ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р.
Справа № 922/1512/14

Колегія суддів у складі: головуючого
судді Бородіної Л.І., судді Гетьмана
Р.А., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Мальченко О.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Любич В.О. - за
довіреністю від 20.01.2014р.;

від відповідача - Нікуліна І.В.- за
довіреністю від 11.09.2013р.;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЬЮ СИСТЕМС АМ », м.
Харків (вх.1741Х/2)

на рішення господарського суду
Харківської області від 10.06.2014р.

у справі № 922/1512/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стальконструкція»,
м.Харків,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЬЮ СИСТЕМС АМ», м.
Харків,

про стягнення 35413,18грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 10.06.2014р. у
справі №922/1512/14 (суддя Жиляєв Є.М.) позов
задоволено частково; стягнуто з ТОВ
«НЬЮ СИСТЕМС АМ» на користь ТОВ
«Стальконструкція» 30525,06грн.
заборгованості по сплаті гарантійного
фонду за договором підряду від 08.10.2010р.
№ 499, 1978,69грн. пені, 580,76 грн. 3 % річних,
2317,80 грн. інфляційних втрат; 1826,44 грн.
судового збору.

Рішення суду в частині задоволення
позовних вимог з посиланням на ст.ст. 526,
530, 629, 846, 875 Цивільного кодексу України
мотивоване тим, що матеріалами справи
доведено факт порушення ТОВ «НЬЮ
СИСТЕМС АМ» умов договору підряду від
08.10.2010р. №499, укладеного між ним та ТОВ
«Стальконструкція», наявністю
заборгованості по сплаті гарантійного
фонду у розмірі 30525,06грн. та
обґрунтованістю нарахування 1978,69грн.
пені, 580,76грн. 3% річних і 2317,80грн.
інфляційних втрат. В частині відмови у
задоволенні позову щодо стягнення пені
в сумі 10,87грн. рішення суду мотивоване
тим, що позивачем невірно проведений
розрахунок пені за несвоєчасну сплату
гарантійного фонду

Товариство з обмеженою
відповідальністю «НЬЮ СИСТЕМС АМ» з
рішенням господарського суду першої
інстанції не погодилось та звернулось
до Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Харківської області від 10.06.2014р. у
справі №922/1512/14 за позовом ТОВ
«Стальконструкція» щодо стягнення з
ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» 30525,06грн.
заборгованості за договором підряду
від 08.10.2010р. №499; 1978,69грн. пені, 2317,80грн.
інфляційних втрат, 580,76грн. 3% річних,
1826,44грн. судового збору та прийняти
нове рішення в частині стягнення пені.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги скаржник вказує на
те, що дійсно у нього наявна
заборгованість за договором підряду
від 08.10.2010р. №499 на суму 30525,07грн., що
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків станом на 28.02.2013р.
Також зазначає, що судом невірно, без
урахування приписів п.13.4.5 договору
підряду, визначений період нарахування
пені, та вважає, що пеня мала були
нарахована з 02.10.2013р. по 02.04.2014р.,
оскільки рахунок-фактуру №195 на оплату
залишку гарантійного фонду позивач
надав відповідачу 02.09.2013р., а ні з
03.10.2013р. по 06.06.2014р., як зазначено судом
першої інстанції, та повинна становити
2010,99грн., а не 1978,69грн., а отже на думку
апелянта, рішення місцевого
господарського суду є необґрунтованим
(а.с.136-138).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
«Стальконструкція» заперечує проти
доводів скаржника та просить рішення
місцевого господарського суду від
10.06.2014р. у справі №922/1512/14 залишити без
змін, апеляційну скаргу - без
задоволення. При цьому зазначає, що
початок перебігу строку нарахування
штрафних санкцій визначений у
відповідності до умов договору та
вимог цивільного законодавства, а
кінець з урахуванням вимог частини 6
статті 232 ГК України, а отже, рішення
місцевого господарського суду
прийнято з дослідженням всіх обставин
справи та є правомірним.

Розпорядженням голови
Харківського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014р. у
зв'язку з відпусткою судді Білоусової
Я.О. для розгляду справи №922/1512/14
сформовано колегію суддів у складі:
головуючого судді Бородіної Л.І., судді
Лакізи В.В., судді Гетьмана Р.А.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, та просив
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 10.06.2014р. у
справі №922/1512/14 за позовом ТОВ
«Стальконструкція» щодо стягнення з
ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» 1978,69грн. пені та
прийняти нове рішення в цій частині і
стягнути 2010,99грн.

Представник позивача заперечив проти
вимог апеляційної скарги та просив
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін, як таке, що
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а апеляційну
скаргу - без задоволення за
безпідставністю та необґрунтованістю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

08.10.2010р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «НЬЮ СИСТЕМС АМ»
(замовником), та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Стальконструкції» (підрядником)
укладений договір підряду №449, пунктом
2.1 якого встановлено, що підрядник
зобов'язується, на умовах цього
договору та згідно вимог чинного
законодавства, за завданням замовника
та згідно з проектною документацією на
свій ризик виконати та здати
замовникові в установлений договором
строк всі роботи з будівництва об'єкту,
що включають в себе закупку та поставку
всіх необхідних матеріалів та
обладнання, організацію та виконання
всіх необхідних будівельно-монтажних
робіт, та інших робіт, передати
замовнику у визначений строк ангар для
стоянки ПС, а також усунення дефектів
під час гарантійного строку
експлуатації, а замовник
зобов'язується надати підряднику
будівельний майданчик, проектну
документацію, прийняти від підрядника
збудований об'єкт та оплатити виконані
належним чином та відповідно до умов
цього договору роботи (а.с.13-27).

Відповідно до пункту 4.1 цього
договору підрядник зобов'язується
виконати своїми силами і коштами, зі
свого матеріалу, якісно та у
встановлені строки та терміни
передбачені цим договором роботи
відповідно до проектної документації,
загального кошторису, графіку
виконання робіт та умов цього договору,
здати проміжний етап будівництва
об'єкту за актом здавання-приймання
об'єкту в строк, який вказано у додатку,
а також виконати інші передбачені
договором роботи.

У пункті 4.4.1 цього договору зазначено,
що підрядник має право отримувати
оплату за належним чином виконану
роботу в розмірі і у строки, обумовлені
даним договором.

Замовник зобов'язаний сплатити
підряднику ціну договору у
відповідності до його умов (п.4.5.3
договору підряду).

У пункті 13.1 договору зазначено, що
підрядник в якості оплати за роботи,
виконані відповідно до умов договору,
отримує винагороду, що становить 3980625,00
грн. з урахуванням ПДВ. ПДВ - 20% від
вартості робіт та послуг за цим
договором становить 663437,50 грн.

Згідно із пунктом 13.2.1 цього договору,
платежі здійснюються в безготівковому
порядку шляхом банківського переказу
замовником (відповідачем) відповідної
суми грошових коштів на поточний
рахунок підрядника (позивача) на
підставі належним чином оформленого та
затвердженого замовником платіжного
пакету, що складається з: рахунку -
фактури підрядника; акту приймання -
передачі виконаних робіт, в якому
наведено розрахунок вартості
виконаних підрядних робіт та суми
оплати за розрахунковий місяць;
довідки про вартість виконаних
підрядних робіт типової форми № КБ-3
(форма передбачена чинним
законодавством). Підрядник надає
замовнику зазначений в цьому пункті
платіжний пакет за звітний місяць
щомісячно в строк до 5-го числа місяця,
наступного за звітним.

Пунктом 13.2.3 цього договору визначено,
що замовник перераховує підряднику
кошти згідно затвердженого замовником
розрахунку вартості виконаних
підрядних робіт та суми оплати за
розрахунковий місяць протягом 10
(десяти) календарних днів з дати
затвердження замовником платіжного
пакету підрядника та з урахуванням
положень пункту 13.3 цього Договору.
Відповідно до пункту 13.4.1 договору,
гарантійний фонд за цим договором
встановлюється у розмірі 5 % від ціни
договору, який формується шляхом
щомісячного утримання замовником 5 %
вартості фактично виконаних робіт.
Замовник перераховує підряднику 50 %
суми гарантійного фонду після
підписання комісією актів
приймання-передачі та отримання
замовником відповідного рахунку -
фактури від підрядника (п.13,4.2 цього
договору).

У пункті 13.4.5 договору підряду від
08.10.2010р. зазначено, що перерахування
замовником на рахунок підрядника решти
коштів гарантійного фонду у розмірі 50 %
здійснюється протягом 30 календарних
днів з моменту закінчення гарантійного
строку експлуатації, вказаного у
пункті 16 договору та отримання
замовником від підрядника
відповідного рахунку - фактури.

Гарантійний строк експлуатації за
договором починається з моменту вводу
об'єкта в експлуатацію і триває один
календарний рік (п.16.3 цього договору).

Пунктом 17.5 договору встановлено, що у
випадку, якщо замовник безпідставно
прострочив виконання свого грошового
зобов'язання, встановленого цим
договором, затримує оплату
заборгованості підряднику після
розірвання цього договору, замовник
сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1%
від суми простроченого платежу, а у
випадку розірвання цього договору - від
суми заборгованості - за кожен день
прострочення, але в будь - якому випадку
не більше 10 % від суми простроченого
платежу.

30.01.2012р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області видано сертифікат
серії ХК №8 відповідності
закінченого будівництвом об'єкта
реконструкції комплексу об'єктів
аеропорту по вул. Ромашкіна,1 в м.
Харкові (а.с.28).

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що ТОВ «Стальконструкція» у повному
обсязі виконані свої зобов'язання за
договором підряду від 08.10.2010р. №499, що не
заперечується сторонами.

02.09.2013р. ТОВ «Стальконструкція»
пред'явлено ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ»
лист-вимогу з проханням сплатити
заборгованість за гарантійним фондом,
зокрема, за договором підряду від
08.10.2010р. №499 на суму 30525,07грн. (а.с.29 -30).

До вказаного листа-вимоги доданий
рахунок на оплату №195, у якому
зазначено: «оплата гарантійного внеску
за договором від 08.10.2010р. №499 на суму
30525,07грн.»(а.с.31).

Лист-вимога №399 та рахунок на оплату
№195 отримані ТОВ «НЬЮ СИСТЕМ АМ»
02.09.2013р., про що свідчить відтиск штампу
товариства на останньому аркуші
листа-вимоги.

16.04.2014р. ТОВ «Стальконструкція»
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом про
стягнення заборгованості по сплаті
гарантійного фонду за договором
підряду від 08.10.2010р. №499 у розмірі
30525,06грн., штрафних санкцій (пені) у сумі
3052,50грн., 3% річних у розмірі 567,01грн. та
інфляційних втрат у розмірі 1268,61грн.
(а.с.4-7).

06.06.2014р. позивачем подано заяву про
зміну позовних вимог, у якій він
просить сягнути з відповідача
заборгованість по сплаті гарантійного
фонду у розмірі 30525,06грн., штрафних
санкцій (пені) у сумі 1989,56грн., 3% річних у
розмірі 580,76грн. та інфляційних втрат у
розмірі 2317,80грн. (а.с.116,

117).

Рішенням господарського суду
Харківської області від 10.06.2014р. у
справі № 922/1512/14 позов задоволено
частково з підстав, викладених вище
(а.с.124-129).

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є
стягнення заборгованості за договором
підряду від 08.10.2010р. №499, пені за
несвоєчасне здійснення платежів, 3%
річних та інфляційних втрат.

Спірні правовідносини сторін виникли з
виконання договору підряду від 08.10.2010р.
№499 і регулюються умовами цього
договору, нормами ЦК України з
урахуванням особливостей,
встановлених ГК України.

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що однією з
підстав виникнення господарських
зобов'язань є укладення господарського
договору та інших угод. Зі змістом
зазначеної норми кореспондуються
приписи частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України, відповідно до яких
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 875 ЦК України за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

ТОВ «Стальконструкція» належним чином
виконані прийняті на себе зобов'язання,
визначені договором підряду від
08.10.2010р. №499, що не заперечується
сторонами та підтверджується
матеріалами справи.

Проте, ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» оплату за
одержані послуги (підрядні роботи)
здійснив частково, у сумі 4685903,50грн, у
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість в сумі 30525,07грн., що не
заперечується сторонами та
підтверджується матеріалами справи, в
тому числі актом звірки
взаєморозрахунків між ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС
АМ» та ТОВ «Стальконструкція» станом
на 28.02.2013р. (а.с.143).

Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК
України обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, можуть не доказуватися
перед судом, якщо в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

У пункті 9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. N 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України»
зазначено, що передбачене частиною
першою статті 35 ГПК визнання обставин
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, може бути реалізоване
і в суді апеляційної інстанції на
загальних підставах.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що позовні вимоги ТОВ
«Стальконструкція» до ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС
АМ» в частині стягнення основної суми
боргу за несвоєчасну сплату
гарантійного внеску у розмірі 30525,06грн.
є обґрунтованими та такими, що
підтверджуються матеріалами справи.

Згідно зі статтею 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (частина 1 статті 612 ЦК
України).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Отже, за наявності встановленого факту
прострочення відповідачем грошового
зобов'язання, місцевим господарським
судом правомірно, з врахуванням
здійсненого ним у відповідності до
вимог чинного законодавства
розрахунку, задоволено позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача 3%
річних в розмірі 580,76грн. за період
прострочення виконання зобов'язань з
03.10.2013р. по 06.06.2014р. та 2317,80грн.
інфляційних втрат за період
прострочення з жовтня 2013року по
червень 2014року, що не заперечується
апелянтом та підтверджується
позивачем.

Щодо обґрунтованості нарахування та
стягнення з відповідача пені суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У пункті 13.4.5 договору поставки від
08.10.2010р. зазначено, що перерахування
замовником на рахунок підрядника решти
коштів гарантійного фонду у розмірі 50 %
здійснюється протягом 30 календарних
днів з моменту закінчення гарантійного
строку експлуатації, вказаного у
пункті 16 договору та отримання
замовником від підрядника
відповідного рахунку - фактури.

Гарантійний строк експлуатації за
договором починається з моменту вводу
об'єкта в експлуатацію і триває один
календарний рік (п.16.3 цього договору).

З матеріалів справи вбачається, що
об'єкт введений в експлуатацію 30.01.2012р.,
про що свідчить сертифікат серії ХК
№8, а рахунок на оплату отриманий
відповідачем 02.09.2013р. (а.с.28).

Відповідно до частини 1 статті 253 ЦК
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За приписами частини 6 статті 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 2.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. N 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначено, що
щодо пені за порушення грошових
зобов'язань застосовується припис
частини шостої статті 232 ГК України.
Даним приписом передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
місцевого господарського суду про те,
що відповідач зобов'язаний був
здійснити оплату до 02.10.2013р., а отже
позивачем правомірно визначено строк
нарахування пені, починаючи з 03.10.2013р.
та по 03.04.2014р. (а.с.118).

Як свідчать матеріали справи та
встановлено судом першої інстанції,
пунктом 17.5 договору встановлено, що у
випадку, якщо замовник безпідставно
прострочив виконання свого грошового
зобов'язання, встановленого цим
договором, затримує оплату
заборгованості підряднику після
розірвання цього договору, замовник
сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1%
від суми простроченого платежу, а у
випадку розірвання цього договору - від
суми заборгованості - за кожен день
прострочення, але в будь - якому випадку
не більше 10 % від суми простроченого
платежу (а.с.13-27).

За приписом статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду, погоджується з
висновками суду першої інстанції, про
те, що відповідачем несвоєчасно
виконано грошові зобов'язання щодо
сплати гарантійного внеску, у зв'язку з
чим він порушив вимоги пункту 13.4.5
договору підряду, а тому позивач,
керуючись умовами пункту п. 17.5 даного
договору правомірно нарахував пеню за
прострочення виконання грошового
зобов'язання за період з 03.10.2013р., і з
урахуванням приписів ч.6.ст.232 ГК
України, до 03.04.2014р., однак при
здійсненні розрахунку допустився
технічної помилки у розрахунку, у
зв'язку з чим судом першої інстанції
правомірно задоволено позов в частині
стягнення пені у розмірі 1978,69грн. та
обґрунтовано відмовлено позивачу у
стягнення пені у сумі 10,87грн., як такої,
що нарахована з порушенням порядку
нарахування, встановленого нормами
чинного законодавства.

Посилання відповідача на те, що
загальна сума пені за договором
повинна складати 2010,99грн., а не 1989,56грн.,
як просить позивач у позовній заяві, з
урахуванням заяви про зміну розміру
позовних вимог, не приймається, судом
апеляційної інстанції до уваги,
оскільки суд першої інстанції з
урахуванням приписів статті 83 ГПК
України не може вийти за межі позовних
вимог без відповідного клопотання
заінтересованої сторони та відповідно
стягнути пеню у розмірі більшому ніж
просить позивач.

З матеріалів справи вбачається, що
06.06.2014р. позивачем в порядку статті 22
ГПК України надані додаткові пояснення
з розрахунком сум, що підлягають до
стягнення з відповідача, згідно з яким
просить стягнути з відповідача
30525,06грн. боргу, 1989,56грн. пені за період з
03.10.2013р. по 03.04.2014р., 580,76грн. 3% річних та
2317,80грн.

В частині вимог щодо стягнення пені
дані пояснення в розумінні статті 22 ГПК
України мають характер зменшення
розміру позовних вимог, а тому
правомірно прийняті судом першої
інстанції до уваги та позовні вимоги
розглянуті, виходячи з уточненої суми.

Крім того, враховуючи вимоги ч.1 статті
253 ЦК України, п.13.4.5 договору щодо
строку здійснення оплати решти коштів
гарантійного фонду у розмірі 50%
(протягом 30 календарних днів з
отримання замовником від підрядника
відповідного рахунку-фактури) та факт
вручення рахунку-фактури позивачем
відповідачеві 02.09.2013р., суд першої
інстанції дійшов висновку
правомірного про обґрунтованість
нарахування пені за період з 03.10.2013р. по
03.04.2014р.

Вказане вище свідчить про помилкове
нарахування відповідачем пені за
період з 02.10.2013р. по 02.04.2014р. та невірне
застосування цивільного
законодавства.

Також, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
зазначає, що відповідач не позбавлений
права сплатити позивачу суму пені у
розмірі більшому ніж присуджено до
стягнення у відповідності до судового
рішенням.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь-яких інших доводів, з якими б
апелянт пов'язував необґрунтованість
рішення місцевого господарського суду,
в апеляційній скарзі та в судовому
засіданні представником ТОВ «НЬЮ
СИСТЕМС АМ » не наведено.

На підставі викладеного колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що при прийнятті оскаржуваного рішення
господарський суд Харківської області
забезпечив дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи, дав належну
правову оцінку наявним у матеріалах
справи доказам, через що підстави для
його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження при перегляді
оскаржуваного рішення в апеляційному
порядку та відхиляються судовою
колегією апеляційної інстанції за
необґрунтованістю, у зв'язку з чим
апеляційна скарга ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ »
не підлягає до задоволення, рішення
господарського суду Харківської
області від 10.06.2014р. у справі №922/1512/14
слід залишити без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати за апеляційною скаргою
покладаються на заявника апеляційної
скарги - ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ »

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, ч.1 ст.103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Харківський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НЬЮ
СИСТЕМС АМ » залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Харківської області від 10.06.2014р. у
справі № 922/1512/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений та
підписаний 28.07.2014р.

Головуючий суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Лакіза В.В.