м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9342/14 23.07.14
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Баядера
Логістик»доТовариства з обмеженою
відповідальністю «БАРРЕ»простягнення
10 149,93 грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Дзюба Г.Є.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»
(надалі - ТОВ «Баядера Логістик»)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «БАРРЕ»
(надалі - ТОВ «БАРРЕ») про стягнення 10
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язання за договором поставки
№БІ120792 від 02.07.2012 р., у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 9 011,52 грн. Крім
того, позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені у розмірі
279,23 грн. та 40% річних у розмірі 859,18 грн.
за прострочення виконання грошового
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.05.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 р. розгляд справи
відкладено на 23.07.2014 р., у зв'язку з
неявкою представника відповідача в
судове засідання та неподанням
витребуваних доказів.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, на виконання вимог
суду надав документи, позовні вимоги
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребуваних
ухвалою суду доказів та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце розгляду справи був
належним чином повідомлений, що
підтверджується відмітками на звороті
ухвали суду.
Місцезнаходження відповідача за
яку було відправлено ухвали суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №19029727 від
21.07.2014 р., матеріалами справи та вказано
Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2012 р. між ТОВ «Баядера Логістик»
(постачальник) та ТОВ «БАРРЕ» (покупець)
було укладено договір поставки № БІ120792
(надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується поставити
і передати замовлений товар у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
поставлений товару у відповідності з
вимогами даного договору.

Згідно з п. 5.1 Договору оплата
проводиться покупцем протягом 14
календарних днів, рахуючи з моменту
виконання поставки відповідної партії
товару. Покупець зобов'язаний кожного
тижня надавати постачальнику
інформацію про рух товару на складі
покупця, про ступінь реалізації
поставленого товару, із зазначенням
асортименту та кількості не
реалізованого товару (Інформація) на
дату надання інформації, яка
підписується представником покупця.
Покупець надає інформацію по факсу або
по електронній пошті, або в іншій формі,
яка дозволяє постачальнику
ідентифікувати інформацію як тау, що
надана покупцем у відповідності з цим
договором.

На виконання умов Договору позивачем
поставлено, а відповідачем прийнято
товар на загальну суму 9 011,52 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №13084/15596 від 11.10.2013 р.,
№15435/18378 від 19.11.2013 р., №13870/16588 від 25.10.2013
р., №15048/17914 від 13.11.2013 р., №14634/17499 від
07.11.2013 р. та №13184/15753 від 15.10.2013 р.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті поставленого
згідно Договору товару, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 9 011,52 грн.

Договір є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні
№13084/15596 від 11.10.2013 р., №15435/18378 від 19.11.2013
р., №13870/16588 від 25.10.2013 р., №15048/17914 від
13.11.2013 р., №14634/17499 від 07.11.2013 р. та №13184/15753
від 15.10.2013 р.) підтверджується передача
відповідачу товару згідно Договору на
загальну суму 9 011,52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та п. 5.1
Договору, відповідач був зобов'язаний
розрахуватися за поставлений товар
протягом 14 календарних днів з моменту
виконання поставки відповідної партії
товару.

Таким чином, заборгованість
відповідача за поставлений товар
становить 9 011,52 грн., а строк виконання
грошового зобов'язання на момент
звернення до суду із даним позовом
настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 9 011,52 грн. на підставі Договору
за переданий товар. Відповідачем
вказана заборгованість не спростована,
доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ТОВ «БАРРЕ» обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ
«Баядера Логістик» про стягнення з ТОВ
«БАРРЕ» заборгованості у розмірі 9 011,52
грн. є правомірними та обґрунтованими.

Крім того позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 279,23 грн. та 40% річних у
розмірі 859,18 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання у
період з 04.12.2013 р. по 28.02.2014 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений строк свого обов'язку по
перерахуванню коштів не виконав,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання, тому дії
відповідача є порушенням зобов'язання
(ст. 610 Цивільного кодексу України), і
він вважається таким, що прострочив (ст.
612 Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 7.3 Договору визначено, що за
неналежне виконання зобов'язань,
передбачених п. 5.1 цього договору,
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі 0.5% від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення, але
не більше розміру подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
нараховується пеня.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з п. 7.7 Договору за користування
грошовими коштами постачальника, яке
може відбуватися у зв'язку з
простроченням покупця оплатити за
товар, постачальник вправі вимагати
від покупця сплати 40% річних (0.1% в день)
від простроченої суми за весь час
прострочення.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає за можливе
стягнути з відповідача пеню у розмірі
279,23 грн. та 40% річних у розмірі 859,18 грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність повного
задоволення позовних вимог та
стягнення з ТОВ «БАРРЕ» на користь ТОВ
«Баядера Логістик» заборгованості у
розмірі 9 011,52 грн., пені у розмірі 279,23
грн. та 40% річних у розмірі 859,18 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Баядера
Логістик» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «БАРРЕ» (03150, м. Київ,
вул. Горького, 45; ідентифікаційний код
37782118) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»
(84601, Донецька обл., м. Горлівка, вул.
Озерянівська, 2; ідентифікаційний код
35871504) заборгованість в розмірі 9 011
(дев'ять тисяч одинадцять) грн. 52 коп.,
пеню у розмірі 279 (двісті сімдесят
дев'ять) грн. 23 коп., 40 % річних у розмірі
859 (вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 18
коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 25.07.2014 р.

Суддя
В.П. Босий