ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.08.14р. Справа № 904/3437/14

За позовом Департаменту корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 3 844,83 грн. за договором
оренди

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Булана Ю.М.

Представники:

Від позивача: Ковальчук Д.Ю.,
довіреність № 10/3-146 від 30.12.2013 р.

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №
1080 від 14.07.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Департамент корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради
звернувся до господарського суду з
позовом про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 суми основного
боргу у розмірі 2 601,42 грн. та пені - 1 244,15
грн. за договором оренди нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста № 338-УКВ/09 від 22.10.2009 р.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору оренди нерухомого майна,
що належить до комунальної власності
територіальної громади міста від
15.04.2010р. № 86-УКВ/10 щодо своєчасної
оплати орендних платежів.

Позивачем 03.07.2014р. надано уточнену
позовну заяву, в якій він просить
стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Департаменту
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради до міського бюджету
(отримувач: УДКСУ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, код отримувача 37989253,
р/р 0008, банк: ГУДКСУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012)
заборгованість з орендної плати в
розмірі 2 601,42 грн. та пені у розмірі 1244, 15
грн. та докази її направлення
відповідачу за новою адресою.

Як пояснив позивач, необхідність в
уточненні виникла у зв'язку з тим, що
відповідач змінила прізвище та місце
проживання.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що позивачем дотримано порядку
подання заяви про уточнення позовних
вимог відповідно до норм чинного
законодавства, господарський суд
приймає заяву позивача про уточнее
позовних вимог до розгляду.

Позивач підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник Відповідача підтвердив
зміну відповідачем прізвища та місця
проживання, надавши документи в
підтвердження цього (а.с.42-45).

Проти позовних вимог представник
відповідача заперечив, надав усні
пояснення у справі та зазначив про
оплату відповідачем за оренду спірного
приміщення в повному обсязі ще у 2011
році..

Ухвалою суду від 16.06.2014 р. розгляд
справи відкладався на 15.07.2014р., 15.07.2014р.
розгляд справи відкладався до 29.07.2014р.

29.07.2014р. у судовому засідання
оголошувалась перерва до 04.08.2014р.

У судовому засіданні 04.08.14р. відповідач
надав заяву про застосування строку
позовної давності та просить відмовити
в задоволенні позову.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 04.08.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2009 року між Управлінням комунальної
власності Дніпропетрвоської міської
ради, правонаступником якого є
Департамент корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради (далі -
Позивач, Орендодавець) Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (яка в
подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1)
(далі - Відповідач, Орендар) був
укладений договір оренди нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста № 338-УКВ/09 (далі - Договір). 30.12.2011р.
сторонами укладено додаткові угоди № 1
від 22.10.2009р. та № 2 від 30.03.2010р. до
договору оренди нерухомого майна, що
належить до комунальної власності
територіальної громади міста від
22.10.2009р. № 338-УКВ/09 (далі - Додаткова
угода №1, Додаткова угода № 2).

Відповідно до пункту 1.1 Договору з
метою ефективного використання
комунального майна орендодавець на
підставі рішення міської ради від 21.03.07
№ 41/11 із змінами та доповненнями
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування комунальне
нерухоме майно - нежитлове приміщення -
(надалі - об'єкт оренди) загальною
площею 56.5 кв.м., у цокольному поверсі 5 -
поверхового будинку, розташоване за
адресою: АДРЕСА_2, вартість якого,
згідно з незалежною оцінкою становить
276 970,00 грн. без ПДВ, що перебуває на
балансі КЖЕП «Південне», ради для
використання під розміщення майстерні
з ремонту меблів. Використання об'єкту
оренди не за цільовим призначенням
забороняється.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що
передача нерухомого комунального
майна (об'єкт оренди) в оренду не тягне
за собою виникнення в орендаря права
власності на цей об'єкт оренди.

Власником майна (об'єкта оренди)
залишається територіальна громада
міста Дніпропетровська (в особі
Дніпропетровської міської ради), а
орендар користується ним протягом
строку оренди.

Згідно з пунктом 2.2. Договору орендар
вступає у строкове платне користування
об'єктом оренди з дати підписання
сторонами цього договору та акта
приймання-передачі об'єкта оренди.

Відповідно до акту приймання-передачі
від 22.10.2009 року відповідачу було
передано об'єкт оренди, зазначений в
п.1.1 договору.

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що
передача об'єкта оренди в оренду
здійснюється за вартістю згідно з
незалежною оцінкою, проведеною станом
на 30.09.2009р. на підставі акта
приймання-передачі об'єкта оренди,
підписаного балансоутримувачем,
орендодавцем та орендарем.

У разі припинення цього договору об'єкт
оренди повертається протягом 5
календарних днів з дати припинення
цього договору (п. 2.5. Договору).

Орендар зобов'язаний повернути об'єкт
оренди за актом приймання-передачі
об'єкта оренди, підписаним
балансоутримувачем, орендодавцем та
орендарем. Майно вважається повернутим
з моменту підписання Сторонами акта
приймання-передачі об'єкта оренди (п. 2.6.
Договору).

Згідно п. 3.1. Договору розрахунок
орендної плати здійснюється за
методикою розрахунку порядку
використання плати за оренду
комунального нерухомого майна,
затвердженою міською радою.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що
розмір орендної плати відповідно до
розрахунку орендної плати, що є
невід'ємною частиною цього договору,
становить 1 163,28 грн. без ПДВ /базова за
вересень місяць 2009 рік/.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється згідно з чинним
законодавством та в повному обсязі
спрямовується орендарем на рахунок
балансоутримувача.

Орендна плата за перший місяць оренди
коригується на індекс інфляції,
починаючи з жовтня місяця 2009р.

У платіжному дорученні обов'язково
зазначати, номер договору оренди, дату
укладення та назву орендаря.

Згідно з пунктом 3.3 Договору, за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50 % від загальної суми орендної плати
до загального фонду міського бюджету
м. Дніпропетровська на розрахункові
рахунки, які відкриті управліннями
Державного казначейства за місцем
реєстрації орендаря, як платника
податків та зборів, в районних
податкових інспекціях м.
Дніпропетровська, відповідно з кодом
бюджетної класифікації 22080401 у розмірі
581,64 грн.;

- 50 % від загальної суми орендної плати у
розмірі 581,64 грн. на рахунок
балансоутримувача об'єкта оренди.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що
орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць з урахуванням
індексу інфляції за поточний місяць.

Орендна плата сплачується орендарем
щомісяця у термін не пізніше 15 числа
місяця, наступного за звітним, і не
залежить від наслідків господарської
діяльності орендаря.

Орендна плата сплачується орендарем за
весь час фактичного використання
об'єкта оренди до дати підписання акта
приймання-передачі об'єкта оренди,
включно (частини 1 та 2 пункту 3.5
Договору).

Відповідно п. 3.6. Договору кошти
(орендна плата), які сплачує орендар
після закінчення строку договору
оренди до підписання акту
приймання-передачі не є підставою
вважати договір автоматично
продовженим на новий термін.

Орендар зобов'язаний своєчасно і у
повному обсязі сплачувати орендну
плату за весь час фактичного
використання об'єкта оренди до дати
підписання акта приймання-передачі
об'єкта оренди, включно (п.5.2. Договору).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", орендою є
засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 1 та 2 статті 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" встановлено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності. Методика
розрахунку орендної плати та пропорції
її розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються для об'єктів, що
перебувають у державній власності,
Кабінетом Міністрів України. Методика
розрахунку орендної плати та пропорції
її розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються органами, уповноваженими
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим (для об'єктів, що належать
Автономній Республіці Крим), та
органами місцевого самоврядування (для
об'єктів, що перебувають у комунальній
власності) на тих самих методологічних
засадах, як і для об'єктів, що
перебувають у державній власності.

Цей договір діє з 22.10.2009 року до 22.10.2011
року включно (пункт 10.1 договору).

Після закінчення терміну договору
оренди орендар, який належним чином
виконував свої обов'язки, має переважне
право, за інших рівних умов, на
переукладення договору оренди на новий
термін. Умови договору оренди на новий
строк встановлюється за допомогою
сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо умов договору
переважне право оренди на
переукладення договору припиняється
(п. 10.2. Договору).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 09.06.2011р.
у справі № 5005/4733/2011 договір оренди від
22.10.2009р. № 338-УКВ/09 було розірвано,
зобов'язано орендаря звільнити об'єкт
оренди (а.с. 53-55.)

Позивач у позовній заяві просить
стягнути заборгованість з відповідача
з орендної плати перед міським
бюджетом за період користування
об'єктом оренди з березня 2011 року по 24
червня 2011 року (дата набрання законної
сили рішенням суду про розірвання
договору), яка складає 2 601,42 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, оцінивши докази
в їх сукупності, суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
спору на підставі наступного.

Частинами 1 та 3 статті 11 Цивільного
кодексу України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Обов'язок щодо своєчасного внесення
орендної плати орендарем передбачено
частиною 3 статті 18 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", частиною 5 статті 762 Цивільного
кодексу України, частиною 3 статті 285
Господарського кодексу України.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (пункт 1
статті 193 Господарського кодексу
України).

Орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності (частина 1
статті 286 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

На час розгляду справи сума боргу
Відповідачем не сплачена, належними
доказами не спростована.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджена наявність заборгованості
відповідача перед позивачем зі сплати
орендної плати за період з березня 2011р.
по 24 червня 2011р. включно у розмірі 2 601,42
грн.

В ході розгляду справи відповідачем
заявлено про пропуск позивачем строків
позовної давності для звернення до
суду з позовом, оскільки борг, який
просить стягнути позивач виник у 2011
році.

Поняття позовної давності унормовано
Главою 19 Цивільного кодексу України.
Норми про позовну давність мають
імперативний характер.

Так, відповідно до статті 256 вказаного
Кодексу, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Окрім цього, загальний строк для
захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність)
статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлено в три роки.

Згідно зі статтею 260 Цивільного кодексу
України позовна давність обчислюється
за загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253-255
цього Кодексу. Строк позовної давності
тривалістю в три роки застосовується у
вигляді загального правила, якщо для
відповідної вимоги не встановлено
спеціального строку.

За змістом частини другої статті 9 ЦК
України та частини першої статті 223 ГК
України позовна давність має
застосовуватися до вимог, що
випливають з майново-господарських
зобов'язань, визначених статтею 175
цього Кодексу.

Частиною третьою статті 267 ЦК України
передбачена можливість застосування
позовної давності лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення судом

За змістом статті 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи. У
зобов'язальних правовідносинах, в яких
визначено строк виконання
зобов'язання, перебіг позовної
давності починається з дня, наступного
за останнім днем, у який відповідне
зобов'язання мало бути виконане.

У даному випадку, з врахуванням умов п.
3.4 Договору, відповідач повинен був
сплатити:

- за березень 2011р. - 674,95грн. - до 15.04.2011р.,

- за квітень 2011р. - 683,72грн. - до 15.04.2011р.,

- за травень 2011р. - 689,19грн. - до 15.06.2011р.,

- за червень 2011р. - 553,56грн. - до 15.07.2011р.

Отже, з врахуванням заяви відповідача
про застосування строків позовної
давності та, приймаючи до уваги, що
позивач з позовом до суду звернувся
21.05.2014р., до стягнення з відповідача
підлягає 1 242,75грн., з яких :за травень
2011р.- 689,19грн., за червень 2011р.-553,56грн.).

У стягненні 1 358,67 грн. слід відмовити у
зв'язку з пропуском позивачем строку
позовної давності.

Крім основного боргу Позивач просить
стягнути з Відповідача пеню у сумі 1
244,15грн. за період 14.10.2010р. по 02.04.2014р.

Пунктом 9.1. Договору встановлено, що за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за цим договором сторони
несуть відповідальність згідно з
умовами цього договору та чинним
законодавством України.

Відповідно до пункту 9.2 Договору за
несвоєчасну сплату суми орендної плати
орендар зобов'язаний сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
на дату нарахування пені від
несплаченої суми орендної плати за
кожен день прострочення платежу у
співвідношенні, визначеному у п.3.3
цього договору.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

За вимогами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді сплати
неустойки.

Перевіривши розрахунки надані
Позивачем, судом встановлено, що пеня
нарахована не вірно - за весь період
прострочення оплати - з 14.10.2010р. по
02.04.2014р.

Однак, відносно пені за порушення
грошових зобов'язань застосовується
припис частини шостої статті 232 ГК
України. Даним приписом передбачено не
позовну давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова п. 9.2 договору про оплату
пені за кожен день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

З врахуванням викладеного розмір пені
слід розраховувати з 14.10.2010р. по 13.02.2014р.,
що становить 842,26 грн.

Однак, слід зазначити, що до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.(п.1. ч.2 ст. 258 ГПК України).

Крім того, відповідно до ст. 266 ЦК
України, зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, звернення стягнення на
заставлене майно тощо).

Отже, з врахуванням вищевикладеного та
заяви відповідача, у стягненні пені
слід відмовити у зв'язку з пропуском
позивачем строку позовної давності.

Заперечення відповідача щодо оплати
ним заборгованості судом не
приймаються, оскільки вони не
підтверджені належними та допустимими
доказами (платіжними документами,
банківськими виписками тощо)..

А статтями 33, 34 ГПК України зазначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

На підставі викладеного позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
стягненням з Відповідача на користь
Позивача суми основного боргу у
розмірі 1 242,75грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір слід покласти на сторони,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, зі стягненням з
відповідача на користь позивача
590,49грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Департаменту
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради до міського бюджету
(отримувач: УДКСУ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, код отримувача 37989253,
р/р 0008, банк: ГУДКСУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012)
заборгованість з орендної плати в
розмірі 1 242,75грн. та витрат по сплаті
судового збору у розмірі 590,49 грн.
(п'ятсот дев'яносто грн. 49 коп.), про що
видати наказ.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 06.08.2014р.

Суддя Н.Г. Назаренко