ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2014 р.
Справа №917/955/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство передових технологій
"Зонд", вул. Харчовиків, 27, Полтава,
Полтавська область,36014

до Дочірнього підприємства
Національної акціонерної компанії
"Надра України"
"Миргороднафтогазрозвідка", вул.
Нафтовиків, 1,Миргород,Полтавська
область,37600

про стягнення грошових коштів в сумі 730
827,18 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Козаченко Т.П., дов. №140
від 14.04.2014р.

від відповідача: відсутні

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про заборгованості в сумі 730 827,18
грн. за договором №95 на виконання робіт
по супроводу з підготування бурового
розчину при бурінні свердловини №558
Розсошанської площі від 18.11.2010 року, з
яких: 656224, 35 грн. - сума основного боргу,
50 355,52 грн. - 3% річних, 24 280,31 грн. -
інфляційні втрати.

В судових засіданнях представник
позивача на задоволенні позовних вимог
наполягав.

29.05.2014 року від позивача надійшло
клопотання про витребування доказів в
порядку ст. 38 ГПК України, яке ухвалою
від 05.06.2014 року було задоволено судом.

Відповідач відзив на позов не надав,
його представник в судове засідання не
з'явився. 31.07.2014 року до суду від
відповідача надійшло клопотання про
розгляд справи без участі його
представника. До клопотання
відповідач додав копію акту № 3 від
01.02.2011 року, який був витребуваний
ухвалами суду від 05.06.2014 року та від
22.07.2014 року.

В зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів, наявних у
матеріалах справи достатньо,
господарський суд повідомляв
належним чином відповідача про дату,
час і місце судового розгляду, строк
розгляду справи, встановлений ГПК
України, закінчився, суд задовольняє
клопотанням відповідача про розгляд
справи без його участі. Справа
розглядається без участі представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ
НВП ПТ «Зонд» (позивач) та ДП НАК «Надра
України» «Миргороднафтогазрозвідка»
(відповідач) укладений договір на
виконання робіт по супроводу з
підготування бурового розчину при
бурінні свердловини № 558 Розсошанської
площі № 95 від 18.11.2010 року (арк. справи
11-15).

При укладенні договору № 95 сторони,
зокрема, погодили наступне:

- згідно з Розділом № 1 даного договору,
Підрядник (позивач) взяв на себе
зобов'язання власним кваліфікованим
інженерним персоналом із
застосуванням власних матеріалів
виконати роботи по супроводу з
підготування бурового розчину при
бурінні свердловини № 558 Розсошанської
площі;

- відповідно до п.2.2. вищевказаного
договору, Замовник (відповідач) взяв на
себе зобов'язання прийняти та
здійснити фінансові розрахунки у
відповідності до умов цього договору.

- пунктом 5.2. договору сторони узгодили,
що Замовник здійснює оплату виконаних
робіт та використаних матеріалів за
даним договором на протязі 10-ти
банківських днів з дати підписання
сторонами актів виконаних робіт.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що на виконання до умов
договору № 95 ним виконано для ДП НАК
«Надра України»
«Миргороднафтогазрозвідка» роботи на
загальну суму 1 364 144,35 грн., що
підтверджується відповідними Актами
приймання - передачі виконаних робіт.
Оплата з боку відповідача проведена
лише на суму 707 920,00 грн. Залишок
заборгованості за даними позивача
становить 656224,35 грн., яку позивач і
просить суд стягнути з відповідача.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору
підряду, згідно якого, в силу ст.837
Цивільного Кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. Для виконання окремих
видів робіт, встановлених законом,
підрядник (субпідрядник) зобов'язаний
одержати спеціальний дозвіл. До
окремих видів договорів підряду,
встановлених параграфами 2-4 цієї
глави, положення цього параграфа
застосовуються, якщо інше не
встановлено положеннями цього Кодексу
про ці види договорів.

Згідно з пунктом 1 статті 843 Цивільного
кодексу України в договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Ціна в договорі підряду
може бути визначена також у кошторисі
(пункт 1 статті 844 цього ж Кодексу).
Строки виконання роботи або окремих її
етапів встановлюються у договорі
підряду (ч.1 ст.846 Цивільного Кодексу
України).

Стаття 857 Цивільного кодексу України
передбачає, що робота, виконана
підрядником, має відповідати умовам
договору підряду.

Згідно ч. 1-2 ст. 853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі. Замовник,
який прийняв роботу без перевірки,
позбавляється права посилатися на
недоліки роботи, які могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (явні недоліки).

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій. а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною першою ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що акти
приймання-передачі від 01.02.2011 року на
суму 305 070 грн. та від 11.06.2011 року на суму
351 154,35 грн. відповідачем не оплачені
(арк. справи 16, 98). Доказів їх оплати чи
заперечень щодо обсягів робіт
відповідачем суду не подано.

Пунктом 5.2. договору передбачено,
що Замовник здійснює оплату виконаних
робіт та використаних матеріалів за
даним договором на протязі 10-ти
банківських днів з дати підписання
сторонами актів виконаних робіт.
Всупереч п. 5.2 договору відповідач акти
№ 5 від 11.06.2011 року ат № 3 від 01.02.2011 року
не оплатив.

Заборгованість відповідача перед
позивачем за договором № 95 в сумі 656
224,35 грн. підтверджується також актом
звірки взаєморозрахунків сторін
станом на 30.06.2014 року, підписаного
представниками сторін ( арк. справи 17).

Крім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача 50 355,52 грн. - 3%
річних, нарахованих за період з 22.06.2011
року по 10.04.2011 року , а також 24 280,31 грн. -
інфляційні втрати за період за
листопад 2011 року по березень 2014 року.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір процентів.

Судом здійснено перерахунок
річних з урахуванням того, що оплата
здійснюється протягом 10 банківських (а
не календарних) днів, що не було
враховано позивачем. Однак, враховуючи
помилку позивача при визначенні
загальної кількості днів такого
прострочення в сторону зменшення,
розрахунок позивача не перевищує
розрахунку суду, який долучено до
матеріалів справи.

Розрахунок інфляційних
позивача також перевірено судом за
допомогою калькулятора "ЛІГА: ЗАКОН
ЕЛІТ ". Розрахунок є вірним.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За змістом статей 33 і 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог.

Частиною 1 ст.43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж
статті ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, з огляду на викладене,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги є правомірними,
обґрунтованими, підтверджуються
належними доказами, що є у матеріалах
справи, відповідачем не заперечуються,
тому підлягають задоволенню.

Судові витрати відшкодовуються
позивачу за рахунок відповідача згідно
ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 33,43,49,75, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
Національної акціонерної компанії
«Надра України»
«Миргороднафтогазрозвідка» (37600,
Полтавська область, м. Миргород, вул.
Нафтовиків,1, р/р в Полтавській
філії АБ "Укргазбанк", МФО 331520, ) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство
передових технологій "Зонд" (вул.
Харчовиків, 27, Полтава, Полтавська
область,36014, , р/р 1602
в АТ "Укрсиббанк", МФО 351005) 656224, 35 грн.
основного боргу за договором № 95 від
18.11.2010 року, 50 355,52 грн. - 3% річних, 24 280,31
грн. - інфляційні втрати, 14617 грн. витрат
по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням
законної сили.

3 . Копії рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 01.08.2014р.

Суддя
Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією