ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.Справа № 922/1683/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Болтенко А.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Київської міської філії ПАТ
"Укртелеком", м. Київ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком", м. Харків про
стягнення 69752,98 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Бойко Р.О.

відповідача - Бочарова Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
65076,52 грн. суми заборгованості, що
виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань по договору № 74-28-1436-15,
укладеного між сторонами 01.11.2011 року.
Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача на свою користь 2169,62 грн.
нарахованої пені, 478,48 грн. 3% річних, 2028,36
грн. інфляційних. Витрати по оплаті
судового збору позивач просить суд
покласти на відповідача.

10.06.2014 року до суду від позивача
надійшла заява про уточнення позовних
вимог, в якій позивач просить суд
стягнути з відповідача 65076,52 грн. суми
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань по договору №
74-28-1436-15, укладеного між сторонами 01.11.2011
року. Крім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
2089,71 грн. нарахованої пені, 478,48 грн. 3%
річних, 2028,36 грн. інфляційних. Витрати
по оплаті судового збору позивач
просить суд покласти на відповідача.

Як визначено у п. 3.11 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року (з
подальшими змінами та доповненнями),
ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Дослідивши надану заяву та матеріали
справи, суд розцінює подану позивачем
заяву, як заяву про зменшення розміру
позовних вимог та враховуючи те, що
відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення
по справі збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог, а до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви,
приймає надану заяву до провадження та
продовжує розгляд справи з її
урахуванням.

10.06.2014 року до суду від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому вказує на те, що після подання
позову, відповідачем було частково
добровільно оплачено заявлену в
позовній заяві заборгованість у
розмірі 19186,87 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями № 12589 від 13.05.2014
р., № 3223 від 29.05.2014 р. Просить суд
припинити провадження у справі в
частині стягнення заборгованості по
орендній платі у розмірі 19186,87 грн. за
відсутністю предмету спору. В іншій
частині позов визнає та не заперечує
проти його задоволення. Крім того,
просить суд розстрочити виконання
рішення суду рівними платежами
щомісячно протягом шести місяців після
набрання рішенням законної сили.

Суд, дослідивши відзив та додані до
нього докази, долучає їх до матеріалів
справи.

10.06.2014 року до суду від відповідача
надійшло клопотання про розстрочку
виконання рішення суду, в якому він
просить суд розстрочити виконання
рішення суду рівними платежами
щомісячно протягом шести місяців після
набрання рішенням законної сили.
Клопотання обґрунтовано скрутним
фінансовим станом відповідача, великою
кредиторською та дебіторською
заборгованостями, недостатністю
грошових коштів на банківських
рахунках, загальним спадом економіки,
стрімким ростом інфляції та курсів
іноземних валют та інш.

Суд, дослідивши клопотання та додані до
нього докази, долучає його до
матеріалів справи.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов, факт
часткової оплати боргу відповідачем
підтвердив. Проти задоволення
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення суду заперечував.

Присутній в судовому засіданні
представник відповідача підтримав
відзив на позовну заяву, просив суд
припинити провадження у справі в
частині оплаченої заборгованості, в
іншій частині позов визнав та проти
його задоволення не заперечував.
Просив суд задовольнити клопотання про
розстрочку виконання рішення суду.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
всебічно і повно дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступне.

11 листопада 2011 року між Публічним
акціонерним товариством "Укртелеком"
(надалі - Позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком" (надалі - Відповідач)
було укладено договір № 74-28-1436-15 (надалі
Договір), за яким Відповідач прийняв в
строкове платне користування
технологічні приміщення для
розміщення обладнання зв'язку,
загальною площею 12 кв.м., розташовані у
м. Києві: будинку № 18а по вул.
Островського, площею 2 кв.м., будинку №
34а по вул. Предславинська, площею 2 кв.м.,
будинку № 11/15 по вул. Софіївська площею
4 кв.м., будинку № 21а по вул. Стратегічне
шосе, площею 2 кв.м., будинку № 11 по вул.
Леонтовича, площею 2 кв.м.

Згідно з п. 6.1.3. Договору, Відповідач
взяв на себе зобов'язання своєчасно та
в повному обсязі вносити орендну плату
та інші платежі, передбачені Договором.

Відповідно до пункту 3.6. Договору
Відповідач зобов'язаний сплачувати
орендну плату не пізніше 27 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання та не оплатив рахунки по
даному договору з вересня 2013 року по
квітень 2014 року включно, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість по орендній
платі та іншим платежам у розмірі 65076,52
грн., що й стало підставою звернення
позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та статтею 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до статті 284 Господарського
кодексу України орендна плата є
істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Відповідно
до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату встановлені
частиною 2 статті 285 Господарського
кодексу України.

Договір найму укладається на
строк, встановлений договором (ст. 763
ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, Відповідач визнається судом
таким, що прострочив виконання
зобов'язання за Договором № 74-28-1436-15 від
11.11.2011 року у розмірі 65076,52 грн.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, суд припиняє провадження у
справі, якщо відсутній предмет спору.

Як встановлено судом, після подачі
позову до суду відповідачем була
часткова оплачена частина основного
боргу у розмірі 19186,87 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 12589 від 13.05.2014 року та №
3223 від 29.05.2014 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
припинення провадження у справі в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 19186,87 грн.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Кодексу. Відповідно до частини 1
вказаної статті, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у
разі наявності заборгованості по
орендній платі чи іншим витратам за
Договором за попередній місяць станом
на 27 число поточного місяця, орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу, в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня,
починаючи з 28 числа поточного місяця до
дати погашення заборгованості.

Частиною 2 статті 343 Господарського
кодексу України визначено, що пеня за
прострочку платежу встановлюється за
згодою сторін господарських договорів,
але її розмір не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено договором або
законом, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку пені вбачається, що
позивачем розрахунок пені здійснено з
урахуванням положень зазначених норм
законодавства, та відповідачу
правомірно нарахована пеня у розмірі
2089,71 грн.

Відповідно до статті 625 Кодексу
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку інфляційних та 3% річних
вбачається, що позивачем розрахунок
здійснено з урахуванням положень норм
законодавства, та суд дійшов висновку
про наявність правових підстав для
стягнення інфляційних у розмірі 2028,36
грн. та 478,48 грн. 3% річних.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 45889,65 грн. основного боргу,
2089,71 грн. пені, 478,48 грн. трьох відсотків
річних та 2028,36 грн. інфляційних
обґрунтовані, підтверджуються
доданими до матеріалів справи
доказами, визнані відповідачем, та є
такими, що підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення клопотання
відповідача про розстрочку виконання
рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

Однак, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо фізичних і
юридичних осіб - стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 7.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
якщо у відповідача відсутні кошти на
рахунку в банку або коли їх не вистачає
для покриття заборгованості,
господарський суд може змінити спосіб
виконання рішення і видати наказ про
звернення стягнення на його майно.
Відповідач не надав суду документів,
які підтверджують відсутність майна.

Отже, враховуючи вищевикладені
обставини, господарський суд дійшов
висновку про те, що клопотання
задоволенню не підлягає.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 року "Про судове рішення",
результати розгляду господарським
судом заяв (клопотань) учасників
судового процесу повинні зазначатися в
мотивувальній, а не в резолютивній
частині рішення суду, прийнятого по
суті справи, за винятком тих випадків,
коли суд вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову (статті
67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку
виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 173, 174, 179 Господарського кодексу
України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,
12, 33, 43, 44-49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком" (61002,
м. Харків, вул. Сумська, 50, , п/р 4403 АТ "ОТП Банк" м. Київ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Київської міської філії ПАТ
"Укртелеком" (01033, м. Київ, вул. Горького,
40, , п/р НОМЕР_1 у ПАТ
"Райфайзен банк Аваль" м. Києва, МФО 300335)
- 45889,65 грн. основного боргу, 2089,71 грн.
пені, 478,48 грн. трьох відсотків річних,
2028,36 грн. інфляційних та 1827,00 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 19186,87 грн.

В задоволенні клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення суду -
відмовити.

Повне рішення складено 27 червня 2014
року.

Суддя С.Ч. Жельне