РІШЕННЯ

"17" липня 2014 р.Справа № 921/599/14-г/6

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технооптторг-Трейд"
(вул. Сєрова, 10, м. Дніпропетровськ,
Дніпропетровська область, 49000)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія Центр" (вул.
Незалежності, 68а, с. Васильківці,
Гусятинський район, Тернопільська
область, 48257)

про cтягнення заборгованості в сумі 1 106
934,16 грн

За участю представників сторін:

Позивача - Кшемінський А.В.

Відповідача - не з'явився

У червні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Технооптторг-Трейд"
звернулось в господарський суд
Тернопільської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія Центр" про
стягнення 949561,48 грн. боргу, 66800,04 грн.
пені, 21464,77 грн. 3% річних, 69107,87 грн. втрат
від інфляції.

За клопотанням відповідача, в судовому
засіданні, призначеному вперше на 03
липня 2014 року було оголошено перерву до
17 липня 2014 року.

В засідання 17 липня 2014 року
уповноважений представник
відповідача, участь якого не
визнавалась судом обов'язковою, не
з'явився, відзив на позов не подав, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
зазначено у формулярі (протоколі)
судового засіданні від 03 липня 2014 року.

Про обізнаність відповідача щодо місця
й часу розгляду справи свідчить й
отримане судом письмове клопотання
відповідача від 17 липня 2014 року про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
уповноваженого представника,
обумовлену його зайнятістю у іншому
судовому процесі.

За змістом ст. 77 ГПК України,
господарський суд відкладає розгляд
справи в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу лише у разі,
якщо через нез'явлення в засідання
представника відповідача, спір не може
бути вирішено в даному засіданні.

В частині 2 п.п. 3.9.2 постанови "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26 грудня 2011 року, пленум Вищого
господарського суду України роз'яснив,
що з урахуванням обставин конкретної
справи суд може відхилити доводи
учасника судового процесу -
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи, державного чи
іншого органу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з відсутністю
його представника (з причин, пов'язаних
з відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т. п.).

При цьому господарський суд виходить з
того, що у відповідних випадках такий
учасник судового процесу не
позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з частинами першою
- п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх
працівників, так і осіб, не пов'язаних з
ним трудовими відносинами.
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК).

Доказів неможливості заміни
представника чи неможливості розгляду
справи без його участі відповідачем не
зазначено.

Суд приймає до уваги й ту обставину, що
як вбачається зі змісту наявних у
матеріалах справи довіреностей, ТОВ
"Мрія Центр" уповноважило представляти
його інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_4, від так,
відповідач не був позбавлений права і
можливості представляти свої інтереси
забезпечивши явку в судове у засідання
іншого представника.

З огляду на це, а також недотримання
відповідачем приписів ст.22 ГПК України
щодо зобов'язання осіб, які беруть
участь у справі добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, суд прийшов до
висновку про необхідність відхилення
клопотання про відкладення та
можливість розгляду справи за
правилами, встановленими ст.75 ГПК
України, за наявними у ній документами.

В засіданні учасникам процесу
роз'яснювались належні їм права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК
України.

За відсутності відповідного
клопотання аудіозапис судового
засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне:

22 травня 2013 року між ТОВ
"Технооптторг-Трейд" та ТОВ "Мрія Центр"
укладено договір поставки шин до
сільськогосподарської техніки №6946,
згідно з яким постачальник (позивач)
зобов'язувався постачати покупцю
товар, а покупець (відповідач), серед
іншого, брав на себе зобов'язання
приймати та оплачувати його на умовах
відстрочення платежу до 45 календарних
днів з дати поставки.

Відповідно до умов договору, по
видаткових накладних №№ 18646 від 27
травня 2013 року, 22359 від 19 червня 2013 року,
22421 від 19 червня 2013 року, 24022 від 01 липня
2013 року, 25234 від 09 липня 2013 року, 54839 від 31
грудня 2013 року, відповідачем отримано
від ТОВ "Технооптторг-Трейд" шини на
суму 1475758 грн.

Зауважень щодо відступів від положень
угоди, інших недоліків по кількості та
якості поставленого товару від покупця
не надходило.

Однак, у визначені договором та
специфікаціями строки, покупець свої
зобов'язання по оплаті отриманих
товарно-матеріальних цінностей не
виконав.

06 листопада 2013 року ТОВ "Мрія Центр"
видано гарантійний лист №9/116, в якому
визнано заборгованість та взято
зобов'язання погасити її із
розстроченням платежів, з остаточним
терміном проведення розрахунків до 06
грудня 2013 року.

Строків проведення оплати визначених
самостійно в гарантійному листі,
боржником не дотримано. Станом на 10
червня 2014 року заборгованість ТОВ "Мрія
Центр" склала 949561,48 грн.

Неналежне виконання відповідачем
свого обов'язку по оплаті отриманих
товарно-матеріальних цінностей, стало
підставою для звернення позивача до
суду із позовом про відновлення його
порушеного права.

Заявлена до стягнення заборгованість в
сумі 949561,48 грн., серед іншого
підтверджується актом звірки
розрахунків станом на 01 липня 2014 року.

Вказаний акт звірки (оригінал наявний у
матеріалах справи) засвідчений
відбитком печатки ТОВ "Мрія-Центр" та з
огляду на приписи п.5.26 Вимог до
оформлення документів ДСТУ 4163-2003
уніфікованої системи
організаційно-розпорядчої
документації Національного стандарту
України, затвердженого Наказом
Держспоживстандарту України №55 від 07
квітня 2003 року, підписаний
уповноваженою посадовою особою
відповідача без будь-яких заперечень.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд
прийшов до висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3
статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3,
33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести належними і допустимими
доказами ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими позивачем доказами, не
запереченими відповідачем, частково
доведено обґрунтованість заявлених
вимог.

Так, за змістом ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму
(ч.1 ст. 712 ЦК України).

Частина друга вказаної статті
визначає, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 694 ЦК України передбачає
можливість продажу товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу.

Судом з'ясовано, що в порушення умов
договору, приписів перелічених норм, а
також ст. ст. 11, 14, 629, 692 ЦК України,
ст.ст.173, 174, 193 ГК України, відповідач за
отримані товарно-матеріальні цінності
розрахувався лише частково,
заборгувавши станом на час розгляду
справи в суді 949561,48 грн.

Доказів на підтвердження іншого, у т.ч.
погашення заборгованості в
добровільному порядку станом на час
розгляду справи в суді, відповідачем не
представлено.

В той же час, боржником оформлено Акт
звірки розрахунків станом на 01 липня 2014
року, яким підтверджено існування
боргу в сумі 949561,48 грн.

За таких обставин, вимоги про примусове
стягнення 949561,48 грн. заборгованості за
отриманий товар підлягають
задоволенню як обґрунтовані і
підтверджені відповідачем.

У разі несвоєчасного проведення оплати
отриманих товарно-матеріальних
цінностей, п. 5.4 договору №6946
передбачено нарахування пені в розмірі
0,01 %, але не менше подвійної облікової
ставки НБУ від суми заборгованості за
кожен день прострочення.

Заявлену до стягнення пеню позивачем
обраховано за шість місяців починаючи
з 11 грудня 2013 року по 10 червня 2014 року -
дату звернення до суду.

Разом з тим, п. 6 ст. 232 ГК України,
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Вказівка на інший порядок нарахування
пені в договорі відсутня.

Враховуючи приписи перелічених норм,
визначені договором та специфікаціями
дати виникнення у відповідача
зобов'язання по оплаті отриманих
товарно-матеріальних цінностей,
вказані в розрахунку позивача суми
зобов'язання та період нарахування,
інші обставини справи, розмір пені,
який підлягає стягненню становить 21113,23
грн.

Решта 42686,81 грн. пені нараховано
позивачем поза межами шестимісячного
строку, встановленого ст. 232 ГК України,
а тому в задоволенні вимог про їх
стягнення слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, у
випадку прострочення виконання
грошових зобов'язань боржник на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу, з врахуванням індексу інфляції
та 3% річних за весь час прострочення.

Зважаючи на суму боргу, розрахунок
позивача, період нарахування,
встановлений індекс інфляції, інші
обставини справи, вимоги про стягнення
21464,77 грн. 3% річних, 64167,62 грн.
інфляційних нарахувань, слід
задовольнити.

Не підлягає задоволенню надмірно
нарахована позивачем сума втрат від
інфляції в розмірі 4940,25 грн.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України,
судові витрати по справі
відшкодовуються за рахунок
відповідача, пропорційно до
задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1,2,4-3,12,22,33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія Центр" (48257, вул.
Незалежності, 68а, с. Васильківці,
Гусятинський район, Тернопільська
область, код 14040434)

на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технооптторг-Трейд"
(49000, вул. Сєрова, 10, м. Дніпропетровськ,
Дніпропетровська область, код 31497076)
949561,48 грн. боргу, 21113,23 грн. пені, 21464,77
грн. 3% річних, 64167,62 грн. втрат від
інфляції, 21186,14 грн. судового збору.

Видати наказ.

2. В задоволенні вимог про стягнення
42686,81 грн. пені, 4940,25 грн. втрат від
інфляції відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони,
прокурор, треті особи та особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки мають право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення, через місцевий
господарський суд.

Дата підписання: 21 липня 2014 року

Суддя
І.П. Шумський