ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Справа № 905/3266/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії: головуючого, судді
Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М.,
Студенця В.І., за участю прокурора
відділу Генеральної прокуратури
України Ю. Гудименко, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
Господарського суду Донецької області
від 18 червня 2013 року та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 4 березня 2014
року у справі № 905/3266/13 за позовом
прокурора Орджонікідзевського району
міста Маріуполя в інтересах держави в
особі Управління міського майна
Маріупольської міської ради до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
звільнення нежитлового приміщення,

УСТАНОВИВ: У квітні 2013 року прокурор
Орджонікідзевського району міста
Маріуполя в інтересах держави в особі
Управління міського майна
Маріупольської міської ради звернувся
до Господарського суду Донецької
області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
зобов'язання звільнити нежитлове
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 52, 6 м2 і
передати дане приміщення за актом
приймання-передачі.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 18 червня 2013 року
(суддя С. Тоцький), залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 4 березня 2014
року, позов задоволено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
просить рішення та постанову скасувати
з підстав незастосування
господарськими судами до спірних
правовідносин статей 188, 284, 285 і 291
Господарського кодексу України, статей
641, 764, 765, 767, 795 Цивільного кодексу
України, частини 2 статті 17, частини 2
статті 26 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" та
передати справу на новий розгляд.

Прокурор проти доводів касаційної
скарги заперечує і в її задоволенні
просить відмовити.

Сторони належним чином були
повідомлені про час і місце судового
засідання, проте Управління міського
майна Маріупольської міської ради
право на подання відзиву на касаційну
скаргу не використало і його
представник у судове засідання не
з'явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що
30 січня 2008 року Управління міського
майна Маріупольської міської ради
(орендодавець) і фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (орендар)
уклали нотаріально посвідчений
договір № 1927-О на довгострокову оренду
нежитлового приміщення загальною
площею 52, 6 м2, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, вбудоване нежитлове
приміщення № 2 (кімн. 7, 8, 35, 36), перший
поверх, для використання під аптечний
пункт (далі - договір). Строк дії
договору - до 30 січня 2013 року.

Листами від 24 грудня 2012 року, від 29
січня та 7 лютого 2013 року орендодавець
повідомив орендаря про те, що договір
на новий строк укладатися не буде та
просив повернути об'єкт оренди.

За правилами частини 1 статті 763
Цивільного кодексу України договір
найму укладається на строк,
встановлений договором. У разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана з урахуванням
нормального зносу або у стані,
обумовленому у договорі (частина 1
статті 785 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що у разі
закінчення строку дії договору та
відмови від його продовження орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
об'єкт оренди на умовах, зазначених у
договорі оренди.

До закінчення дії договору
орендодавець своєчасно повідомив про
припинення відносин оренди і, оскільки
орендар продовжував безпідставно
користуватися об'єктом оренди,
господарські суди правомірно
задовольнили позов.

Доводи відповідача про користування
спірним приміщенням на умовах договору
від 17 січня 2002 року № 1072-О, апеляційний
господарський суд обґрунтовано визнав
безпідставними, дійшовши правильного
висновку про припинення його дії у
зв'язку з укладанням договору від 30
січня 2008 року № 1927-О щодо того ж об'єкту
оренди.

З урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені
господарськими судами на підставі
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження поданих доказів, висновки
судів відповідають цим обставинам і їм
дана належна юридична оцінка з
правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ: Рішення Господарського
суду Донецької області від 18 червня 2013
року та постанову Донецького
апеляційного господарського суду від 4
березня 2014 року у справі № 905/3266/13
залишити без змін, а касаційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 без
задоволення.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко Суддя
І. М. Васищак Суддя В. І. Студенець