ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Справа № 5011-49/217-2012 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Панової
І.Ю.,суддів:Білошкап О.В., Запорощенка
М.Д.,розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізнес - Інтелект"на
ухвалу та постанову у
справігосподарського суду міста Києва
від 05.02.2014 Київського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 №
5011-49/217-2012 господарського суду міста
Києваза заявою доОСОБА_5 Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бізнес -
Інтелект"провизнання банкрутомза
участю представників сторін: від
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" -
Муравський В.В.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського міста Києва від
05.02.2014 у справі № 5011-49/217-2012, зокрема,
визнано Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"ПриватБанк" кредитором Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бізнес -
Інтелект", вимоги якого підлягають
окремому внесенню до реєстру вимог
кредиторів на суму 3 714 934,01 грн. вимог
першої черги, з яких 3 713 861,01 грн.
заборгованість та 1 073,00 грн. судові
витрати у справі про банкрутство.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 у справі
№ 5011-49/217-2012 апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізнес-Інтелект" на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 05.02.2014 у справі № 5011-49/217-2012 залишено
без задоволення, ухвалу господарського
суду міста Києва від 05.02.2014 у справі №
5011-49/217-2012 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ТОВ "Бізнес -
Інтелект" звернулось до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, просило скасувати
ухвалу господарського міста Києва від
05.02.2014 у справі № 5011-49/217-2012 в частині
визнання ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитором
ТОВ "Бізнес-Інтелект", вимоги якого
підлягають окремому внесенню до
реєстру вимог кредиторів на суму 3 714
934,01 грн., та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
29.04.2014 у справі № 5011-49/217-2012, прийняти
нове рішення, яким в задоволенні заяви
ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання
кредитором ТОВ "Бізнес-Інтелект"
відмовити повністю, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, зокрема, ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Переглянувши у касаційному порядку
прийняті у даній справі судові акти, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши
застосування господарськими судами
норм матеріального права, Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає, з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ухвалою господарського
суду міста Києва від 06.01.2012 за заявою
ОСОБА_5 порушено провадження у справі №
5011-49/217-2012 про визнання банкрутом ТОВ
"Бізнес - Інтелект".

Ухвалою підготовчого засідання від
01.02.2012 визнано розмір вимог ініціюючого
кредитора - ОСОБА_5 на суму 407 440,50 грн.,
призначено розпорядника майна
боржника - арбітражного керуючого
Дяченка С.В.

14.02.2012 в газеті "Голос України" № 28 (5278)
опубліковано оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
ТОВ "Бізнес - Інтелект".

Ухвалою за результатами попереднього
засідання господарського суду міста
Києва від 25.04.2012 затверджено реєстр
вимог кредиторів ТОВ "Бізнес - Інтелект"
на загальну суму 1 770 666,50 грн., визнано
кредиторами боржника ОСОБА_5 на
загальну суму 40 855,35 грн.; ОСОБА_8 на
загальну суму 1 362 113,00 грн.; відмовлено
приватному підприємству
"Триада-Препрес" у визнанні кредитором
боржника на загальну суму 26 671,95 грн.

07.07.2012 на адресу господарського суду
міста Києва надійшла заява ПАТ КБ
"ПриватБанк" про визнання кредитором на
загальну суму 968 227,27 Євро.

29.08.2012 на адресу господарського суду
міста Києва надійшла заява ПАТ КБ
"ПриватБанк" про визнання кредитором на
загальну суму 970 660,69 Євро.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.11.2012 у справі № 5011-49/217-2012
відмовлено ПАТ КБ "ПриватБанк" у
визнанні кредитором ТОВ "Бізнес -
Інтелект" повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2013 у справі
№ 5011-49/217-2012 ухвалу господарського суду
міста Києва від 26.11.2012 у справі №
5011-49/217-2012 залишено без змін, апеляційну
скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" залишено без
задоволення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.10.2013 у справі № 5011-49/217-2012
касаційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк"
задоволено частково. Ухвалу
господарського суду міста Києва від
26.11.2012 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.04.2013 у справі № 5011-49/217-2012 скасовано,
справу № 5011-49/217-2012 передано на новий
розгляд до господарського суду міста
Києва.

Постанова суду касаційної інстанції
від 01.10.2013 мотивована тим, що в
порушення вимог ст.ст. 33, 34, 43 ГПК
України, ч. 2 ст. 15 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
суд першої інстанції не визначив
правового статусу кредитора - ПАТ КБ
"ПриватБанк", не розглянув по суті та не
встановив правової природи вимог
даного кредитора. Суд апеляційної
інстанції, в порушення вимог ст. 43, 101
ГПК України, здійснюючи апеляційний
перегляд справи, в постанові не надав
правового аналізу та оцінки змісту
вимог даного кредитора до боржника,
правовим підставам виникнення цих
грошових вимог, а також, документам, що
їх підтверджують та містяться у
матеріалах справи, помилково
пославшись на недотримання ПАТ КБ
"ПриватБанк" процедури звернення до
розпорядника майна та боржника,
залишивши поза увагою, що правову
оцінку змісту, підставам виникнення та
обґрунтованості грошових вимог
кредитора надає в судовому засіданні
господарський суд, виходячи з вимог ст.
19 Конституції України, ч. 2 ст. 4-1 ГПК
України, ст. 15 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
розглядаючи по суті заяву з грошовими
вимогами.

Під час нового розгляду, суд першої
інстанції в ухвалі від 05.02.2014 із заяви
банку, що надійшла до господарського
суду 07.07.2012, встановив, що банк просив
суд визнати його кредитором боржника з
вимогами, які забезпечені заставою
майна на загальну суму 968 227,27 Євро
(розраховано станом на 20.06.2012), що
еквівалентно 10 505 265,88 грн., а саме: - 153
447,00 Євро - поточна заборгованість за
кредитом; - 357 293,00 Євро - прострочена
заборгованість за кредитом; - 3 420,70 Євро
і 284 670,21 Євро - заборгованість зі сплати
відсотків; - 169 396,36 Євро - пеня.

11.08.2008 ЗАТ КБ "ПриватБанк", яке змінило
найменування на ПАТ КБ "ПриватБанк"
відповідно до приписів Закону України
"Про господарські товариства", як
позикодавець грошових коштів та ТОВ
"Бізнес - Інтелект" в якості
позичальника уклали кредитний договір
№ LВВ-17 від 11.08.2008 з надання кредиту у
вигляді невідновлювальної кредитної
лінії з лімітом кредитування у сумі 511
490,00 Євро, зі сплатою відсотків,
винагороди і відшкодуванням витрат
банку. Графік погашення кредиту між
вказаними сторонами був погоджений у
додатку № 1 до договору від 11.08.2008

23.02.2009 між банком та ТОВ "Бізнес -
Інтелект" було укладено нотаріально
посвідчений договір застави майна
задля забезпечення виконання ТОВ
"Бізнес - Інтелект" зобов'язань, що
випливають з кредитного договору №
LВВ-17 від 11.08.2008 щодо повернення кредиту
у сумі 511 490,00 Євро, сплати процентів за
користування кредитом, сплати
винагороди, пені і штрафу, а також
зобов'язань, що випливають з договору
комісії № 1108/4730/ІМРА від 11.08.2008 зі
сплати комісії за зобов'язаннями по
акредитиву, за здійснення платежів по
акредитиву та негайне перерахування
коштів необхідних для цього коштів зі
сплатою комісій інших банків,
погашення витрат на купівлю валюти у
передбачених договором випадках,
сплати інших комісій.

Згідно п. 3 договору застави,
максимальний розмір вимоги, яка
забезпечується за цим договором,
складає 3 713 861,01 грн.

У п. 4 договору застави сторони
погодили, що заставою за цим договором
також забезпечуються вимоги
заставодержателя щодо відшкодування
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги кредитора за договором і
звернення стягнення на предмет
застави, витрат на утримання і
збереження предмету застави, витрат на
страхування предмету застави, що
зроблені заставодержателем, збитків,
завданих порушенням заставодавцем
умов цього договору, збитків, завданих
порушенням позичальником зобов'язань
за кредитним договором, витрат по
реєстрації предмету застави в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна і внесенню змін до реєстру,
витрат по нотаріальному посвідченню
договору, штрафних санкцій.

Відповідно до п. 6 договору в
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором та
заставодавцем зобов'язань за цим
договором, заставодавець надав у
заставу наступне майно - Heidelberg Printmaster 74 -
чотирьох фарбову офсетну машину 53*74 cm
ЗЬ 74-4 з приналежностями, виробництва
Німеччина у кількості 1 шт., інвентарний
номер 172, серійний номер 7481.

У п. 9 договору застави сторони
визначили, що вартість предмету
застави складає 3 713 861,01 грн.

Із заяви банку, що надійшла 27.08.2012, суд
першої інстанції встановив, що банк
просив суд визнати його кредитором
боржника з вимогами, які забезпечені
заставою майна на загальну суму 970 660,69
Євро, розраховану станом на 25.06.2012, що
еквівалентно 9 570 714,41 грн., а саме: 1) за
кредитним договором № LВВ-17 від 11.08.2008: -
204 596,00 Євро - поточна заборгованість за
кредитом; - 306 144,00 євро - прострочена
заборгованість за кредитом; - 5 617,34 Євро
і 236 079,20 Євро - заборгованість зі сплати
відсотків; - 128 152,36 Євро - пеня; 2) за
договором комісії №
1108/4730/ІМРА від 11.08.2008: - 18 741,55 Євро -
заборгованість за кредитом; - 25 426,10 Євро
- заборгованість зі сплати відсотків; -
45 904,14 Євро - пеня.

11.08.2008 ЗАТ КБ "ПриватБанк", яке змінило
найменування на ПАТ КБ "ПриватБанк"
відповідно до приписів Закону України
"Про господарські товариства", як
комісіонер та ТОВ "Бізнес - Інтелект" в
якості комітента уклали кредитний
договір комісії № 1108/4730/ІМРА від 11.08.2008,
за умови якого комітент доручає, а
комісіонер приймає на себе
зобов'язання за плату від свого імені і
за рахунок комітента відкрити на
користь Firma "Heidelberger Druckmashinen AG"
(бенефіціар) відкличний документарний
акредитив відповідно до заяви про
відкриття акредитива №
1108/4730/ІМРА від 11.08.2008, підписаної з боку
комітента, що є невід'ємною частиною
цього договору. 02.03.2009 до договору
комісії № 1108/4730/ІМРА від 11.08.2008 про
відкриття акредитива вносилися зміни.
Графік погашення кредиту між вказаними
сторонами був погоджений у додатку № 1
до договору від 11.08.2008.

Враховуючи зазначене, господарський
суд дійшов висновку, що виконання
грошових зобов'язань ТОВ "Бізнес -
Інтелект" перед банком за договором
комісії № 1108/4730/ІМРА від 11.08.2008 також
було забезпечено заставою майна за
зазначеним вище договором застави
23.02.2009.

Суд першої інстанції, враховуючи
зазначене, встановив, що ТОВ "Бізнес -
Інтелект" порушило грошові
зобов'язання та допустило невиконання
та невчасне виконання грошових
зобов'язань перед ПАТ КБ "ПриватБанк".

Загальний розмір прострочення
боржника станом на 25.06.2012 становив 970
660,69 Євро, що еквівалентно 9 570 714,41 грн.
Заперечень по суті розрахованих сум до
суду не надходило, так само як і
заперечень щодо фактів неналежного
виконання грошових зобов'язань та
прострочення за кредитним договором №
LВВ-17 від 11.08.2008 і за договором комісії №
1108/4730/ІМРА від 11.08.2008.

Щодо тверджень представника боржника,
що відомості про обтяження майна
боржника банком було внесено до
відповідного державного реєстру, але у
2012 році з невідомих причин обтяження в
реєстрі самим обтяжувачем було знято,
господарський суд встановив, що згідно
ч. 2 ст. 16 Закону України "Про заставу"
реєстрація застави не пов'язується з
моментом виникнення права застави та
не впливає на чинність договору
застави.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ч.
ч. 1, 2, 6 ст. 14 Закону про банкрутство, а
також приймаючи до уваги строк
звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" до суду із
заявами з кредиторськими вимогами,
господарський суд міста Києва дійшов
висновку, про часткове задоволення
заяв кредитора в межах погодженої
сторонами вартості предмету застави та
максимального розміру вимоги, яка
забезпечується заставою, а решту суми
вимог банку визнав погашеною, оскільки
його кредиторські вимоги за своєю
правовою природою складаються з
грошових вимог, що забезпечені
заставою майна боржника в межах
погодженої сторонами в договорі
застави від 23.02.2009 вартості предмету
застави та погодженого сторонами
максимального розміру вимоги, яка
забезпечується, що становить 3 713 861,01
грн.

Суд апеляційної інстанції в
оскаржуваній постанові, погодився із
висновком суду першої інстанції про
визнання кредиторських вимог ПАТ КБ
"Приватбанк", що забезпеченні заставою
майна боржника в межах погодженої
сторонами в договорі застави від 23.02.2009
вартості предмету застави та
погодженого сторонами максимального
розміру вимоги, яка забезпечується, що
становить 3 713 861,01 грн.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що оскаржувані
ухвала суду першої інстанції та
постанова суду апеляційної інстанції,
прийняті із повним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 15 ст. 11 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", після
опублікування оголошення про
порушення справи про банкрутство в
офіційному друкованому органі всі
кредитори, незалежно від настання
строку виконання зобов'язань мають
право подавати заяви з грошовими
вимогами до боржника згідно зі статтею
14 цього Закону.

Відповідно до частини 6 ст. 14 Закону,
вимоги кредиторів, визнані боржником
або господарським судом, включаються
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо
внести до реєстру вимоги кредиторів,
які забезпечені заставою майна
боржника, згідно з їх заявами, а за їх
відсутності, - згідно з даними обліку
боржника, а також, внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що господарський
суд, виходячи з вимог ч. 2 ст. 4-1 ГПК
України, зобов'язаний перевірити та
надати правову оцінку усім вимогам
кредиторів до боржника, незалежно від
факту їх визнання чи відхилення
боржником та розпорядником майна.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 14.02.2012 в газеті "Голос
України" № 28 (5278) опубліковано
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство ТОВ "Бізнес -
Інтелект".

07.07.2012 на адресу господарського суду
міста Києва надійшла заява ПАТ КБ
"ПриватБанк" про визнання кредитором на
загальну суму 968 227,27 Євро.

29.08.2012 на адресу господарського суду
міста Києва надійшла заява ПАТ КБ
"ПриватБанк" про визнання кредитором на
загальну суму 970 660,69 Євро.

Як вбачається із матеріалів справи, та
встановлено судами попередніх
інстанцій в оскаржуваних ухвалі від
05.02.2014 та постанові від 29.04.2014 з поданих
07.07.2012 та 29.08.2012 заяв ПАТ КБ "ПриватБанк",
вимоги до боржника виникли на підставі
кредитного договору № LВВ-17 від 11.08.2008,
кредитного договору комісії № 1108/4730/IMPA,
та забезпечені заставою згідно
договору застави майна від 23.02.2009.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що виходячи з
вимог спеціального Закону, вимоги
заставних кредиторів підлягають
включенню до реєстру кредиторів
окремо: або за заявою самого кредитора
чи безпосередньо розпорядником майна
за даними обліку боржника.

Заставний кредитор, виходячи з вимог
ст. 31 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" має пріоритет
порівняно з іншими кредиторами при
оплаті боргу за рахунок реалізації в
справі про банкрутство заставленого
майна, крім того на нього не
розповсюджуються негативні для
кредитора наслідки, передбачені ч. 2 ст.
14 Закону, у вигляді погашення та
відхилення його грошових вимог до
боржника, що забезпечені заставою,
внаслідок пропущення при зверненні з
заявою з грошовими вимогами,
граничного строку, передбаченого ч. 1
ст. 14 спеціального Закону.

На підставі вимог ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Судами попередніх інстанцій із п. 3
нотаріально посвідченого договору
застави від 23.02.2009, укладеного між ЗАТ
КБ "ПриватБанк", правонаступником якого
є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ТОВ
"Бізнес-Інтелект", встановлено, що
максимальний розмір вимоги, яка
забезпечується за цим договором,
складає 3 713 861,01 грн.

Із п. 9 зазначеного договору застави
господарські суди встановили, що
погоджена сторонами вартість предмету
застави складає 3 713 861,01 грн.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ "Бізнес-Інтелект"
порушило грошові зобов'язання та
допустило невиконання та несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань перед
ПАТ КБ "Приватбанк" та загальний розмір
прострочення боржника станом на 25.06.2012
становить 970 660,69 Євро, що еквівалентно 9
570 714,41 грн., а саме: 1) за кредитним
договором № LВВ-17 від 11.08.2008: - 204 596,00 Євро
- поточна заборгованість за кредитом; -
306 144,00 Євро - прострочена
заборгованість за кредитом; - 5 617,34 Євро
і 236 079,20 Євро - заборгованість зі сплати
відсотків; - 128 152,36 євро - пеня; 2) за
договором комісії № 1108/4730/ІМРА від
11.08.2008: - 18 741,55 Євро - заборгованість за
кредитом; - 25 426,10 Євро - заборгованість
зі сплати відсотків; - 45 904,14 Євро - пеня.

Із Глави 49 Цивільного кодексу України
слідує, що застава - є одним з видів
забезпечення виконання зобов'язань, до
яких відповідно до чинного
законодавства належать неустойка,
порука, гарантія, притримання і
завдаток. У свою чергу, іпотека - це вид
застави нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи, а заклад - застава
рухомого майна, що передається у
володіння заставодержателя або за його
наказом - у володіння третій особи.

Згідно вимог ст. 572 Цивільного кодексу
України, в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України
застава рухомого майна може бути
зареєстрована на підставі заяви
заставодержателя або заставодавця з
внесенням запису до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна.

Моментом реєстрації застави є дата та
час внесення відповідного запису до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

За приписами ч. 2 ст. 12 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" у разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем.

Спеціальним нормативним актом,
зокрема, ст. 1 Законом України "Про
заставу" встановлено, що в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про
заставу" право застави виникає з
моменту укладення договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Щодо тверджень заявника касаційної
скарги, що відомості про обтяження
майна боржника банком було внесено до
відповідного державного реєстру 20.06.2012,
тобто через два місяці після
затвердження реєстру вимог кредиторів
та після спливу строку для задоволення
вимог кредиторів у справі про
банкрутство ТОВ "Бізнес-Інтелект",
колегія суддів касаційної інстанції
вважає правомірними висновки судів
попередніх інстанцій, що згідно ч. 2 ст.
16 Закону України "Про заставу"
реєстрація застави не пов'язується з
моментом виникнення права застави та
не впливає на чинність договору
застави.

Суди попередніх інстанцій, в даному
випадку, в оскаржуваній ухвалі та
постанові дійшли правильного висновку
про визнання кредиторських вимог ПАТ
КБ "Приватбанк", що забезпеченні
заставою майна боржника в межах
погодженої сторонами в договорі
застави від 23.02.2009 вартості предмету
застави та погодженого сторонами
максимального розміру вимоги, яка
забезпечується, що становить 3 713 861,01
грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що судами попередніх
інстанцій при повторному розгляді
справи правильно застосовано норми
матеріального права, а також,
спеціального Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
у повному обсязі з'ясовано всі
обставини справи, в зв'язку з чим,
правові підстави для скасування ухвали
суду першої інстанції та постанови
суду апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бізнес -
Інтелект" залишити без задоволення.

Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
29.04.2014 у справі № 5011-49/217-2012 залишити без
змін.

Ухвалу господарського суду міста Києва
від 05.02.2014 у справі № 5011-49/217-2012 в частині
визнання Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" кредитором Товариства з
обмеженою відповідальністю "Бізнес -
Інтелект", вимоги якого підлягають
окремому внесенню до реєстру вимог
кредиторів на суму 3 714 934,01 грн. вимог
першої черги - залишити без змін.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
О.В. Білошкап

М.Д. Запорощенко