ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.
Справа № 923/477/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Литвинової В.В. при
секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи- підприємця
ОСОБА_1, м.Каховка

до:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новокаховський
електромашинобудівний завод", м.Нова
Каховка

про стягнення 387 258 грн. 25 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, дов. б/н від 07.08.2012
р.;

від відповідача - Нікогосян Д.В., дов. №
4028/577 від 06.12.2013 р.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(позивач) звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовною
заявою до ТОВ "Новокаховський
електромашинобудівний завод"
(відповідач) про стягнення 387 258 грн. 25
коп. на підставі договору перевезення
вантажів № 04-12 від 27.01.2012 р.

Відповідач проти позову не заперечує,
просить надати розстрочку виконання
рішення суду до 31 жовтня 2014 року.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, які
прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(позивач, перевізник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Новокаховський
електромашинобудівний завод» (позивач,
замовник) укладено Договір перевезення
вантажів №04-12 від 17.01.2012 р. (далі -
Договір).

Договір підписаний сторонами без
зауважень, скріплений печаткою.
Протягом дії Договору в нього не
вносилися зміни та доповнення.

Вищевказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань.

Так, ст.173 ГК України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Законами України, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання, згідно
ст.174 ГК України, є господарський
договір.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
є одним із видів господарських
зобов'язань, - це цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
корить другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, що визначено ст.175 ГК України.

В силу п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Із огляду на зазначений Договір суд
дійшов висновку, що за своєю правовою
природою він є договором перевезення,
правовідносини, які витікають із нього,
регулюються главою 64 Цивільного
кодексу України.

Згідно ст.909 Цивільного кодексу України
за договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Пунктами 3.1., 3.2., 3.3. договору сторони
передбачили, що вартість послуг за
договором обумовлюється в кожному
конкретному випадку перевезення після
надання замовником заявки перевізники
до виконання. Рахунок на оплату виписує
перевізник та надає замовнику після
надання послуг. Оплата наданих послуг
здійснюється протягом 20 банківських
днів після надання послуг, обумовлених
в п.1.1. договору з моменту отримання
рахунку на оплату, акту виконаних робіт
та товарно-транспортної накладної,
завіреної печаткою
вантажовідправника/вантажоотримувача.

Матеріалами справи підтверджується, що
послуги по перевезенню вантажів
замовника здійснювались перевізником
без зауважень, виконані у повному
обсязі, що підтверджується актами
здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог законодавства, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до п.1 ст.530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується, що
в порушення умов договору та чинного
законодавства відповідач за отримані
послуги з перевезення вантажів
розрахувався частково, заборгованість
складає 381617,00 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача основного боргу в сумі
381617,00 грн. є обґрунтованими, доведеними
та підлягають задоволенню в повному
обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тому, відповідач зобов'язаний сплатити
на користь позивача три відсотки
річних з простроченої суми.

Суд за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій системи «Ліга» (з врахуванням
Порядку проведення підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій,
затвердженого листом Верховного суду
України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ») перевірив розрахунки в частині
стягнення 3 % річних в сумі 5641,25 грн. і
зазначає, що позовні вимоги в цій
частині обґрунтовані і підлягають
задоволенню.

Відповідач у відзиві просить надати
відстрочку виконання рішення суду до
31.10.2014 року.

Позивач заперечує проти задоволення
вищевказаного клопотання.

Відповідно до п.6 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

При вирішенні питання про надання
розстрочки виконання судового рішення
на певний строк господарський суд
повинен враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк чи
попередньо встановленим способом, але
перш за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення та не допускати їх
настання.

При вирішенні питання щодо доцільності
надання розстрочки виконання судового
рішення судом враховуються
матеріальні інтереси обох сторін та
доказів, наданих на підтвердження
несприятливого фінансового стану.

Судом також враховується ступінь вини
відповідача у виникненні даного спору.
Зокрема, зі змісту судового рішення та
обставин справи вбачається, що даний
спір виник саме з вини відповідача.

З урахуванням вищевикладених обставин
справи, з огляду на матеріальні
інтереси як позивача, так і відповідача
та їх фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору, та інші
обставини справи, суд приходить до
висновку про відсутність у спірних
правовідносинах виняткових обставин,
які можуть бути підставою для
розстрочки виконання судового рішення.

Слід також зазначити, що відповідачем
не було належними доказами
обґрунтовано строк, та його
спроможності у цей відрізок часу
сплатити заборгованість у повному
обсязі.

Приймаючи до уваги вину боржника в
утворенні заборгованості, значну суму
боргу, враховуючи відсутність
будь-яких доказів фінансової здатності
відповідача погасити боргові
зобов'язання до 31 жовтня 2014 р. - суд
відмовляє в наданні розстрочки
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, позивачу на
підставі ст..49 ГПК України
відшкодовуються судові витрати за
рахунок відповідача, з вини якого спір
доведено до вирішення в судовому
порядку.

В судовому засіданні оголошувалась
вступна та резолютивна частина
рішення.

На підставі вищевикладених норм права
та керуючись, ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -
суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новокаховський
електромашинобудівний завод» (74900,
Херсонська область, м.Нова Каховка,
вул.Першотравненва, 35, )
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (74800, Херсонська область,
АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 381617,00 грн.
основного боргу, 5641,25 грн. 3% річних,
судовий збір в сумі 7745,16 грн.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 10.06.2014 р.

Суддя
В.В.Литвинова