ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Справа № 916/3133/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.
(доповідач),суддівФролової Г.М., Яценко
О.В.,розглянувши касаційну
скаргуМіністерства оборони Українина
постанову від 22.04.2014 Одеського
апеляційного господарського судуу
справі№916/3133/13 господарського суду
Одеської областіза позовом
Білгород-Дністровського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Міністерства оборони України та
Білгород-Дністровської
квартирно-експлуатаційної частини
районудо за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні
відповідачаБілгород-Дністровської
міської ради ОСОБА_4провизнання
незаконним та скасування рішення
За участю представників сторін:

Від позивача - Павлов С.О. - дов. від 28.11.13.

Від відповідача - не з'явились.

Від з-ї особи - не з'явились.

Від Генеральної прокуратури України -
Кривоклуб Т.В. - посв.

Відповідно до розпорядження
Секретаря другої судової палати від
15.07.2014 справа слухається колегією
суддів у складі: головуючий -
Ходаківська І.П., судді -Фролова Г.М.,
Яценко О.В.

У слуханні справи оголошувалась
перерва до 17.07.2014.

ВСТАНОВИЛА:

Білгород-Дністровський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері звернувся в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України в особі Білгород-Дністровської
квартирно-експлуатаційної частини
району з позовом до
Білгород-Дністровської міської ради
про визнання незаконним та скасування
п. 1.4 рішення Білгород-Дністровської
міської ради від 08.07.2010 за №1058-V "Про
надання дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок громадянам України з
м.Білгород-Дністровському", яким надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення у власність ОСОБА_4
земельної ділянки площею 0,064 га за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 27.01.2014 (суддя
Зайцев Ю.О. в позові відмовлено.

Постановою колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду від
22.04.2014 у складі: Будішевської Л.О.,
Бєляновського В.В., Мишкіної Г.Є.
рішення господарського суду першої
інстанції залишено без змін.

Міністерство оборони України у
касаційній скарзі просить рішення та
постанову попередніх судових
інстанцій скасувати, прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Скарга мотивована неправильним
застосуванням та порушенням судами
норм чинного законодавства, зокрема,
положень Земельного кодексу України,
Закону України "Про Збройні Сили
України", Закону України "Про
використання земель оборони". В скарзі
також міститься посилання на те, що при
розгляді справи судами, в порушення
ст.43 ГПК України не надано оцінки низці
документів, що свідчать про належність
до земель оборони земельної ділянки
військового містечка №31 площею 0,1813 га,
до складу якої входить земельна
ділянка площею 0,064 га, передана
оскаржуваним рішенням
Білгород-Дністровської міської ради у
власність ОСОБА_4, а також про фактичне
користування зазначеною земельною
ділянкою Міністерством оборони
України на протязі тривалого періоду
часу.

Розглянувши матеріали справи та
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що пунктом 1.4.
рішення Білгород-Дністровської
міської ради від 08.07.2010 за №1058-V "Про
надання дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок громадянам України в м.
Білгород-Дністровському", громадянину
ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,064 га за
адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

За твердженням прокурора спірна
земельна ділянка відноситься до земель
оборони та перебуває на обліку у
Білгород - Дністровській КЕЧ району з
огляду на наступне.

Рішенням виконкому
Білгород-Дністровської міської ради
депутатів

трудящих від 21.09.1945 за № 3/7 для потреб
військових частин Білгород-

Дністровського гарнізону була
відведена земельна ділянка за адресою:

м. Білгород-Дністровський, вул.
Кишинівська, 10 (обліковане військове
містечко

№31).

На підставі вказаного рішення
міськвиконкому за обліковими даними
(форма 405) Білгород-Дністровської КЕЧ
району та відділу Держземагенства
м.Білгород-Дністровського (форма 6-ЗЕМ)
за Міністерством оборони України

рахується земельна ділянка площею 0,1813
га, розташована за зазначеною вище
адресою. На цій земельній ділянці на
даний час знаходиться вивільнене
військове містечко №31.

Відповідно до положень Земельного
кодексу УРСР 1922 року (який регулював
земельні відносини на час прийняття
рішення про надання земельної ділянки
в/м №31 у 1945 році) усі землі перебували у
державній власності. Чіткого поділу
земель за цільовим призначенням
земельне законодавство того часу не
знало взагалі, та відокремлення з-
поміж усіх земель держави земель
оборони - зокрема.

Відповідно до ст. 157 Земельного
кодексу 1922 року, допускалось існування
т.з. земель для спеціальних цілей або
земель спеціального призначення, на
яких розміщувались фортеці та інші
військові споруди та які знаходились в
управлінні відповідних відомств.
Відвід зазначених земель здійснювався
за загальними правилами
"землевпорядного провадження".

Таким чином, оскільки чинне на той
час законодавство не визначало момент,
з якого особа набувала прав
землекористування у зв'язку із
поновленням раніше наданих прав, на
думку прокурора, слід вважати, що
вищезазначене рішення виконкому
Білгород-Дністровської міської ради
депутатів трудящих від 21.09.1945 року №3/7
було достатньою підставою для
виникнення права постійного
землекористування у військових
установ Білгород-Дністровського
гарнізону.

Прийнятими у подальшому земельними
кодексами (1970 року, 1990 року) було
закріплено правило, відповідно до
якого право власності та право
постійного користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельних ділянок на
місцевості та видачі державного акту,
що посвідчує відповідне право.

Відповідно до п. 6 Постанови
Верховної Ради УРСР від 18 грудня 1990
року громадяни, підприємства, установи
й організації, які мають у користуванні
земельні ділянки, надані їм до введення
у дію Земельного кодексу Української
PCP, повинні до 15 березня 1994 року
оформити право власності або право
користування землею. Після закінчення
вказаного строку раніше надане їм
право користування земельною ділянкою
втрачається.

Проте рішенням Конституційного Суду
України у справі № 1-17/2005 від 22 вересня
2005 року (справа про постійне
користування земельними ділянками)
положення п. 6 вищезазначеної Постанови
Верховної Ради УРСР було визнано
неконституційним. У мотивувальній
частині рішення Конституційним Судом
України було зазначено, що громадяни та
юридичні особи не можуть втрачати
раніше наданого їм права користування
земельною ділянкою.

Земельний кодекс 1990 року вперше
закріпив визначення поняття земель
оборони як земель, наданих для
розміщення та постійної діяльності
військових частин, установ,
військово-навчальних закладів,
підприємств і організацій Збройних Сил
України, інших військових формувань та
внутрішніх військ. Порядок надання
земель для потреб оборони визначається
законодавством України.

Статтею 14 Закону України "Про Збройні
Сили України" унормовано, що земля,
закріплена за військовими частинами,
військовими навчальними закладами,
установами та організаціями Збройних
Сил України, є державною власністю.

Поряд із цим, ч. 1 ст. 19 Земельного
кодексу України містить положення щодо
поділу земель України за цільовим
призначенням на відповідні категорії,
серед яких, зокрема, і землі оборони.

Форма власності на землю та її
цільове призначення відповідно до ст. 18
Земельного кодексу України визначають
правовий режим земель, суб'єктний склад
земельних правовідносин, а відтак і
особливості їх правового регулювання

Відповідно до ст. 77 Земельного
кодексу України, ст. 1 Закону України
"Про використання земель оборони"
землями оборони визнаються землі,
надані для розміщення і постійної
діяльності військових частин, установ,
військово-навчальних закладів,
підприємств та організацій Збройних
Сил України, інших військових
формувань, утворених відповідно до
законодавства України.

Крім того, на земельній ділянці, що
знаходиться за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Кишинівська, 10, розташоване військове
містечко № 31. Згідно з "Положенням про
квартирно-експлуатаційну службу та
квартирне забезпечення радянської
армії та військово-морського флоту",
затвердженим наказом Міністра оборони
СРСР від 22.02.1977 за № 75 (яке регулювало
спірні правовідносини на час їх
виникнення), "Порядком вилучення і
передачі військового майна Збройних
Сил", затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.08.2002 за № 1282,
військове містечко - це майновий
комплекс будівель, споруд, іншого
нерухомого військового майна ( разом із
житловим фондом, об'єктами соціальної
та інженерної інфраструктури, які
використовуються для його
використовування, розміщений на
відокремленій земельній ділянці, яка
належить до категорії земель оборони.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про
розмежування земель державної та
комунальної власності" при
розмежуванні земель державної та
комунальної власності не можуть
передаватися до земель комунальної
власності землі оборони.

З урахуванням наведеного, прокурор
робить висновок, що згідно з рішенням
виконкому Білгород-Дністровської
міської ради депутатів трудящих від
21.09.1945 за № 3/7 земельна ділянка,
розташована за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Кишинівська, 10, та діючого на
теперішній час земельного
законодавства України спірна земельна
ділянка віднесена за цільовим
призначенням до земель оборони, за
формою власності -до державної
власності.

Належність вказаної земельної ділянки
за цільовим призначенням до земель
оборони підтверджується також
проведеною інвентаризацією земель
оборони в м. Білгороді-Дністровському,
яка погоджена начальником відділу
Держземагенства у м.
Білгород-Дністровському (акт
інвентаризації земель Міністерства
оборони України на 11 аркушах).

Крім того, на неодноразові звернення
Білгород-Дністровської КЕЧ району до
Білгород-Дністровської міської ради та
її виконкому щодо належного оформлення
права постійного землекористування на
земельну ділянку за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Кишинівська, 10, Білгород-Дністровська
міська рада перешкоджає в реалізації
права постійного землекористування та
законних інтересів Міністерства
оборони України і військових установ
Білгород-Дністровського гарнізону.

Оцінки правовідносинам сторін з
огляду на положення вищенаведеного
законодавства судами попередніх
інстанцій не надавалось. Як і не
з'ясовувалось питання наявності згоди
Міністра оборони України на передачу
земельної ділянки
Білгород-Дністровській міській раді,
також наявності клопотання
Міністерство оборони України до
органів місцевого самоврядування щодо
відмови від права користування
земельною ділянкою площею 0,064 га, що
розташована за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Кишинівська, 10, яка за цільовим
призначенням віднесена до земель
оборони, з огляду на ч.3 ст.142 Земельного
кодексу України та п. 5.6 Інструкції з
обліку земельних ділянок в органах
квартирно-експлуатаційної служби
Збройних Сил України, затвердженої
наказом Міністра оборони України від
22.12.2011 за № 795, відповідно до якого за
відсутності потреби в подальшому
використанні земельної ділянки,
наданої для розміщення військових
частин установ та організацій Збройних
Сил України, припинення права
користування проводиться лише за
згодою Міністра оборони України.

Таким чином, судами не з'ясовувалось
питання обсягу повноважень
Білгород-Дністровської міської ради
щодо прийняття оскаржуваного рішення.

Судами також не з'ясовувалось
питання хто саме, коли і яким актом
присвоїв спірній земельній ділянці
адресу: АДРЕСА_1. Як і не з'ясовувалось
питання чи співпадають земельні
ділянки за адресами:
м.Білгород-Дністровський,
вул.Кишинівська, 10 та АДРЕСА_1, та
відповідно не витребовувались
графічні матеріали, на яких зображено
місцезнаходження спірної земельної
ділянки та на підставі яких було надано
дозвіл третій особі - ОСОБА_4 - на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність за спірним рішенням
Білгород-Дністровської міської ради.

Крім того, оскільки приналежність
спірної земельної ділянки має
вирішальне значення для даного спору,
судам слід вирішити питання про
доцільність залучення до участі у
справі Відділ Держкомзему у місті
Білгород-Дністровський Одеської
області для з'ясування питань чи
співпадають земельні ділянки за
адресами: м.Білгород-Дністровський,
вул.Кишинівська, 10 та АДРЕСА_1 та до яких
саме земель відносяться ці земельні
ділянки.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що справа була розглянута
судами не в повному об'ємі та без
урахування вищенаведених норм
законодавства, а тому рішення та
постанова попередніх судових
інстанцій підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий розгляд
до господарського суду першої
інстанції.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Вищого
господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Міністерства
оборони України задовольнити частково.

Постанову від 22.04.2014 Одеського
апеляційного господарського суду у
справі №916/3133/13 господарського суду
Одеської області та рішення від 27.01.2014
господарського суду Одеської області у
справі №916/3133/13 скасувати, справу
№916/3133/13 направити на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя
І. Ходаківська

Судді
Г. Фролова

О. Яценко