ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р.Справа № 922/2711/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (м. Харків)
до Приватної фірми "Мон" (м. Харків) про
стягнення 31047,54 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Счастливої Я.О. (довіреність
№38-1867 від 28.02.2010 р.), Гроссу Г.В.
(довіреність №38-2071/471 від 10.05.2012 р.);

відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство
"Харківські теплові мережі", звернувся
до господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з Приватної фірми "Мон" 26 211,03
грн. заборгованості, пені у розмірі 1931,62
грн., інфляційних витрат у розмірі 1988,92
грн., 3% річних у розмірі 915,97 грн.
Загальна сума заявлена до стягнення
складає 31047,54 грн. Також позивач просить
покласти на відповідача понесені
витрати зі сплати судового збору,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідач в порушення умов договору №
165 від 01.01.2002 р. неналежним чином виконав
свої зобов'язання щодо оплати теплової
енергії.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07 липня 2014 року
було прийнято вказану позовну заяву,
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 22 липня 2014
року.

У призначеному судовому
засіданні представники позивача
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання 22 липня 2014 року не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, причини неявки суду не
повідомив. Про час і місце слухання
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення поштового
відправлення №020646, яке долучене судом
до матеріалів справи.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що відповідач
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи й
відсутність представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає, згідно ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, за
можливе розгляд справи за позовної
заявою позивача за наявними у справі і
додатково наданими на вимогу суду
матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

01 січня 2002 р. між Комунальним
підприємством "Харківські теплові
мережі" (енергопостачальна
організація) та Приватною фірмою "Мон"
(споживач) був укладений договір на
постачання теплової енергії №165.

Відповідно до умов договору
енергопостачальна організація
зобов'язалася постачати споживачеві
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних йому обсягах на потреби,
перелік яких вказано в п.2.1. договору, а
відповідач зобов'язався оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені договором, а саме
розділом 6 договору.

Пунктом 6.3. договору відповідач
зобов'язався за 10 днів до початку
розрахункового періоду сплачувати
попередню оплату вартості, необхідного
обсягу теплової енергії, що і є заявкою
на наступний розрахунковий період, з
урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок розрахункового
періоду. Розрахунковим періодом,
відповідно до п.6.2. договору, є
календарний місяць, по результатом
якого підписується акт (в 3-х
примірниках) на відпуск-получення
теплової енергії.

Позивач свої зобов'язання виконав
в повному обсязі, на підставі
вищезазначеного договору здійснив
відпуск теплової енергії відповідачу
та направив на його адресу рахунки на
оплату спожитої теплової енергії. Факт
користування тепловою енергією у
приміщенні, в якому знаходився
відповідач в спірний період, за
адресою: м. Харків, вул. Наріманова, 10А,
підтверджується актом про включення
опалення №176/5432-В від 15.10.11 р., №176/7313-В
від 15.10.2012 р., №176/314 від 03.10.2013 р. та
актами відключення опалення № 176/5328-В
від 08.04.2012 р., № 176/46-В від 14.04.13 р., №176/553
від 14.04.2014 р. підписаними
представниками сторін та
балансоутримувачем будівлі за адресою
вул. Наріманова, 10А.

Відповідач, в свою чергу, не
виконав належним чином взяті на себе за
договором зобов'язання, не сплатив у
визначені договором строки, порядку та
розмірі вартість заявленої та
отриманої теплової енергії, внаслідок
чого за період з листопада 2011 року по
січень 2012 року, з грудня 2012 року по
березень 2013 року, з жовтня 2013 року по
квітень 2014 року станом на 27.06.2014 р.
утворилась заборгованість в сумі 26 211,03
грн., яка до цього часу не погашена.
Доказів на підтвердження оплати боргу
за спірний період відповідач до суду не
надав.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

За приписом ст. 629 ЦК України,
договір є обов"язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною першою ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо в
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно із ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вказані обставини та
вимоги ст.526 Цивільного Кодексу
України, а саме те, що зобов"язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, приймаючи до
уваги те, що відповідач не надав суду
жодного документу, який би
спростовував наявність заборгованості
перед позивачем, хоча мав можливість
скористуватись своїми процесуальними
правами та надати документи в
обґрунтування своєї позиції по справі,
суд дійшов висновку, що позовна вимога
позивача в частині стягнення
заборгованості в сумі 26211,03 грн.
правомірна та обґрунтована, така, що не
спростована відповідачем, тому
підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст.193,198 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", пеня
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

В розумінні частини 3 статті 549
Цивільного кодексу України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 7.2.3 договору передбачена
відповідальність сторін, а саме в разі
несвоєчасної плати за спожиту теплову
енергію нараховується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ
належної до сплати суми за кожен день
прострочення.

Позовна вимога щодо стягнення з
відповідача пені у сумі 1931,62 грн., яка
нарахована позивачем за прострочення
виконання грошового зобов'язання у
відповідності до умов, передбачених
вищевказаним договором, відповідає
вимогам діючого законодавства,
розрахунок пені перевірено судом та є
вірним, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох відсотків річних за
весь час прострочення.

Судом перевірено розрахунок
позивача про нарахування відповідачу
1988,92 грн. інфляційних витрат з періодом
нарахування з березня 2012 року по
червень 2014 року, та 915,97 грн. 3% річних за
період з 01.03.2011 року по 27.06.2014 року.

Зважаючи на вищевикладене,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3% річних в сумі 915,97 грн. та
інфляційних витрат в сумі 1988,92 грн.
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають діючому законодавству, у
зв'язку з чим підлягають задоволенню

Вирішуючи питання розподілу
судових витрат суд керується ч. 1 ст. 49
ГПК України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.,
оскільки з його вини спір було доведено
до суду.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.ст. 526, ч.1 ст.530, 610, 611, ч. 2
ст.625, ст. 629 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 12, 15, 22,
32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватної фірми "Мон" (61064, м.
Харків, вул. Наріманова, б. 10А; ) на користь Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова,
11; р/р 13 в ВАТ "Державний ощадний
банк України", МФО 351823, )
заборгованість в розмірі 26211,03 грн.,
пеню у розмірі 1931,62 грн., інфляційні
витрати у розмірі 1988,92 грн., 3% річних у
розмірі 915,97 грн. та судовий збір в сумі
1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.07.2014 р.

Суддя Г.І. Сальнікова