номер провадження справи 12/41/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014
Справа № 908/1191/14

Господарський суд Запорізької області
у складі колегії суддів: головуючий
суддя Смірнов О.Г., судді -
Давиденко І.В., Сушко Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
господарського суду справу № 908/1191/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат", м.
Запоріжжя

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Завод
напівпровідників", м.
Запоріжжя

про стягнення 40873,80 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Кіктенко О.В.,
довіреність № 10 від 04.01.14 р.

від відповідача - Мудрак Д.В.,
довіреність № 01/14-юр від 31.12.13 р.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 03.06.2014 року за
обопільним клопотанням представників
сторін строк розгляду справи був
продовжений на підставі ст. 69 ГПК
України на п'ятнадцять календарних
днів до 25.06.2014 року.

Розпорядженням голови Господарського
суду Запорізької області № 01-04/61/14 від
25.06.2014 року призначений розгляд справи
№ 908/1191/14 колегіально у складі трьох
суддів: головуючий суддя - Смірнов О.Г.,
судді - Сушко Л.М., Топчій О.А.

Розпорядженням голови Господарського
суду Запорізької області № 01-04/75/14 від
22.07.2014 року у зв'язку з перебуванням
судді Топчій О.А. у відпустці
призначений інший склад колегії суддів
для розгляду справи № 908/1191/14, а саме у
складі трьох суддів: головуючий суддя -
Смірнов О.Г., судді - Давиденко І.В.,
Сушко Л.М.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" звернулося
до Господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
"Завод напівпровідників" про стягнення
заборгованості в сумі 40873,80 грн. за
договором оренди № 2651/д773 державного
нерухомого майна, що знаходиться на
балансі Казенного підприємства
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» від 31.08.2010 року.

Відповідач у справі - Приватне
акціонерне товариство "Завод
напівпровідників", надав суду, в
порядку ст. 59 ГПК України, відзив на
позовну заяву, в якому проти позову
заперечує, мотивуючи свою позицію тим,
що договір про відступлення права
вимоги № 229/148 від 31.12.2013 року, на
підставі якого базуються позовні
вимоги ТОВ "Запорізький
титано-магнієвий комбінат", всупереч
приписам ст. 513 ЦК України був укладений
з недодержанням форми його вчинення, а
саме не був нотаріально посвідчений та
не зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів. Разом з тим, договір оренди
№ 2651/д773 державного нерухомого майна
від 31.08.2010 року, на підставі якого
виникло зобов'язання, яке є предметом
договору про відступлення права
вимоги, був нотаріально посвідчений та
зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів. Відтак, відповідач вказує,
що в силу приписів ч. 1 ст. 220 ЦК України
договір про відступлення права вимоги
є нікчемним та відповідно до ст. 216 ЦК
України не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. Вважає, що позовні вимоги
ТОВ "Запорізький титано-магнієвий
комбінат", заявлені на підставі
договору про відступлення права
вимоги, не мають під собою правових
підстав у зв'язку з нікчемністю
вказаного договору. Просить відмовити
в задоволенні позову в повному обсязі.

На адресу суду 29.05.2014 року від позивача
надійшли письмові пояснення
відповідно до ст. 22 ГПК України щодо
відзиву відповідача, в яких останній
зазначає, що відповідачем надано хибне
тлумачення норм законодавства
стосовно нотаріального посвідчення та
державної реєстрації договорів, які це
потребують. Вказує, що самостійною
підставою для заміни кредитора у
зобов'язанні є правонаступництво, яке і
відбулось між Державним підприємством
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат". Разом з тим,
позивач вказує, що оскільки він не є
стороною за договором оренди № 2651/д773
від 31.08.2010 року, укладання договору про
відступлення права вимоги між
Державним підприємством "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" не змінює
істотні умови вказаного договору
оренди, тому договір про відступлення
права вимоги не підлягає державній
реєстрації та нотаріальному
посвідченню. Втім, на думку позивача
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації підлягають
правочини щодо заміни кредитора, який є
стороною за основним договором або
якщо змінюються істотні умови
договору, на підставі якого виникло
зобов'язання.

19.06.2014 року на адресу суду від
відповідача надійшли письмові
пояснення відповідно до ст. 22 ГПК
України, в яких останній зазначає, що
твердження позивача про те, що договір
про відступлення права вимоги не
підлягав нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації є безпідставними
та такими, що не відповідають діючому
законодавству, а саме ст. 513 ЦК України,
якою визначено, що правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні, яке виникло
на підставі правочину, що підлягає
державній реєстрації, має бути
зареєстрований в порядку,
встановленому для реєстрації цього
правочину. Також відповідач вказує, що
посилання позивача про перехід до
нього згідно його статуту всіх прав та
обов'язків від Державного підприємства
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" внаслідок правонаступництва
не відповідають діючому законодавству
України, по-перше, оскільки
відступлення права вимоги та
правонаступництво є двома різними
підставами заміни кредитора у
зобов'язанні, які виключають одна одну,
по-друге, правонаступництво у разі
припинення юридичної особи шляхом
приєднання є можливим лише після
затвердження передавального акту та
проведення державної реєстрації
припинення особи, яка припиняється.
Втім, відповідач зазначає, що згідно
інформації з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Державне
підприємство "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" станом на
теперішній час знаходиться в стадії
припинення, відтак правонаступництво в
порядку передбаченому діючим
законодавством України від ДП «ЗТМК»
до ТОВ «ЗМТК» не відбулось.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та наполягав на
їх задоволенні.

Представник відповідача проти позову
заперечив.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, надавши
правову кваліфікацію відносинам
сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, приймаючи до уваги доводи
позивача, заперечення відповідача, суд
встановив:

Позов мотивовано тим, що 31.08.2010 року між
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Запорізькій області, далі
Орендодавець, та Відкритим акціонерним
товариством "Завод напівпровідників",
далі Орендар, був укладений договір
оренди № 2651/д773 державного нерухомого
майна, що знаходиться на балансі
Казенного підприємства «Запорізький
титано-магнієвий комбінат», далі
Договір оренди, відповідно до п. 1.1., 1.3.
якого Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
державне нерухоме майно - вбудовані в
будівлю підстанції ТМ 3 (інв. № 100898)
нежитлові приміщення загальною площею
1963,80 кв. м. (надалі - Майно), що
розташовані за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 16, з метою
розміщення обладнання. Орендоване
майно перебуває на балансі Казенного
підприємства «Запорізький
титано-магнієвий комбінат»,
ідентифікаційний (далі
Балансоутримувач).

Згідно з п. п. 2.1, 2.2. Договору оренди
вступ Орендаря у користування Майном
наступає одночасно з підписанням
сторонами договору та Акта
приймання-передавання орендованого
Майна (Додаток 1). Передача Майна в
оренду не тягне за собою виникнення в
Орендаря права власності на це майно.
Власником майна залишається держава, а
Орендар користується ним протягом
строку оренди.

Пунктом 5.3. Договору оренди
передбачений обов'язок Орендаря
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.3. Договору
оренди орендна плата визначена згідно
з протоколом від 25.08.2010 засідання
конкурсної комісії регіонального
відділення ФДМУ по Запорізькій області
з розгляду конкурсних пропозицій щодо
розміру орендної плати та визначення
переможця конкурсу і становить без ПДВ
за базовий місяць розрахунку червень
2010 року 6750,00 грн. (шість тисяч сімсот
п'ятдесят гривень 00 коп.). Орендна плата
за перший місяць оренди (серпень 2010
року) визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць на
індекс інфляції за липень місяць 2010
року та становить без ПДВ 6736,50 грн.
(шість тисяч сімсот тридцять шість
гривень 50 коп.), збільшена на індекс
інфляції за серпень місяць 2010 року.
Орендна плата за кожний наступний
місяць розраховується Орендарем
самостійно і визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць.

Умовами п. 3.6. Договору оренди
визначено, що орендна плата
перераховується до державного бюджету
та Балансоутримувачу у співвідношенні:

- 70 відсотків від розміру орендної
плати за кожний місяць - до Державного
бюджету. Оплата здійснюється через
органи Державного казначейства.

- 30 відсотків від розміру орендної
плати за кожний місяць
Балансоутримувачу на його
розрахунковий рахунок. Розрахунок
орендної плати за вищевказаними
відсотками здійснюється Орендарем
самостійно.

Пунктом 10.1. Договору оренди
передбачено, що цей договір укладено
строком на 10 (десять) років, що діє з 31
серпня 2010 року по 29 серпня 2020 року
включно.

Позивач в позові зазначає, що
відповідно до п. 1.3. Статуту Державного
підприємства «Запорізький
титано-магнієвий комбінат»,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України № 3057 від
02.07.2012 року, Державне підприємство
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» є правонаступником всіх прав
та обов'язків Казенного підприємства
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат». Так, пунктом 1.2. вказаного
Статуту зокрема визначено, що Державне
підприємство «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» створено у
процедурі реорганізації шляхом
перетворення Казенного підприємства
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат».

Разом з тим, 22.02.2013 року між Фондом
державного майна України та Компанією
«Толексіс Трейдінг Лімітед» (які
іменуються «Учасниками») був
підписаний договір № 85 про заснування
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат». До
вказаного договору Учасниками була
також укладена додаткова угода від
18.10.2013 року. Поряд з цим, Учасниками
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» на
установчих зборах було прийнято
рішення про утворення Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» шляхом внесення до
статутного капіталу товариства з боку
держави майнового комплексу
Державного підприємства «Запорізький
титано-магнієвий комбінат», що
реорганізується шляхом приєднання до
товариства. Вказане рішення учасників
товариства було оформлене протоколом
установчих зборів від 14.11.2013 року.

В подальшому, 31.12.2013 року Фондом
державного майна України та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" був
підписаний Акт приймання-передачі
майнового комплексу Державного
підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" до
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат". При цьому, у вказаному акті
приймання-передачі зазначено, що
зобов'язання та власний капітал
Державного підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" передаються
відповідно до передавального акту,
складеного в процесі реорганізації
Державного підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" шляхом
приєднання до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 жовтня 2012 року № 955 «Деякі питання
утворення Товариства з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат".

Того ж дня, 31.12.2013 року між Державним
підприємством "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" (далі -
Первісний кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" (далі - Новий кредитор) був
укладений договір про відступлення
права вимоги № 229/148 (далі - Договір про
відступлення права вимоги) на
виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 03.10.2012 року № 955
"Деякі питання утворення товариства з
обмеженою відповідальністю
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат".

Відповідно до п. 1.1. - 1.3. Договору про
відступлення права вимоги Первісний
кредитор передає Новому кредиторові, а
Новий кредитор приймає право вимоги, що
належить Первісному кредиторові, і
стає кредитором за Договором оренди
державного нерухомого майна, що
знаходиться на балансі Казенного
підприємства «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» № 2651д/773
від 31.08.2010 р. (далі - Основний договір),
укладеним між Відкритим акціонерним
товариством "Завод напівпровідників"
(далі - Боржник) та Регіональним
відділенням ФДМ України по Запорізькій
області, Первісний кредитор є
балансоутримувачем орендованого
Боржником майна. За цим договором Новий
кредитор одержує право (замість
Первісного кредитора) вимагати від
Боржника належного виконання обов'язку
визначеного в сумі 40873,80 грн. за
Основним договором, що є невиконаним
Боржником перед Первісним кредитором
на дату підписання Акту
приймання-передачі майнового
комплексу Державного підприємства
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" до статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат".

Умовами п. 3.4. Договору про відступлення
права вимоги передбачено, що моментом
переходу права вимоги Первісного
кредитора за Договором, визначеним у п.
1.1. цього Договору, до Нового кредитора
є дата підписання Акту
приймання-передачі майнового
комплексу Державного підприємства
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" до статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат".

Пунктом 5.1. Договору про відступлення
права вимоги визначено, що цей договір
набирає чинності з моменту його
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цим
договором.

Позивач в позові вказує, що відповідач
у справі в порушення умов договору
оренди не виконав свої зобов'язання
щодо своєчасної та в повному обсязі
сплати орендної плати за період:
листопад 2012 року, та з березня 2013 року -
по листопад 2013 року, у зв'язку з чим за
ним утворився боргу в сумі 40873,80 грн.
Разом з тим, зазначає, що його звернення
до відповідача на підставі умов
договору про відступлення права вимоги
як нового кредитора за договором
оренди, зокрема листом № ВК/02-498 від
10.02.2014 року, яким відповідачу
повідомлено про відступлення права
вимоги за договором оренди, а також з
вимогою № 25-15/293 від 12.02.2014 року про
сплату боргу в сумі 40873,80 грн., були
залишені відповідачем без виконання.
Відтак, позивач вказує, що станом на час
подання позовної заяви його вимоги в
добровільному порядку не задоволено, у
зв'язку з чим просить суд стягнути з
відповідача заборгованість з орендної
плати в сумі 40873,80 грн.

Судом досліджені правові норми, які
підлягають застосуванню у спірних
відносинах сторін.

Предметом позову в даній справі є
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 40873,80
грн. за договором оренди № 2651/д773
державного нерухомого майна, що
знаходиться на балансі Казенного
підприємства «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» від 31.08.2010
року. Фактичні обставини справи
підтверджують, що сторони досягли всіх
суттєвих умов передбачених законом для
договорів оренди даного типу: відносно
предмету оренди, за його індивідуально
- визначеними ознаками, ціни, строку
дії, порядку приймання-передачі об'єкта
оренди, а тому він вважається укладеним
згідно вимог п. п. 1, 2 ст. 180, п. 1 ст. 181, ст.
284 ГК України та ст. ст. 627, 628, 638, 759 ЦК
України.

Загальні положення про оренду (найм)
врегульовані нормами глави 58
Цивільного кодексу України, параграфом
5 Господарського кодексу України, а
відносини щодо оренди державного та
комунального майна регулюються
нормами Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" №
2269-ХІІ від 10.04.1992 року.

Частина перша статті 759 ЦК України, як
загальна норма права визначає, що за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Стаття 283 ГК
України передбачає, що за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності.

Нормою ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначено, що орендою є
засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Матеріали справи свідчать, що 31.08.2010
року між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Запорізькій області, далі
Орендодавець, та Відкритим акціонерним
товариством "Завод напівпровідників",
далі Орендар, був укладений договір
оренди № 2651/д773 державного нерухомого
майна, що знаходиться на балансі
Казенного підприємства «Запорізький
титано-магнієвий комбінат».

Згідно з п. 10.1. вказаного договору його
укладено строком на 10 (десять) років, що
діє з 31 серпня 2010 року по 29 серпня 2020
року включно.

Частиною 2 ст. 793 Цивільного кодексу
України визначено, що договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) строком на три роки
і більше підлягає нотаріальному
посвідченню.

Стаття 794 Цивільного кодексу України
передбачає, що право користування
нерухомим майном, яке виникає на
підставі договору найму будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої
частини), укладеного на строк не менш як
три роки, підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.

Фактичні обставини у справі свідчать
про те, що договір оренди № 2651/д773 від
31.08.2010 року посвідчено приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4, та
зареєстровано в Державному реєстрі
правочинів під номером 4095218, що
підтверджується завіреною копією
витягу з Державного реєстру правочинів
№ 8945646 від 31.08.2010 року, яка міститься в
матеріалах справи.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, підставою заявлених позовних
вимог в даній справі є саме укладений
між Державним підприємством
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" (який є
позивачем у справі) договір про
відступлення права вимоги № 229/148 від
31.12.2013 року, за умовами якого Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" набуває право вимагати від
Приватного акціонерного товариства
"Завод напівпровідників" належного
виконання обов'язку визначеного в сумі
40873,80 грн., який виник на підставі
договору № 2651/д773 оренди державного
нерухомого майна, що знаходиться на
балансі Казенного підприємства
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» від 31.08.2010 року.

Підстави для заміни кредитора у
зобов'язанні визначені у ч. 1 ст. 512 ЦК
України. Так, приписами пункту 1 частини
1 вказаної статті визначено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Разом з тим, нормами ст. 513 ЦК України
передбачено, що правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові. Правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні, яке
виникло на підставі правочину, що
підлягає державній реєстрації, має
бути зареєстрований в порядку,
встановленому для реєстрації цього
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Втім, з наданого позивачем договору про
відступлення права вимоги № 229/148 від
31.12.2013 року вбачається, що він не був
нотаріально посвідчений та не
зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів, що в свою чергу є
порушенням приписів ст. 513 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України визначені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
якими зокрема є такі вимоги:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України;

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 220 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відтак, оскільки договір про
відступлення права вимоги № 229/148 від
31.12.2013 року був укладений без
дотримання форми вчинення правочину,
на підставі якого виникло зобов'язання
(форми, в якій був укладений договір
оренди № 2651/д773 від 31.08.2010 року), а саме
без нотаріального посвідчення та
державної реєстрації, а отже з
порушенням форми правочину,
встановленої законом (зокрема ст. 513 ЦК
України), тому в силу приписів ч. 1 ст. 220
ЦК України вказаний договір є
нікчемним. Як наслідок відповідно до ч.
1 ст. 216 ЦК України в силу своєї
нікчемності договір про відступлення
права вимоги не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Разом з тим, в матеріалах справи
міститься Статут Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат", договір № 85 про заснування
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» від 22.02.2013
року, додаткову угоду до договору про
заснування Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» від 18.10.2013
року, протокол установчих зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» від 14.11.2013
року.

Так, пункт 4.4. Статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" передбачає, що товариство є
правонаступником щодо прав і
обов'язків Державного підприємства
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" внаслідок реорганізації
державного підприємства шляхом
приєднання до товариства.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України
визначено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок правонаступництва.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 104 ЦК України
юридична особа припиняється в
результаті реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації. У разі реорганізації
юридичних осіб майно, права та
обов'язки переходять до
правонаступників. Юридична особа є
такою, що припинилася, з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про
її припинення.

При цьому, статтею 33 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців» №
755-IV від 15.05.2003 року передбачено, що
юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам у
результаті злиття, приєднання, поділу,
перетворення (реорганізації) або в
результаті ліквідації за рішенням,
прийнятим засновниками (учасниками)
юридичної особи або уповноваженим ними
органом, за судовим рішенням або за
рішенням державних органів, прийнятим
у випадках, передбачених законом.
Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну
реєстрацію припинення юридичної особи.

Статтею 107 ЦК України визначений
порядок припинення юридичної особи
шляхом злиття, приєднання, поділу та
перетворення. Так, зокрема частинами
другою та третьою вказаної статті
передбачено, що після закінчення
строку для пред'явлення вимог
кредиторами та задоволення чи
відхилення цих вимог комісія з
припинення юридичної особи складає
передавальний акт (у разі злиття,
приєднання або перетворення) або
розподільчий баланс (у разі поділу), які
мають містити положення про
правонаступництво щодо всіх
зобов'язань юридичної особи, що
припиняється, стосовно всіх її
кредиторів та боржників, включаючи
зобов'язання, які оспорюються
сторонами. Передавальний акт та
розподільчий баланс затверджуються
учасниками юридичної особи або
органом, який прийняв рішення про її
припинення, крім випадків,
встановлених законом. Підписані
головою і членами комісії з припинення
юридичної особи та затверджені
учасниками юридичної особи або
органом, який прийняв рішення про
припинення юридичної особи, примірники
передавального акта та розподільчого
балансу передаються в орган, який
здійснює державну реєстрацію
юридичної особи, що припиняється, за
місцем її державної реєстрації, а також
в орган, який здійснює державну
реєстрацію юридичної особи -
правонаступника, за місцем її
державної реєстрації.

Виходячи з вищевикладених норм ЦК
України та вищевказаного Закону
правонаступництво у разі припинення
юридичної особи в тому числі шляхом
приєднання відбувається на підставі
затверджених учасниками юридичної
особи, що припиняється, передавального
акту та розподільчого балансу після
проведення державної реєстрації про
припинення юридичної особи, що
припиняється, та проведення державної
реєстрації юридичних
осіб-правонаступників шляхом внесення
відповідних записів до єдиного
державного реєстру. Так, в матеріалах
справи міститься акт
приймання-передачі майнового
комплексу Державного підприємства
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» до статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» від 31.08.2013
року та акт прийому передачі
документів між вказаними юридичним
особами від 31.12.2013 року. При цьому,
імперативним приписом ч. 2 ст. 104 ЦК
України встановлено, що юридична особа
є такою, що припинилася, з дати внесення
до Єдиного державного реєстру запису
про державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Втім, з наявного в матеріалах справи
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців вбачається, що станом
на 25.06.2014 року Державне підприємство
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" перебуває в стані припинення
за рішенням засновників від 11.01.2014 року,
однак статус відомостей про нього у
реєстрі підтверджено, а запис про
державну реєстрацію припинення
Державного підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" в реєстрі
відсутній. Крім того, у вказаному
реєстрі також відсутні відомості про
юридичних осіб-правонаступників
Державного підприємства "Запорізький
титано-магнієвий комбінат". Відтак, в
силу приписів ч. 2 ст. 104 ЦК України та ч. 2
ст. 33 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» Державне
підприємство "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" не є таким,
що припинилось, а тому посилання
позивача на правонаступництво прав та
обов'язків вказаного підприємства є
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на нормах законодавства
України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку що позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Запорізький титано-магнієвий
комбінат" не ґрунтуються на законі, а
права вказаної юридичної особи не
порушено.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Вимоги статті 34 ГПК
України визначають, що господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Втім, ніякі докази
не мають для суду заздалегідь
встановленої сили і оцінюються судом в
розумінні вимог статті 43 ГПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач не довів суду наявність
підстав для задоволення позову та
факту порушення його прав з боку
відповідача, а відтак підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.
Навпаки, відповідач довів суду те, що в
нього відсутній обов'язок щодо сплати
спірних грошових коштів саме позивачу.

За таких обставин, у задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" до
Приватного акціонерного товариства
"Завод напівпровідників" про стягнення
заборгованості в сумі 40873,80 грн. слід
відмовити як необґрунтовано
заявленого.

Витрати по сплаті судового збору в сумі
1827,00 грн. покладаються на позивача у
справі - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат", згідно
вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося
22.07.2014 року згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 104, 107, 203, 215, 220, 512, 513, 759, 793, 794 ЦК
України, ст. ст. 180, 181, 283, 284 ГК України,
ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч.
ч. 2, 3 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" до
Приватного акціонерного товариства
"Завод напівпровідників" про стягнення
заборгованості в сумі 40873,80 грн. -
відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в
сумі 1827,00 грн. покладаються на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат".

Повне рішення складено - 24.07.2014 року

Головуючий суддя
О.Г. Смірнов

Судді
І.В.
Давиденко

Л.М. Сушко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.