умовах товарного
кредиту і сплатити відсотки за його
використання в терміни, вказані в п.5.3.
договору. Під наданням покупцем згоди
на те, щоб неоплачений товар рахувався
поставленим на умовах товарного
кредиту розуміється підписання даного
договору.

Таке право передбачити в договорі
обов'язок покупця сплачувати проценти
на суму, що відповідає ціні товару,
проданого в кредит, починаючи від дня
передання товару продавцем, надано
сторонам ч. 5 ст. 694 ЦК, яка регулює
правовідносини, пов'язані з продажем
товару в кредит, та узгоджується із
свободою договору, встановленою ст. 627
ЦК, оскільки сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

З огляду на викладене, у зв'язку з
неоплатою відповідачем товару у
строки, визначені п. 5.1. договору,
підлягає до задоволення вимога
позивача про стягнення з відповідача
29109 грн. процентів за користування
товарним кредитом. (розрахунок - а.с. 24)

Також позивач просить стягнути з
відповідача 8216 грн. 29 коп. пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочки.

Згідно з п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пункт 3 ст.549 Цивільного кодексу
Ураїни визначає, що пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Відповідно до ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та сплата
неустойки (штрафу, пені).

В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 8.1. договору встановлено, що при
невиконанні чи неналежному виконанні
умов договору, винна сторона несе
відповідальність у вигляді пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення від неоплаченої суми, або
суми невиконаної чи неналежно
виконаної умови.

У зв'язку з неоплатою
відповідачем товару у строки,
визначені п. 5.1. договору, вимога
позивача про стягнення з відповідача
8246,29 грн. пені підлягає до
задоволення.(розрахунок знаходиться в
матеріалах справи - а.с. 25)

Звертаючись з позовом до суду, позивач
також просить стягнути з відповідача
35540 грн. 03 коп. процентів річних .

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 8.2. договору
сторони прийшли до згоди щодо зміни
розміру процентної ставки,
передбаченої частиною 2 ст. 625 ЦК
України, і встановлюють її в розмірі
сорока відсотків річних від
простроченої суми за весь час
прострочення.

Передбачене ст. 625 ЦК України
право кредитора вимагати сплати боргу
з урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Нараховані позивачем 35540 грн. 03
коп. проценти річних підставні та
підлягають до стягнення на підставі
ст. 625 ЦК України, п. 8.2. договору.

У зв'язку з тим, що спір до розгляду
судом доведено з вини відповідача, який
перерахував заборгованість лише після
звернення позивача з позовом до
господарського суду, на підставі ст. 44,
49 ГПК України судові витрати по справі
слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст., 549, 611, 625, 627 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 193, 199, 230, 232
Господарського кодексу України, п.1-1 ч.1
ст. 80, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства
"Ковельське лісове господарство"
(45006, м. Ковель, вул. Холмська, 46, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Панхім" (45606, с. Рованці, Луцький р-н,
Волинська обл., вул. Промислова, 17, ) 72865 грн. 32 коп., з них: 29109
грн. процентів за користування
товарним кредитом, 8216 грн.29 коп. пені,
35540 грн. 03 коп. процентів річних, 2157 грн.
30 коп. витрат, пов'язаних з оплатою
судового збору.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 35 000 грн. заборгованості
припинити.

Повне рішення складено: 25.07.2014р.

Суддя
І. О.
Якушева