ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2014 р.Справа № 916/3140/13
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.

суддів Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні:

від позивача - Турута Є.І., довіреність
№ 1, дата видачі: 01.11.12; Нестерюк П.В.,
довіреність № 2, дата видачі: 25.06.14;

від відповідача - Попова С.Ю.,
довіреність № б/н, дата видачі: 25.06.14;

від третьої особи - Мадоніч В.В.,
довіреність № 7, дата видачі: 18.06.14;
Цибулько М.П., довіреність № 1, дата
видачі: 16.05.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Ренесанс-7"

на рішення господарського суду
Одеської області від 20.05.2014 року

по справі № 916/3140/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "НАДІЯ-ЮГ"

до відповідача: Приватного
підприємства "Ренесанс-7"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дитячий заклад
санаторного типу "Сергіївка"

про: стягнення 123626,33 грн.

В судовому засіданні 23.07.2014 року згідно
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови

встановив:

В листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "НАДІЯ-ЮГ"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом до
Приватного підприємства "Ренесанс-7"
про стягнення заборгованості в сумі
119392,00грн., 3% річних в сумі 4234,33 грн.

Позов мотивовано порушенням
відповідачем умов Договору № 20/06-12 від
20.06.2012р. в частині виконання грошового
зобов'язання з оплати вартості наданих
послуг.

Ухвалою від 19.05.2014 р. відповідно до ст. 27
ГПК України до участі у розгляді справи
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача залучено Товариство з
обмеженою відповідальністю "Дитячий
заклад санаторного типу "Сергіївка".

З метою вирішення питань, що потребують
спеціальних знань, ухвалою від 13.01.2014 р.
судом в порядку ст. 41 ГПК України було
призначено комплексну почеркознавчу
та технічну експертизу документів.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 20.05.2014 р. позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "НАДІЯ-ЮГ"
задоволений у повному обсязі, з підстав
доведеності та обґрунтованості
позовних вимог: з Приватного
підприємства "Ренесанс-7" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "НАДІЯ-ЮГ" стягнуто
119392 грн. 00 коп. основного боргу, 4234 грн. 33
коп. 3% річних та 2472 грн. 53 коп. судового
збору.

Не погоджуючись з даним рішенням,
Приватним підприємством "Ренесанс-7"
було подано апеляційну скаргу, згідно
якої скаржник просить рішення
господарського суду від 20.05.2014 р. у
справі № 916/3140/13 - скасувати, в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ-ЮГ"
про стягнення 123626,33грн. - відмовити у
повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі
вимог апелянт посилається на неповне
з'ясування судом першої інстанції всіх
обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає за необхідне довести
до уваги апеляційного суду доводи та
обставини, які не були враховані та
залишені без уваги та належної
правової оцінки господарського суду
першої інстанції.

Так, за твердженням скаржника, судом
першої інстанції безпідставно
зроблено висновок про доведеність
позивачем факту надання послуг з
перевезення пасажирів, у той час як
відповідними доказами надання послуг
можуть слугувати лише оформлені
належним чином акти виконаних робіт
(наданих послуг). Наявні ж в матеріалах
справи акти не відповідають вимогам
ст.ст. 34, 36 ГПК України, оскільки:
по-перше, акти № 30 та № 38 виготовлені за
допомогою кольорового копіювального
апарату та є кольоровими копіями з
зображенням відтисків печаток ПП
"Ренесанс-7" та підписів контрагентів,
по-друге, висновок суду щодо підписання
акту № 30 за липень 2012 року директором
ПП "Ренесанс-7" суперечить вимогам 41, 42
ГПК України, оскільки такі обставини
могли бути перевірені лише в межах
судової експертизи, яка не була
проведена з підстав ненадання
відповідачем оригіналу документу, який
підлягав дослідженню, по-третє,
пояснення ОСОБА_2 з приводу підписання
нею акта № 38 не можуть слугувати
доказом підписання акту з боку ПП
"Ренесанс-7" з огляду на приписи п. 1.9
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
оскільки станом на момент надання
пояснень ОСОБА_2 не знаходиться у
трудових відносинах з ПП "Ренесанс-7",
крім того, в даному випадку порушені
правила представництва Підприємства у
відносинах з третіми особами, оскільки
довіреність на ім'я ОСОБА_2 щодо
підписання спірних актів не
видавалась, по-четверте, факт часткової
оплати акту № 30 не свідчить про
наступне схвалення правочину у
розумінні ст. 241 ЦК України, оскільки не
підтверджує факту визнання всього
обсягу визначених в актах послуг,
по-п'яте, в матеріалах справи відсутні
документи, які б підтверджували
фактичне надання позивачем послуг
згідно Афінської конвенції про
перевезення морем пасажирів та їх
багажу, а саме: карток, судового
журналу, списків осіб, що перебувають
на судні, тощо.

Відповідач надав відзив на апеляційну
скаргу, проти доводів викладених
апелянтом заперечив, вважав, що наявні
в матеріалах справи докази та
пояснення посадових осіб
підтверджують факт надання послуг,
наведені заявником обставини даного
факту не спростовують. Зазначив про
безпідставність посилань апелянта на
положення Афінської конвенції про
перевезення морем пасажирів та їх
багажу, оскільки остання врегульовує
відносини з перевезення пасажирів
морем, та не розповсюджує свою дію на
теплоходи, які виконують рейси в межах
Шаболатського лиману.

26.06.2014 р. представниками позивача та
третьої особи через канцелярію суду
надані клопотання про залучення до
матеріалів справи додаткових
документів, а саме графіків
перевезення пасажирів за червень,
липень, серпень, а також щодо виїзду
відпочиваючих на море в вересні 2012
року; рахунок-фактуру № 42 від 21.09.2012 р.,
акт виконаних робіт № 43 від 21.09.2012 р.,
витяг листів з судового журналу судна
"Анемона" № 3 за 2012 рік, свідоцтва про
право власності на судно "Сергіївка",
свідоцтво про право власності на судно
"Анемона", свідоцтва про плавання під
державним прапором України,
кваліфікаційне свідоцтво судна
"Анемона", свідоцтво про право
власності на судно "Гладіолус",
кваліфікаційне свідоцтво судна
"Гладіолус", свідоцтво про право
власності на судно "Лилия",
кваліфікаційне свідоцтво судна "Лилия",
договір оренди суден від 01.06.2012 р.,
свідоцтво про державну реєстрацію ФОП
ОСОБА_4, податкова декларація збору за
спеціальне використання поверхневих
вод для потреб водного транспорту за 9
місяців 2012 року та докази її
направлення податковому органу,
довідка ТОВ "ДЗСТ "Сергіївка" від 23.06.2014
р., журнал обліку перевезень
пасажирських перевезень пасажирським
теплоходом "Анемона" ТОВ "ДУСТ
"Сергіївка" за період з 01.06.2012 по 30.07.2012 р.
та за період з 3.07.2012 р. по 04.09.2012 р.

Враховуючи особливість вирішення
даного спору, обґрунтування заявниками
поважності причин ненадання вказаних
доказів до суду першої інстанції,
колегію суддів з огляду на приписи ст.
101 ГПК України, приймаються додаткові
докази, подані позивачем та третьою
особою до клопотань від 26.06.2014 р.

Крім того, 26.06.2014 р. через канцелярію
суду надійшли пояснення ОСОБА_2 та ТОВ
"ДЗСТ "Сергіївка" щодо обставин
виконання договорів з ТОВ "НАДІЯ-ЮГ" по
перевезенню пасажирів - дітей на косу
Будакського лиману, замовником яких
виступало ПП "Ренесанс-7".

В судовому засіданні від 23.07.2014 р.
скаржником надані пояснення, за
змістом яких останній вказував на
невідповідність даних, зазначених в
журналі обліку перевезень фактичним
обставинам, зокрема, за твердженням
скаржника час перевезення дітей на
косу не відповідає розпорядку дня ДОЗ
"Сперанца", зазначена в журналі
кількість дітей, щодо яких надавалися
послуги з перевезення станом на 7, 8, 9, 10
серпня 2012 року не відповідає кількості
дітей, якій у вказаний період
перебували в оздоровчому закладі.
Додатково скаржником вказувалось на
неможливість віднесення актів
виконаних робіт до первинних
документів, зміст та поняття яких
наводиться в Законі України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального і
процесуального права,колегія суддів
дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 20.06.2012 р. між ТОВ
„ДЗСТ „Сергіївка" (Виконавець) та ПП
„Ренесанс-7" (Замовник) укладено
договір № 20/06-12 (Договір), предметом
якого є надання послуг з перевезення
пасажирів теплоходом на морську косу
(п.1.1 Договору). Вартість проїзду в
обидва кінці складає 8,00 грн. за одну
людину (п.3.1 Договору). Оплата
здійснюється згідно виставлених
рахунків та актів виконаних послуг з
перевезення (п.3.4 Договору).

Договір підписано без будь-яких
зауважень, заперечень, та скріплено
печатками Сторін.

Як зазначає позивач, ним на виконання
умов Договору в період з липня по
серпень 2012 року надані послуги з
перевезення дітей теплоходом на
загальну суму 134392,00 грн., на
підтвердження чого останній
представив суду акти виконаних робіт
№ 30 від 31.07.2012 р. та № 38 від 31.08.2012 р.

Відповідач вартість наданих послуг
оплатив частково в сумі 15000,00грн.,
внаслідок чого за ним утворилася
заборгованість в сумі 119392,00грн.

Відповідно до представлених суду
документів (витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців з
відомостями про ТОВ „НАДІЯ-ЮГ",
розподільчого балансу між ТОВ „ДЗСТ
„Сергіївка" та ТОВ „НАДІЯ-ЮГ", акту
передачі дебіторської заборгованості)
до ТОВ „НАДІЯ-ЮГ" внаслідок
реорганізації ТОВ „ДЗСТ „Сергіївка"
перейшло право вимоги грошової суми в
розмірі 119392,00 грн. за договором № 20/06-12
від 20.06.2012 р., з яких 29848,00 грн. - залишок
вартості послуг з перевезення, наданих
у липні 2012 р., та 89544,00 грн. - вартість
послуг з перевезення, наданих у серпні
2012 р.

Позивачем на адресу відповідача
направлено претензії № 7 від 21.08.2013 р. та
№ 16 від 07.10.2013 р. про сплату наявної
заборгованості в сумі 119392,00 грн., які
залишені останнім без задоволення, що й
стало причиною звернення позивача до
суду з даним позовом.

Досліджуючи фактичні обставини справи,
представлені в обґрунтування
заявлених позовних вимог докази,
надавши правову кваліфікацію
відносинам сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, суд дійшов висновку про
задоволення вимог ТОВ "НАДІЯ-ЮГ" щодо
стягнення основного боргу в сумі
119392,00грн. та нарахованих на підставі ч. 2
ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 4234,33
грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог з огляду на
таке.

За змістом статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього кодексу.
Стаття 11 ЦК України передбачає, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Підставою виникнення взаємних прав та
обов'язків сторін є договір № 20/06-12 від
20.06.2012 р.

Означений договір за своїм змістом та
правовою природою є договором чартеру
(фрахтування) та підпадає під правове
регулювання норм ст. 912 ЦК України. У
сукупності до вказаних правовідносин
застосовуються положення ст.ст. 901-907 ЦК
України.

Відповідно до ст. 912 ЦК України за
договором чартеру (фрахтування) одна
сторона (фрахтівник) зобов'язується
надати другій стороні
(фрахтувальникові) за плату всю або
частину місткості в одному чи кількох
транспортних засобах на один або
кілька рейсів для перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти або з іншою
метою, якщо це не суперечить закону та
іншим нормативно-правовим актам.

В підтвердження виконання зобов'язань
з надання послуг перевезення пасажирів
позивачем представлено акти виконаних
робіт № 30 від 31.07.2012 р. та № 38 від 31.08.2012
р.

Згідно висновку від 24.03.2014 р. № 339/03
судово-технічної експертизи
документів наявні у справі акти
виконаних робіт за липень 2012 р. № 30 та
за серпень 2012 р. № 38 виготовлені за
допомогою кольорового копіювального
апарату із струминним способом друку.
Оригіналів вказаних актів суду не
представлено.

Разом з тим, як вірно зазначив суд
першої інстанції, ненадання оригіналів
актів не спростовують їх доказового
значення, оскільки встановлені в ході
розгляду справи обставини безумовно
свідчать про надання послуг з
перевезення та оформлення актів
виконаних робіт за результатами
спожиття послуг.

Зокрема з представлених суду доказів
вбачається, що:

- 01.06.2012 р. ТОВ "ДЗСТ "Сергіївка" укладено
з ФОП ОСОБА_4 договір оренди
пасажирських суден: "Анемона", "Лилия",
"Гладіолус", строком до 01.10.2012 р. Згідно з
даним Договором Орендар (ТОВ "ДЗСТ
"Сергіївка") самостійно здійснює
використання суден у своїй діяльності
і має право без згоди Орендодавця
укладати від свого імені договори
перевезення, а також інші договори
відповідно до призначення
транспортного засобу, у тому числі
піднайму, суборенди, фрахту (чартеру),
тощо, а також пов'язані із
забезпеченням їх експлуатації та
утримання;

- згідно представлених судових
журналів, а також журналів обліку
перевезень пасажирів теплоходом
вбачається факт виконання маршрутів з
перевезення дітей належного
відповідачу санаторію "Сперанца" на
косу Будакського лиману;

- за змістом письмових пояснень ОСОБА_2
(директор дитячого санаторію
„Сперанца" ПП „Ренесанс-7") та ОСОБА_4
(начальник бази-стоянки ТОВ „ДЗСТ
„Сергіївка"), останні за дорученням
керівництва підписали Договір та акти
виконаних робіт (окрім акту за липень
2012 р., який від імені ПП „Ренесанс-7"
підписав безпосередньо директор
відповідача Супруненко В.І.). При цьому,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтвердили, що акти
складено ними як посадовими особами
Замовника та Виконавця за наслідками
перевірки фактичного надання послуг з
перевезення дітей, які знаходились на
оздоровленні та відпочинку в дитячому
санаторії, належному відповідачу.
Повноваження ОСОБА_2В щодо підписання
акту закріплені п.23 постанови Кабінету
Міністрів України „Про затвердження
Типового положення про дитячий заклад
оздоровлення та відпочинку" від 28.04.2009
р. № 422;

- відповідачем здійснена часткова
оплата послуг в сумі 15000,00 грн. за липень
2012 р. на підставі акту № 30 від 31.07.2012 р.;

- факт виконання господарських
операцій по перевезенню пасажирів
відображений позивачем у податковій
звітності за червень - серпень 2012 р.

Представлені на дослідження суду
докази в їх сукупності свідчать про
виконання позивачем умов договору №
20/06-12 від 20.06.2012 р. Відсутність у
позивача оригіналів актів виконаних
робіт не може бути підставою для
відмови в судовому захисті та
уникнення відповідача від виконання
договірних обов'язків, адже, відповідно
до частини першої статті 4-7 ГПК України
судове рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи. Частина перша статті 43
названого Кодексу містить вимоги щодо
всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності.

Завданням суду згідно вимог ст. 2 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" є забезпечення кожному права на
справедливий суд та повагу до інших
прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України, а
також міжнародними договорами, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 ЦК України,
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК
України, яка регламентує, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

В порушення приписів ст.ст. 525, 526, 610, 612,
629, 901, 903, 912 ЦК України та умов Договору
відповідач грошове зобов'язання з
оплати вартості наданих послуг в сумі
119932,00грн. не виконав, не зважаючи на те,
що відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України та
п.3.4 Договору заявлені до стягнення
суми мали були перераховані після
настання подій у вигляді виставлення
рахунків та актів виконаних послуг.

Прострочення виконання грошового
зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України тягне за собою обов'язок
боржника сплатити на вимогу кредитора
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За таких обставин, господарський суд
дійшов правомірного висновку про
задоволення позовних вимог ТОВ
"НАДІЯ-ЮГ".

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції про прийняття наданих за
договором послуг відповідачем та їх
вартість та зводяться до переоцінки
встановлених судом обставин справи
щодо несплати грошових коштів за
надані послуги.

Судові витрати зі сплати судового
збору за подання апеляційної скарги
згідно зі ст. 49 ГПК України підлягають
віднесенню на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 103 - 105 ГПК України,
колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Ренесанс-7" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Одеської області від 20.05.2014 р. у
справі № 916/3140/13 - без змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України, в
порядку, передбаченому розділом ХІІ-1
ГПК України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 28.07.2014 року.

Головуючий суддя суддя суддяТ.Я.
Гладишева С.І. Колоколов Я.Ф.
Савицький