ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
Справа №5023/3741/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя
Россолов В.В., суддя Терещенко О.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.І.

за участю представників:

позивач - Нестерчук А.П.;

відповідач - Сивак А.Ю.;

ВДВС - Пересичанська О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.
№1618Х/1-35) на ухвалу господарського суду
Харківської області від 02 червня 2014
року у справі №5023/3741/12

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної компанії
"Нафтогаз України", м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства
"Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки,

про стягнення 130118971,98 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02 червня 2014
року у справі №5023/3741/12 (суддя Смірнова
О.В.) скаргу Публічного акціонерного
товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на дії
Відділу примусового виконання рішень
ДВС України задоволено. Визнано
недійсною постанову старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Рагімової А.Н. від 07.03.2014 р. у
виконавчому провадженні № 36668256 про
стягнення з відповідача 4 220 191,39 грн.
виконавчого збору. Визнано незаконними
дії Відділу примусового виконання
рішень ДВС України у виконавчому
провадженні № 36668256 з ініціювання
примусового списання коштів боржника
та подання платіжних вимог № 183/5-1 від
23.04.2014 р. на суму 73 131 232,27 грн., № 183/5-2 від
23.04.2014 р. на суму 4 597 336,39 грн Євро, № 183/5-3
від 23.04.2014 р. на суму 6 352 139,76 дол. США, №
183/5-4 на суму 226 637 015,83 руб в частині
стягнення боргу згідно наказу
господарського суду Харківської
області № 5023/3741/12 від 11.01.2013 р.
Зобов'язано Відділ примусового
виконання рішень ДВС України зупинити
виконавче провадження № 36668256 на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче
провадження" до затвердження
передавальних актів з урахуванням
стягнутої наказом від 11.01.2013 р. у справі
№ 5023/3741/12 заборгованості, завершення
процедури припинення стягувача ДК "Газ
Україна" НАК "Нафтогаз України" та
державної реєстрації його
правонаступника ПАТ "Синтез-Газ
Україна".

Позивач з ухвалою місцевого
господарського суду не погодився та
подав до Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить ухвалу господарського
суду Харківської області від 02 червня
2014 року у справі №5023/3741/12 скасувати та
відмовити ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5" в
задоволенні скарги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги,
враховуючи доповнення до апеляційної
скарги, позивач посилається на те, що
ухвала суду першої інстанції прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалу винесено
внаслідок неповного з'ясування
фактичних обставин справи.

Крім того, просить звернути увагу суду
на те, що рішенням господарського суду
було стягнуто з ПАТ «Харківська ТЕЦ-5»
121623959,58 грн. заборгованості. За період з
вересня 2012 року по червень 2014 року
більш, ніж за один рік та дев'ять
місяців боржник рішення не виконав, що
погіршує і без того тяжкий фінансовий
стан ДК «Газ України».

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ
"Харківська ТЕЦ - 5" просило скаргу
залишити без задоволення, ухвалу суду -
без змін.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням господарського суду
Харківської області від 25 вересня 2012
року по справі, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 03 січня 2013 р.,
позов задоволено частково. Стягнуто з
відповідача 113 508 816,38 грн. боргу, 3 241 534,48
грн. інфляційних витрат, 4 813 461,63 грн. 3%
річних та 60 147,09 грн. судового збору. В
частині стягнення пені в розмірі 8 555
159,49 грн. відмовлено.

Відповідно до статті 124 Конституції
України, статті 115 ГПК України та статті
3 Закону України "Про виконавче
провадження" (надалі - Закон) рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Частиною 1 ст. 116 ГПК України
встановлено, що виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом. Наказ видається
стягувачеві або надсилається йому
після набрання судовим рішенням
законної сили.

Слід зазначити, що Закон України "Про
виконавче провадження" (надалі - Закон)
є спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів, що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Норми Закону України "Про виконавче
провадження" визначають умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку. Вказаний нормативний акт є
спеціальним по відношенню до інших
нормативних актів при вирішенні
питання щодо правомірності дій
державного виконавця.

Як зазначено в частині 1 статті 2 Закону
примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи
органів Міністерства юстиції України.

Статтею 5 Закону передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5" 10.04.2014 року
надіслало скаргу на дії Відділу
примусового виконання рішень ДВС
України, в якій боржник просив суд
визнати недійсною постанову від 07.03.2014
р. старшого державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
ДВС України Рагімової А.Н. у
виконавчому провадженні № 36668256 про
стягнення з боржника 4 220191,39 грн.
виконавчого збору, зобов'язати Відділ
примусового виконання рішень ДВС
України зупинити виконавче
провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ
"Про виконавче провадження", тобто
внаслідок припинення юридичної особи,
якщо встановлені судом правовідносини
допускають правонаступництво.

Старшим державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімовою А.Н. 13 лютого 2013 року було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 36668256 з
виконання наказу господарського суду
Харківської області від 11.01.2013 р. у
справі № 5023/3741/12 про стягнення з ПАТ
"Харківська ТЕЦ-5" на користь ДК "Газ
України" ПАК "Нафтогаз України" 113 508 816,38
грн. боргу, 3 241 534,48 грн. інфляційних
витрат, 4 813 461,63 грн. 3% річних, 60 147,09 грн.
судового збору.

Відділу ДВС 11 березня 2013 р. установою
зв'язку було вручено заяву ПАТ
"Харківська ТЕЦ-5" від 06.03.2013 р. про
зупинення виконавчого провадження на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України
"Про виконавче провадження" до
затвердження передавальних актів з
урахуванням стягнутої заборгованості,
завершення процедури припинення
відповідача ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" та державної
реєстрації його правонаступника ПАТ
"Синтез-Газ Україна".

Постановою старшого державного
виконавця Відділу ДВС Рагімовою А.Н.
від 09.08.2013 р. виконавче провадження було
зупинено на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37
Закону України "Про виконавче
провадження" до закінчення строку дії
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу, визначеного Законом України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

Постановою від 24.01.2014 р. державного
виконавця Відділу ДВС виконавче
провадження було поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 03
лютого 2014 р. Відділу ДВС установою
зв'язку було вручено заяву ПАТ
"Харківська ТЕЦ-5" від 31.01.2014 р. про
зупинення виконавчого провадження на
підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України
"Про виконавче провадження".

Боржником 03 квітня 2014 р. отримано
постанову старшого державного
виконавця Відділу ДВС Рагімової А.Н.
від 07.03.2014 р. про стягнення виконавчого
збору у розмірі 4 220191,39 грн.

Скаржник вважає здійснену виконавчу
дію зі стягнення виконавчого збору, а
також бездіяльність державного
виконавця щодо зупинення виконавчого
провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37
Закону України "Про виконавче
провадження" незаконними, а постанову
від 07.03.2014 р. недійсною.

Частиною 2 статті 25 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до частин 1, З статті 27
Закону України "Про виконавче
провадження", у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

У разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання, державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Господарським судом встановлено, що
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 13.02.2013 р. було надіслано
на адресу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 26.02.2013 р.
та фактично отримано боржником 01.03.2013
р., тобто вже після того, як закінчився
строк для самостійного виконання
рішення.

Оскільки, дотримання органом виконання
судового рішення такого строку
визначено ст. ст. 25, 27, 28 Закону України
"Про виконавче провадження"
обов'язковою умовою для початку
примусового виконання, тому стягнення
виконавчого збору за оскаржуваною
постановою від 07.03.2014 р., є незаконним.

Разом з тим, сплив строку, наданого для
самостійного виконання рішення суду,
сам по собі не є тією достатньою
підставою, з якою законодавець пов'язує
стягнення виконавчого збору з
боржника, оскільки в такому випадку
необхідно вчинення державним
виконавцем дій спрямованих на
примусове виконання.

З Єдиного реєстру виконавчих
проваджень в межах виконавчого
провадження №36668256 вбачається, що
старшим державним виконавцем Відділу
ДВС Рагімовою А.Н. не здійснювалося
будь-яких дій, спрямованих на примусове
виконання наказу у справі № 5023/3741/12.

Стосовно зупинення виконавчого
провадження, колегія суддів зазначає
наступне.

Судом попередньої інстанції
встановлено, що Наказом Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України від 26.07.2012 р. № 545 було припинено
діяльність Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" шляхом її
реорганізації - перетворення в
Публічне акціонерне товариство та
перейменування у "Синтез-Газ України".
Було утворено комісію з припинення
діяльності компанії, зобов'язано
голову комісії з припинення діяльності
здійснити заходи щодо організації і
державної реєстрації припинення
діяльності компанії у встановленому
законодавством порядку, скласти
передавальний акт та подати його на
затвердження до Міненерговугілля, а
також завершити у термін до 31.12.2013 р.
виконання заходів з реорганізації,
передбачених законодавством. Пунктом 10
наказу Міненерговугілля Публічне
акціонерне товариство "Синтез-Газ
України" визначено правонаступником
майнових прав та обов'язків ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України".

Відповідач у відзиві зазначає, з чим
погоджується колегія суддів, що
зупинення виконавчого провадження у
разі завершення припинення юридичної
особи стягувача та державної
реєстрації його правонаступника - ПАТ
«Синтез-Газ України» є можливим на
іншій підставі - п. 12 ст. 37 Закону
України "Про виконавче провадження" у
зв'язку зі зверненням до суду із заявою
про заміну вибулої сторони
правонаступником у порядку,
встановленому ч. 5 ст. 8 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у
разі припинення юридичної
особи стягувача або боржника,
якщо встановлені судом
правовідносини допускають
правонаступництво.

Згідно зі ст. 39 Закону
державний виконавець виносить
вмотивовану постанову про
зупинення виконавчого
провадження з підстав,
передбачених статтями 37 і
38 цього Закону.

У скарзі заявник помилково зазначає
про відсутність підстав для заміни
сторони виконавчого провадження, в
той час як судом цей пункт Закону не
застосовується.

Стягувач зазначає, що юридичний факт
припинення ДК "Газ України" не відбувся,
ще не завершена процедура
реорганізації позивача, компанія
наразі здійснює свою господарську
діяльність, тому підстави для заміни
сторони відсутні.

Однак, слід звернути увагу на те, що
пунктом 10 наказу Міненерговугілля
від 26.07.2012 р. № 545 ПАТ "Синтез-Газ
України" визначено правонаступником
майнових прав та обов'язків
ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України".

Отже, завершення процедури припинення
стягувача на момент звернення боржника
до відділу ДВС з відповідною заявою
було б підставою для заміни цієї
сторони її правонаступником на
підставі ч. 5 ст. 8 Закону, не зупиняючи
провадження у справі відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 37 Закону.

Однак, враховуючи те, що вирішення
питання щодо процесуального
правонаступництва можливо лише після
закінчення процедури реорганізації та
переходу прав та обов'язків до
правонаступника, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку, що
виконавче провадження повинно
бути зупинено за заявою
боржника ПАТ "Харківська
ТЕЦ-5" на підставі п. 1 ч.
1 ст. 37 Закону до
затвердження передавальних
актів з урахуванням
стягнутої наказом від 11.01.2013
р. у справі № 5023/3741/12
заборгованості, завершення
процедури припинення стягувача
ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" та
державної реєстрації його
правонаступника ПАТ "Синтез-Газ
Україна".

А тому, вимога скаржника про обов'язок
Відділу ДВС зупинити виконавче
провадження № 36668256 на підставі п. 1 ч. 1
ст. 37 Закону підлягає задоволенню.

Частиною 4 ст. 39 Закону передбачено, що
протягом строку, на який виконавче
провадження зупинено,
виконавчі дії не провадяться.
За наявності обставини, що
свідчать про обов'язкове
зупинення виконавчого
провадження, Відділ ДВС не
мав правових підстав для
вчинення будь-яких виконавчих
дій, в тому числі зі
стягнення виконавчого збору.

Таким чином, вимога скаржника про
визнання недійсної постанови старшого
державного виконавця Відділу ДВС
Рагімової А.Н. від 07.03.2014 р. у
виконавчому провадженні № 36668256 про
стягнення з відповідача 4 220 191,39 грн.
виконавчого збору є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про визнання
незаконними дій ВДВС у виконавчому
провадженні № 36668256 з ініціювання
примусового списання коштів боржника
та подання платіжних вимог № 183/5-1 від
23.04.2014 р. на суму 73131232,27 грн., № 183/5-2 від
23.04.2014 р. на суму 4597336,39 грн Євро, № 183/5-3
від 23.04.2014 р. на суму 6352139,76 дол. США, №
183/5-4 на суму 226637015,83 руб в частині
стягнення боргу згідно наказу
господарського суду Харківської
області № 5023/3741/12 від 11.01.2013 р., судова
колегія зазначає наступне.

Відділом ДВС 05.05.2014 р. через установу
Державної казначейської служби
України направлено обслуговуючому
банку боржника АБ "Кліринговий дім"
згідно з реєстром платіжні
вимоги № 183/5-1 від 23.04.2014 р.
на суму 73 131 232,27 грн., № 183/5-2
від 23.04.2014 р. на суму 4
591336, 39 Євро, № 183/5-3 від
р. на суму 6 352 139, 76
доларів США, № 183/5-4 на
суму 226 637 015, 83 руб. з
зазначенням платежу: "Стягнення
боргу в сумі 73 131 232,
27 грн. згідно наказу
господарського Харківської області
№ 5023/3741/12 від 11.01.2013 р., № 5023/3751/12
від 14.01.2013 р., № 33/138-10 від
01.02.2011 р, № 33/143-10 від 10.01.2012
р.

Згідно з п. 4.1.8. - п.
4.1.10. "Інструкції з
організації примусового виконання
рішень", затвердженої наказом
Міністерства юстиції України
від 02.04.2012 р., розпочинаючи
виконання рішення про
стягнення коштів, державний
виконавець зобов'язаний винести
Постанову відповідно до
частини другої статті 57
Закону. Копії постанови, якою
накладено арешт майна
боржника та оголошено
заборону на його відчуження,
державний виконавець надсилає
органам, що здійснюють
реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборон на його
відчуження, Постанова
підписується державним
виконавцем та скріплюється
печаткою органу ДВС.

На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та
на зберіганні в банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт, про що
виноситься постанова
державного виконавця. У
постанові зазначається сума
коштів, яка підлягає арешту,
з урахуванням вимог за
виконавчими документами,
виконавчого збору, витрат на
організацію та ведення
виконавчих дій та вказується
номер рахунку, на якому
знаходяться кошти, що підлягають
арешту, або зазначається,
що арешт поширюється на
кошти на всіх рахунках
боржника, у тому числі тих,
які будуть відкриті після
винесення постанови про
накладення арешту.

Таким чином, умовою початку
примусового виконання рішення про
стягнення коштів є не тільки
надання строку для добровільного
виконання рішення суду, а й винесення
державним виконавцем постанови
про їх арешт та
направлення цієї постанови,
зокрема боржнику, якій може
реалізувати захист своїх
прав в порядку гл. 9
цього Закону. Лише після
цього державний виконавець
може ініціювати примусове
списання коштів шляхом
направлення платіжної вимоги
в порядку гл. 5 "Інструкції
про безготівкові розрахунки
в Україні в національній
валюті", затвердженої постановою
НБУ від 21.01.2004 р. №22.

Згідно з інформацією про
виконавче провадження № 36668256
з ЄДР виконавчих проваджень
станом на 18.05.2014 р.
постанова про арешт коштів
боржника ПАТ "Харківська
ТЕЦ-5" органом ДВС не
виносилася.

Отже, господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
подавши платіжні вимоги № 183/5-1- № 183/5-4
від 23.04.2014 р. на примусове
списання коштів з ПАТ
"Харківська ТЕЦ-5" без
винесення постанови про
арешт та повідомлення
боржника про це, орган ДВС
порушив приписи ст. 57 Закону ,
п. 4.1.8. - п. 4.1.10.
"Інструкції з організації
примусового виконання рішень",
затвердженої наказом
Міністерства юстиції України
від 02.04.2012 р.

На підставі чого, вимога скаржника про
визнання незаконними дії Відділу ДВС у
виконавчому провадженні № 36668256 з
ініціювання примусового списання
коштів боржника та подання платіжних
вимог № 183/5-1 від 23.04.2014 р. на суму 73131232,27
грн., № 183/5-2 від 23.04.2014 р. на суму 4597336,39
грн Євро, № 183/5-3 від 23.04.2014 р. на суму
6352139,76 дол. США, № 183/5-4 на суму 226637015,83 руб
в частині стягнення боргу згідно
наказу господарського суду
Харківської області № 5023/3741/12 від 11.01.2013
р. підлягає задоволенню.

За таких обставин, заявник скарги,
неправильно тлумачив висновки суду, у
зв'язку з чим дійшов помилкового
висновку про порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

На підставі зазначеного, з урахуванням
фактичних обставин справи, колегія
суддів дійшла висновку, що ухвала
господарського суду прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, доводи
апеляційної скарги правильності
викладених у ній висновків не
спростовують, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування законного та
обґрунтованого судового акту колегія
суддів не вбачає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1
статті 103, статтями 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів апеляційного
господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 02 червня 2014
року по справі №5023/3741/12 залишити без
змін.

Повний текст постанови підписаний
07.06.2014 року.

Головуючий суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.

Суддя
Терещенко О.І.