ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

24.07.2014
Справа № 907/542/14

За позовом Приватного підприємства
„Транс-Атлас", с.Піддубці Луцький район
Волинська область

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Лісоіндустрія",
м.Берегово

про стягнення 11989,50 грн.,

Суддя Й.Й. Кадар

За участю представників:

від позивача - не з"явився ;

від відповідача - не з"явився

СУТЬ СПОРУ: Приватним підприємством
„Транс-Атлас", с.Піддубці Луцький район
Волинська область заявлено позов до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Лісоіндустрія",
м.Берегово про стягнення 11989,50 грн.,

Позов мотивовано з посиланням на
обставини неналежного виконання
відповідачем зобов'язань по оплаті
послуг з перевезення вантажу, наданих
відповідно до договору-заявки на
транспортний засіб 330/09 від 30.09.2013р.,
внаслідок чого за відповідачем
утворилася заборгованість в розмірі
11989,50 грн.

Від позивача надійшло клопотання №3
від 14.07.2014р., в якому позивач повідом суд
про часткову сплату відповідачем
заборгованості на суму 3000грн., що
підтверджено банківською випискою по
рахунку у зв'язку з чим, сума
заборгованості становить 5989,50грн.
Позовні вимоги з врахуванням часткової
оплати підтримує в повному обсязі та
просить суд розглянути справу за
відсутності представника позивача.

Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання (ухвала
про порушення провадження у справі
№907/542/14 від 05.06.2014р. отримана
відповідачем 05.06.2014р., про що свідчити
наявне в матеріалах справи
повідомлення про вручення поштового
відправлення), вимог ухвали суду від
04.06.2014р. та 17.06.2014р. не виконав,
витребуваних судом письмових доказів
не подав, про причини неявки суд не
повідомив.

За таких обставин, суд вирішує спір в
даному судовому засіданні в порядку ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, за наявними в справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2013р. між сторонами у спорі було
укладено договір - заявку на
перевезення вантажу автомобільним
транспортом, за умовами якого замовник
(відповідач) надає вантаж (паркетна
дошка на палетах, упак. в поліетилен,
22т., до 40м.куб.) та оплачує його
перевезення за обумовленим маршрутом,
а перевізник (позивач) - власними
транспортним засобом перевозить та
доставляє вантаж в пункт призначення в
обумовлений сторонами строк.
Перевезення здійснюється за маршрутом:
адреса завантаження - Закарпатська
область, м.Берегово, вул.Фабрична, 53;
адреса розвантаження - 223070 Мінський
район, Михановический с/с, район аг.
Михановичи.

Згідно Договору вартість послуг з
перевезення вантажу становить
1500 дол. США, що по курсу НБУ становить
11989,50грн.

Відповідно до Договору оплата за
перевезення проводиться замовником
шляхом банківського переказу протягом
2-5 банківських днів після
розвантаження товару.

Свої зобов'язання по договору позивач
виконав, надавши послуги перевезення
на обумовлену суму, що підтверджується
міжнародною товарно-транспортною
накладною №394414 (CMR) та актом
здачі-прийняття виконаних робіт від
07.10.2013р..

Відповідач свої зобов'язання по оплаті
прийнятих робіт не виконав, внаслідок
чого на день подання даного позову до
господарського суду за ним рахувалась
заборгованість у розмірі 11989,50 грн.

При аналізі спірних правовідносин
сторін суд констатує наступне.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України від
16.01.03 № 436-IV з наступними змінами та
доповненнями (ст. 526 Цивільного кодексу
України від 16.01.03 № 435-IV з наступними
змінами та доповненнями) господарське
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що за певних умов звичайно
ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України, ст.
202 ГК України зобов'язання припиняється
його виконанням, проведеним належним
чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного
кодексу України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Укладення
договору перевезення вантажу
підтверджується складенням
транспортної накладної (коносамента
або іншого документа, встановленого
транспортними кодексами (статутами).

Відповідачем в процесі провадження по
справі, а саме 21 травня 2014 року та 12
червня 2014 року здійснено часткове
погашення заборгованості за надані
послуги на суму 6000грн., про що позивачем
подано суду відповідні докази, а саме
виписку по рахунку від 20.05.2014р. та
11.06.2014р. на суму 6000грн., яка судом
долучена до матеріалів справи.

Отже, у зв'язку з частковим погашенням
відповідачем заборгованості за надані
послуги на суму 6000грн., провадження у
справі в цій частині на суму 6000грн.
належить припинити за відсутністю
предмету спору на підставі п. 1-1 ст. 80
ГПК України.

Оскільки в даному випадку відповідач
належним чином не виконав взяті на себе
зобов'язання по оплаті за надані
послуги, порушене право позивача
підлягає захисту шляхом, примусового
стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 5989,50 грн.
(11989,50грн. - 6000грн.).

Згідно з ст. 43 ГПК України, судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Згідно з ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справив в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір у розмірі 1827 грн. підлягає
віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Лісоіндустрія
(Закарпатська область, м.Берегово, вул.
Фабрична, 53, ) на користь
Приватного підприємства „Транс-Атлас"
(Волинська область, Луцький район,
с.Піддубці, вул. Миру, 27, )
суму 5989,50грн. (п'ять тисяч дев'ятсот
вісімдесят дев'ять гривень 50 коп.)
заборгованості за надані послуги з
перевезення вантажів автомобільним
транспортом, а також 1827 грн. (одна тисяч
вісімсот двадцять сім гривень)
відшкодування витрат по оплаті
судового збору.

Видати наказ.

3. В частині позовних вимог про
стягнення з відповідача 6000грн.
основного боргу провадження у справі
належить припинити.

5. Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 25.07.2014р.

Суддя
Й.Й.Кадар