КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Справа№ 910/6385/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Ікс 5 Рітейл Груп Україна"

на рішення господарського суду міста
Києва від 12.05.2014

у справі № 910/6385/14 (суддя Ковтун С.А.),

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "Преміум Групп"

до Приватного акціонерного товариства
"Ікс 5 Рітейл Груп Україна"

про стягнення 77 283,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 у справі № 910/6385/14,
повний текст якого складено 29.05.2014,
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "Преміум Групп" до
Приватного акціонерного товариства
"Ікс 5 Рітейл Груп Україна" про
стягнення 77 283,60 грн. - задоволено, а
саме, стягнуто з Приватного
акціонерного товариства "Ікс 5 Рітейл
Груп Україна" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД
"Преміум Групп" 77 283,60 грн. - боргу та 1
827,00 грн. - судового збору.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що відповідачем в
повному обсязі не виконані свої
зобов'язання, щодо оплат поставного
позивачем товару, в зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в сумі 77 283,60
грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
12.05.2014 у справі № 910/6385/14 - скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
позову - відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції,
прийнятті оскаржуваного рішення,
порушені норми процесуального права,
зокрема розглянуто справу у
відсутності представників
відповідача.

Крім того, як зазначав відповідач в
апеляційній скарзі, судом першої
інстанції, при прийнятті оскаржуваного
рішення, не враховано, що поставка
товару позивачем здійснювалась на
підставі договору №1556 від 01.03.2013, за
умовами якого строк оплати товару не
настав.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Ікс 5 Рітейл Груп Україна" по справі №
910/6385/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2014
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Ікс 5 Рітейл
Груп Україна" на рішення
господарського суду міста Києва від
12.05.2014 по справі №910/6385/14 прийнято до
провадження та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи №910/6385/14
призначено на 22.07.2014 о 12 год. 10 хв.,

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 справу
передано на розгляд колегії суддів у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 справу
№910/6385/14 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю., розгляд
справи №910/6385/14 вирішено здійснювати в
раніше призначеному судовому
засіданні - 22.07.2014 о 12:10 год.

Позивач та відповідач в судове
засідання 22.07.2014 своїх представників не
направили, про день, час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи, з метою
дотримання процесуальних строків
вирішення спору, судова колегія вважає
можливим розглянути справу у
відсутності представників позивача та
відповідача, за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, зокрема видатковими накладними
за період з вересня 2013 по лютий 2014, які
підписані, без будь-яких претензій чи
зауважень, представниками позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "Преміум Групп",
відповідача - Приватного акціонерного
товариства "Ікс 5 Рітейл Груп Україна"
та скріплені печатками юридичних осіб,
позивач поставив відповідачу товар
загалом на суму 80 762,07 грн.

Як зазначав позивач, вартість
поставленого ним товару відповідач
оплатив лише частково, в зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в сумі 77 283,60
грн.

25.03.2014 позивач надіслав на адресу
відповідача вимогу №34 від 21.03.2014 про
сплату заборгованості за поставлений
товар в сумі 77 283,60 грн., що
підтверджується фіскальним чеком
поштової установи №7763 від 25.03.2014 та
описом вкладення у цінний лист від
25.03.2014.

Однак, як зазначав позивач, зазначена
вимога залишена відповідачем без
відповіді та задоволення, відповідач
заборгованість за поставлений товар в
сумі 77 283,60 грн. позивачу не сплатив.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 181
Господарського кодексу України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 17.12.2013
№ 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", яккщо у договорі
або законі не встановлено строку
(терміну), у який повинно бути виконано
грошове зобов'язання, судам необхідно
виходити з приписів частини другої
статті 530 ЦК України. Цією нормою
передбачено, між іншим, і можливість
виникнення обов'язку негайного
виконання; такий обов'язок випливає,
наприклад, з припису частини першої
статті 692 ЦК України, якою визначено, що
покупець за договором купівлі-продажу
повинен оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з приписами ст. 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
позивач в період з вересня 2013 по лютий
2014 поставив відповідачу товар на суму 80
762,07 грн., що підтверджується
видатковими накладними за період за
вказаний період, які підписані, без
будь-яких претензій чи зауважень,
представниками позивача, відповідача
та скріплені печатками юридичних осіб.
Отже, враховуючи положення ст. 181
Господарського кодексу України, між
позивачем та відповідачем укладено
договір купівлі-продажу у спрощеній
формі.

Однак, як зазначав позивач. відповідач
оплатив поставлений товар, лише
частково, в зв'язку з чим у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість в сумі 77 283,60 грн.

Доказів оплати, поставленого позивачем
товару на суму 77 283,60 грн., ні під час
розгляду справи в суді першої
інстанції, ні під час апеляційного
провадження відповідач не надав.

Враховуючи викладене колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що відповідач свої зобов'язання щодо
оплати поставленого позивачем товару -
не виконав, вартість поставленого
позивачем товар у строки та в порядку
ст. 692 Цивільного кодексу України -
негайно після такого прийняття, в
повному не оплатив, в зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в сумі 77 283,60
грн., і факт існування заборгованості
належним чином доведений,
документально підтверджений та
відповідачем не спростований.

Доводи відповідач, викладені в
апеляційній скарзі про те, що судом, при
прийнятті оскаржуваного рішення,
порушені норми процесуального права,
зокрема, розглянуто справу у
відсутності представників
відповідача, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду відхиляються з
огляду на викладене нижче.

Ухвала про порушення провадження у
справі №910/6385/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД
"Преміум Групп" до Приватного
акціонерного товариства "Ікс 5 Рітейл
Груп Україна" про стягнення
заборгованості була надіслана
господарським судом міста Києва
відповідачеві та отримана останнім -
16.04.2014, що підтверджується
повідомленням про вручення 749.

Відповідно до п. 9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України суддя,
прийнявши позовну заяву, не пізніше
трьох днів з дня її надходження
виносить і надсилає сторонам,
прокурору, якщо він є заявником, ухвалу
про порушення провадження у справі, в
якій вказується про прийняття позовної
заяви, призначення справи до розгляду в
засіданні господарського суду, про час
і місце його проведення, необхідні дії
щодо підготовки справи до розгляду в
засіданні. Ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду, враховуючи те, що
відповідач був повідомлений належним
чином про розгляд справи, дійшла
висновку, при прийнятті оскаржуваного
рішення, місцевим господарським судом
порушення норм процесуального права
допущено не було.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Твердження відповідача в апеляційній
скарзі про те, що поставка товару
позивачем здійснювалась на підставі
договору №1556 від 01.03.2013, за умовами
якого строк оплати товару не настав,
колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду
також відхиляється, оскільки, ні під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, ні під час апеляційного
провадження, відповідачем не було
надано суду зазначений ним договір №1556
від 01.03.2013.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Ікс 5 Рітейл
Груп Україна" на рішення
господарського суду міста Києва від
12.05.2014 у справі № 910/6385/14 - залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 у справі № 910/6385/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/6385/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала