ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
Справа № 925/1151/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні у приміщенні
господарського суду справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «УЛЬТРА ПАПІР», м.
Київ, вул. Деревообробна, 6-В

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Мареллі», м. Черкаси,
вул. Чигиринська, 15 (юридична адреса: м.
Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 37)

про стягнення 775 351,62 грн.
заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Чепурна С.А. - за
довіреністю;

від відповідача: Кириченко М.О. - за
довіреністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ультра Папір»
звернулося в господарський суд
Черкаської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мареллі» про
стягнення заборгованості за
неотримане майно - деревостружкову
плиту ПА Е2 шліфовану згідно договору
від 05.02.2013р. №118/1 в розмірі 775351,62 грн., в
тому числі 670 000 грн. основного боргу,
78266,96 грн. інфляційних, 27084,66 грн.-3%
річних та відшкодування судових
витрат.

Представник позивача вимоги підтримав
та просив їх задовольнити. Подав суду
копію додатків до договору та докази
оплати.

Відповідач вимоги не заперечив,
доказів погашення боргу не подано.
Представник відповідача
заборгованість визнав та пояснив, що
отримані від позивача гроші за
продукцію використали на ремонт
обладнання, виготовити обумовлений
об'єм плити деревостружкової не змогли.
Відзиву не подано.

Інших доказів не подано. Сторони не
наполягали на витребуванні додаткових
доказів від сторін та третіх осіб.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, заслухавши пояснення
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
задоволення.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Сторони спірного договору є
самостійними юридичними особами та
суб'єктами господарювання на ринку
товарів та послуг.

05.02.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Ультра Папір»
(Покупець - Позивач по справі), в особі
директора Пішохи М.В., що діє на
підставі Статуту, та товариством з
обмеженою відповідальністю «Мареллі»
в особі директора Пясковського В.К., що
діє на підставі Статуту (Продавець -
Відповідач по справі), було укладено
договір №118/1/155 (Далі - Договір),
предметом якого є купівлі-продаж
продукції виробництва відповідача.

Тобто, між сторонами виникли договірні
відносини купівлі-продажу
деревостружкової плити ПА Е2
шліфованої, що регламентовані гл. 54 ЦК
України. Триваючі договірні відносини
не заперечені сторонами, не визнані в
установленому порядку недійсними.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах
двостороннього, оплатного, строкового,
консенсуального договору постачання
(купівлі-продажу) продукції
відповідача - деревостружкової плити
ПА Е2 шліфованої №118/1 від 05.02.2013р. (а.с. 15).

Згідно частини 1 ст. 173 ГК України
зобов'язання, що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта,
або утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 656, 669, 673 ЦК України сторони
погодили ціну, кількість, асортимент,
якість товару у Специфікації №1 до
договору (а.с. 32).

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1.1. договору
Постачальник (відповідач)
зобов'язується поставити та передати у
власність Покупця (позивача)
деревостружкову плиту ПА Е2 шліфовану,
а покупець зобов'язується прийняти її
та оплатити на умовах договору.

Погоджена партія товару складається з
403,36134 куб.м. плити на загальну суму 720000
грн. зі строком постачання протягом 20
банківських днів з моменту отримання
оплати за продукцію.

На виконання умов договору позивач
перерахував відповідачу кошти:

- платіжне доручення №508 від 05.02.2013р. -
500000 грн.;

- платіжне доручення №509 від 05.02.2013р. -
220000 грн.

Відповідач свої зобов'язання не
виконав.

06.02.2013р. між сторонами підписана
додаткова угода до договору №118/1 (а.с.
31), в якій змінили пункти 2.2.1 та 5.8
договору та передбачали повернення
коштів Покупцю (позивачу) при
неможливості поставити товар, та
сплату 22% річних за користування
коштами.

У зв'язку з порушенням строків передачі
товару відповідач повернув позивачу
29.08.2013р. - 50000 грн. Спору в цій частині
немає.

Станом на 02.06.2014р. борг становить 670000
грн., що є предметом спору та
підтверджена документально.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Відповідно до положень частини 2 ст. 693
ЦК України при ухиленні продавця від
передачі товару в установлений строк
покупець має право вимагати від
постачальника повернення суми
попередньої оплати.

Враховуючи письмове зобов'язання
відповідача на проведення розрахунку
до 01.03.2013р., суд вважає доведеним право
позивача на стягнення з відповідача
передоплати в сумі 670000 грн.

Відповідно до умов п. 5.8. договору
порушення постачальником строків
постачання сировини є неправомірним
користуванням постачальником
грошовими коштами позивача (покупця) як
грошове зобов'язання. Сторони
домовились про відповідальність
постачальника в розмірі 22% річних від
суми прострочених коштів. Суд враховує
свободу договору між сторонами та
вимогу позивача у 3% річних, що
становить 27084,66 грн. за період з 11.03.2013р.
по 02.07.2014р.

Позивач нараховує відповідачу 78266,96
грн. інфляційних з посиланням на норми
ст. 625 ЦК України та п. 5.8 договору за
період з 01.09.2013р. по 02.07.2014р. Вимоги
обґрунтовані.

Розрахунок позивача перевірено судом
за допомогою калькулятора санкцій
апаратного комплексу
«Еліт:Ліга-Закон». Вимоги підлягають до
задоволення.

Відсутність фінансової можливості у
відповідача для розрахунку з позивачем
(покупцем) не є підставою звільнення
відповідача від проведення розрахунку
з позивачем.

Відповідач не заперечив та не
спростував належними доказами, в
розумінні вимог ст. 33 ГПК України,
доводи та вимоги позивача про
необхідність розрахунку за неотриману
сировину.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача
повністю та стягнути на користь
позивача 15507,04 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Мареллі», м. Черкаси,
вул. Чигиринська, 15 (юридична адреса: м.
Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 37),
ідентифікаційний код 36262384, номер
рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «УЛЬТРА ПАПІР», м.
Київ, вул. Деревообробна, 6-В,
ідентифікаційний код 38376401, номер
рахунку в банку невідомий

670 000 грн. основного боргу, 78266,96 грн.
інфляційних, 27084,66 грн.-3% річних, 15507,04
грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 22.07.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба