ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 р.
Справа № 923/700/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом незалежної аудиторської
фірми "Пріоритет" у формі товариства з
обмеженою відповідальністю м. Херсон

до відповідача-1 - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

відповідача-2 - приватного підприємства
"Нива-В.Ш."

відповідача-3 - Головного управління
юстиції у Херсонській області

третя особа-1 без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів
- публічне акціонерне товариство
"Сигма"

третя особа -2 без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів -
публічне акціонерне товариство
"Райффазен Банк Аваль" Херсонська
обласна дирекція

про визнання недійсними прилюдних
торгів

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа
Сизова В.Ю.

від відповідача-1 - не прибули

відповідача-2 - уповноважена особа
Бойко В.В.

відповідача-3 - уповноважена особа
Григоренко М.Ю.

від 3 особи-1 - не прибули

від 3 особи-2 - уповноважена особа
Колібабчук О.А.

Незалежна аудиторська фірма
"Пріоритет" у формі товариства з
обмеженою відповідальністю (позивач)
звернулась до господарського суду з
позовом до: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (відповідач-1), приватного
підприємства "Нива-В.Ш." (відповідач-2),
Головного управління юстиції у
Херсонській області (відповідач-3),
публічного акціонерного товариства
"Сигма" (третя особа-1), публічного
акціонерного товариства "Райффазен
Банк Аваль", Херсонська обласна
дирекція (третя особа-2), яким, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 10.06.2014 року, просить
визнати недійсними прилюдні торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна публічного акціонерного
товариства "Сигма" - торговельного
комплексу "Центральний", що складається
з 4-х поверхневої будівлі з цокольним та
мансардним поверхами (літ "А"),
загальною площею 5240,40 кв.м. та 1-но
поверхової будівлі (гараж літ. "Б")
загальною площею 24,8 кв.м., огорожа № 1, 2,
3, розташованого за адресою: м. Херсон,
вул. Белінського, 15, які проведені ПП
"Нива-В.Ш." 05 березня 2014 року та
оформлені протоколом № 2213338 від 05
березня 2014 року.

Ухвалою суду від 10.06.2014року розгляд
справи відкладено та здійснено
процесуальну заміну учасників
судового процесу.

В засіданні суду від 01.07.2014року судом
оголошено перерву до 15.07.2014року
відповідно до ст. 77 ГПК України.

Ухвалою від 15.07.2014року розгляд справи
відкладався через неявку в засідання
суду представників відповідача-1,
відповідача-2 та третьої особи-1. Явка
представників сторін в засідання суду
була визнана обов'язковою.

Учасники судового процесу були
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, що
підтверджується реєстром поштової
кореспонденції канцелярії суду та
списком згрупованих поштових
відправлень рекомендованих листів за
16.07.2014року. Доказів які б свідчили про
її неотримання до господарського
суду не надходило, отже відповідача-1
та третю особу-1 було належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
справи.

Однак відповідач-1 та третя особа-1 в
засідання суду в черговий раз не
прибули. Будь-яких письмових заяв і
клопотань на день розгляду справи від
них до суду не надійшло. Подальше ж
відкладення розгляду справи призведе
до затягування судового процесу і є
порушенням приписів статті 22 ГПК
України, зокрема, стосовно обов'язку
сторін добросовісно користуватися
належними їм процесуальними правами,
виявляти взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів
другої сторони.

За таких підстав, відповідно до статті
75 ГПК України суд вважає можливим
розглянути справу без участі
представників відповідача-1 та третьої
особи-1 за наявними в ній доказами,
яких достатньо для вирішення спору по
суті, оскільки подальше відкладення
розгляду справи спричинить порушення
строку вирішення спору що є
недопустимим.

В засіданні суду позивач позовні
вимоги підтримав, він просить
задовольнити позов, посилаючись на те,
що проведенням прилюдних торгів
порушено його право власності на
нерухоме майно, оскільки в числі
торговельного комплексу
«Центральний» було реалізовано також
майно, яке є власністю позивача. Крім
того, як зазначає позивач, торги
проведено з порушенням вимог ст. 58, 62
Закону України «Про виконавче
провадження» та пункту 3.7 Тимчасового
Положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом міністерства
юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року.

Відповідач-2 та відповідач-3
позовні вимоги не визнають,
посилаючись на те, що при проведенні
торгів виконано усі вимоги Закону
України «Про виконавче провадження», а
торги проведені з дотриманням вимог
Тимчасового Положення.

До того ж, на думку відповідача-2 при
проведені торгів 05 березня 2014 року, які
оформлені протоколом № 2213338 від 05
березня 2014 року, мало місце реалізація
арештованого нерухомого майна
публічного акціонерного товариства
"Сигма", а саме торговельного комплексу
"Центральний", що складається з 4-х
поверхневої будівлі з цокольним та
мансардним поверхами (літ "А"),
загальною площею 5240,40 кв.м. та 1-но
поверхової будівлі (гараж літ. "Б")
загальною площею 24,8 кв.м., огорожа (№ 1, 2,
3), які розташовані за адресою: м. Херсон,
вул. Белінського № 15, яке було
предметом іпотеки. Договір іпотеки
ніким не визнано недійсним, а
позивачем не надано документального
підтвердження права власності на це
майно. Дії державної виконавчої
служби при здійснені опису, арешту
майна та передачі його на реалізацію
позивач не визнавав недійсними у
встановленому законом порядку, а його
посилання на те, що в ході торгів було
продано і його майно площею 104,4 кв.м. не
підтверджено належними доказами.

Третя особа-1 в попередніх засіданнях
суду не заперечувала проти позовних
вимог позивача, посилаючись на те, що
в 2000році відповідно до біржових
контрактів частина майна, в тому числі
приміщення 4-28, 4-30, 4-31, 4-32, 4-33, коридор та
сходова клітина були віджучені на
користь позивача, але за
правовстановлювальними документами
та технічною документацією вони
продовжували обліковуватися за ПАТ
«Сигма», тому і були предметом іпотеки,
а в наступному були включені до складу
арештованого майна та реалізовані з
прилюдних торгів як власність
боржника - ПАТ «Сигма».

Третя особа-1 зазначає у відзивіё що
фактично частина майна, яке позивач
зазначає як свою власність та яке
було реалізоване на спірних торгах в
числі торгівельного комплексу
«Центральний», є об'єктом спільної
сумісної власності позивача та третьої
особи-1, оскільки при накладені арешту
та передачі майна на реалізацію частки
співвласників визначені не були.

Третя особа-2 позовні вимоги не визнає
та зазначає що предметом торгів є
майно, яке передавалося третьою
особою-1 в іпотеку банку відповідно до
договору іпотеки від 11.08.2009року.
Предметом іпотеки було нерухоме майно
АТ «Сигма», яке передавалося в
забезпечення кредитного договору
укладеного між банком та третьою
особою-1 від 04.07.2008року №010/03-022/065, а саме:
торгівельний комплекс «Центральний»
літ.А загальною площею 5240,4кв.м.. літ.Б -
гараж, загальною площею 24,8 кв.м. Під час
укладання договору іпотеки боржником
було надано свідоцтво на право
власності та витяг із реєстру прав
власності на нерухоме майно, а також
технічний паспорт об'єкта нерухомості,
які ніким не оскаржені.

Дії державного виконавця при
здійснені опису та арешту майна
позивачем оскаржувалися до суду, але
суд не знайшов в діях ВДВС порушень
норм чинного законодавства, тому
посилання позивача на порушення норм
Закону України «Про виконавче
провадження» безпідставне.

Крім того, третя особа-2 вважає, що
позивачем не надано належних доказів
на підтвердження права власності на
нерухоме майно, а реєстраційні написи
БТІ на біржових контрактах такими
доказами не є, так як на момент
укладення біржових контрактів діяла
інша Інструкція, якою затверджена інша
форма реєстрації реєстраційного
напису.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши представників сторін, суд
-

в с т а н о в и в:

Відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області здійснювалося
примусове стягнення коштів з ПАТ
«Сигма» (третя особа-1) на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Херсонської обласної дирекції (третя
особа-2) в сумі 6433096грн.02коп. на
підставі наказу господарського суду
Херсонської області №5024/453/2011 від
19.12.2011року.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
передбачені Законом України "Про
виконавче провадження".

Статтею 27 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що у разі
ненадання боржником у строки
встановлені для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Під час здійснення виконавчих дій
державним виконавцем на підставі заяви
стягувача від 22.01.2013року описано та
арештовано належний боржнику (третій
особі-1) об'єкт нерухомості, який
знаходився в іпотеці в забезпечення
кредитного договору і перелік якого
зазначено в договорі іпотеки, а саме:
торгівельний комплекс «Центральний»
літ. А загальною площею 5240,4кв.м., гараж
Б 24,8 кв.м., огорожа №1, 2, 3, розташований в
м.Херсоні вул.. Белінського №15.

Згідно частини 1 статті 58 Закону
України "Про виконавче провадження"
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який здійснює
свою діяльність відповідно до Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні".

В наступному, після здійснення оцінки
арештованого майна, за результатами
конкурсу між спеціалізованими
торговельними організаціями, належне
боржнику майно, на яке звернено
стягнення, передано для реалізації на
прилюдних торгах Херсонській філії ПП
«Нива - В.Ш.» (відповідач-2).

Прилюдні торги були проведені
05.03.2014року та оформлені протоколом
№2213338.

Позивач просить визнати недійсними
прилюдні торги проведені
відповідачем-2 05.03.2014року які
оформлені протоколом № 2213338 від
05.03.2014року, посилаючись на те, що торги
порушують його право власності,
проведені з порушеннями норм
встановлених законодавством, а саме
ст.58, ч.3 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження», пункту 3.7
Тимчасового Положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
27.10.1999року № 68/5, зареєстрованим
Міністерством юстиції України
02.11.1999року за №745/4038, (далі - Тимчасове
Положення), посилаючись на порушення
вимог які встановлені ст.ст. 203, 215 ЦК
України.

Розглядаючи позовні вимоги суд
виходить із того, що реалізація майна
на прилюдних торгах полягає в продажу
майна, тобто в забезпечені переходу
права власності на майно боржника, на
яке звернено стягнення, до покупця,
яким є учасник прилюдних торгів, та, з
урахуванням передбачених
законодавством особливостей щодо
проведення прилюдних торгів, складання
за результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів, є
оформленням відносин купівлі-продажу
майна на прилюдних торгах, а відтак є
правочином.

Статтею 204 ЦК України встановлено
презумпцію правомірності правочину,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Правомірність правочину означає, що
він є юридичним фактом, який породжує
ті правові наслідки, настання яких
бажають сторони і які відповідають
вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Статтею 185 Господарського кодексу
України встановлено, що до укладення
господарських договорів на біржах,
оптових ярмарках, публічних торгах
застосовуються загальні правила
укладення договорів на основі вільного
волевиявлення, з урахуванням
нормативно-правових актів, якими
регулюється діяльність відповідних
бірж, ярмарків та публічних торгів.

Основними принципами прилюдних
(публічних) торгів є прозорість,
конкурентність та вигідність.

Підставою визнання прилюдних торгів
недійсними є порушення встановлених
законодавством правил проведення
торгів, визначених Тимчасовим
Положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна щодо
процедури підготовки до проведення
торгів, проведення торгів та
оформлення кінцевих результатів
торгів.

Згідно з вимогами ст. 4-3, ст. 33 ГПК
України судочинство в господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Ці докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Матеріалами справи підтверджується,
що на торгах 05.03.2014року було
реалізовано арештоване майно, що
знаходилося в іпотеці згідно з
договором іпотеки від 11.08.2009року № 2184,
укладеним між АТ «Райффайзен Банк
Аваль» та АТ «Сигма», відповідно до
якого АТ «Сигма» (третя особа-1)
передала в іпотеку банку нерухоме
майно, а саме: торговельний комплекс
«Центральний» літ. А загальною площею
5240,4кв.м., гараж Б 24,8 кв.м., огорожа №1, 2, 3,
розташований в м.Херсоні вул..
Белінського №15. Іпотека відповідно до
умов договору забезпечує повне
виконання грошових зобов'язань
третьої особи-1 за генеральною
кредитною угодою №010/-022/065 від
04.07.2008року укладеною між третьою
особою-1 та третьою особою-2.

Із наданих в засіданнях суду пояснень
представників третьої особи- 1, третьої
особи-2 та наявних у справі доказів
вбачається, що при оформлені договору
іпотеки АТ «Сигма» надавало свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
САС №046566, видане Херсонською міською
радою 05.06.2008року на підставі рішення
виконавчого комітету Херсонської
міської ради від 20.05.2008року №231. Право
власності на вищезазначене нерухоме
майно 09.06.2008року зареєстроване в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно Херсонським державним бюро
технічної інвентаризації в реєстровій
книзі за реєстраційним номером 23519424.

Крім того, договір іпотеки містить
посилання на технічну документацію,
яка надавалася АТ «Сигма» при
укладанні цього договору. Зокрема, в
пункті 1.1 договору іпотеки опис
нерухомості зазначено наступним
чином: літ. А загальною площею 5240,4 кв.м.,
літ Б, гараж загальною площею 24,8кв.м.,
огорожа №1, 2, 3, розташовані в м.Херсоні,
вул. Белінського №15. План та
характеристика об'єкту нерухомості
наведені в технічному паспорті,
виготовленому станом на 03.06.2008року та
перевірені 04.06.2008року Херсонським
обласним об'єднаним бюро технічної
інвентаризації, та в акті оцінки №318/07
від 01.07.2009року.

Таким чином, відповідно до
правовстановлюючих документів на
момент укладення договору іпотеки
єдиним власником реалізованого на
торгах нерухомого майна було АТ
«Сигма». При цьому будь-яких зауважень
щодо того, що частина вищезазначеного
майна знаходиться у власності інших
осіб, або є спільною власністю договір
не містить.

Щодо посилання позивача на те, що
право власності на нерухоме майно, яке
ним придбане у третьої особи-1 за
біржовим контрактом №3230 від 02.03.2000року
зареєстроване в Херсонському
державному БТІ відповідно до вимог
чинної на той час Інструкції про
порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затвердженої наказом
Держбуду України від 09.06.1998року №121 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 26.06.1998року за №399/2839, то ці
доводи не відповідають дійсності,
оскільки наявні в біржовому контракті
реєстраційні написи БТІ за змістом і
формою відповідають формі
реєстраційного напису на документі
про право особистої власності,
затвердженій Інструкцією про порядок
реєстрації будинків і домоволодінь у
містах і селищах міського типу УРСР від
31.01.1966року, яка втратила чинність
19.01.1996року і на момент вчинення
контракту (01.03.2000року) не діяла.

До того ж, відповідно до вимог п.1.8
Інструкції №121, на яку посилається
позивач, державній реєстрації
підлягають об'єкти нерухомості при
наявності матеріалів технічної
інвентаризації, підготовлених тим
бюро технічної інвентаризації, яке
здійснює державну реєстрацію права
власності. В той же час відповідно до
пункту 2.1 цієї Інструкції проставлення
реєстраційного напису БТІ на
біржовому контракті є лише одним із
етапів проведення державної
реєстрації, оскільки пункт 4.1
Інструкції №121 зазначає, що
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна проводиться з
видачею органами державної
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування свідоцтва на право
власності.

Таким чином, в будь-якому разі,
оформлення права власності на об'єкти
придбані за біржовим контрактом №3230
від 02.03.2000року є завершеним з моменту
отримання позивачем свідоцтва про
право власності на зазначені в
контракті приміщення. Однак такого
свідоцтва до матеріалів справи не
надано, в той час як третя особа-1
надавала усі необхідні
правовстановлюючі документи на об'єкти
нерухомості, які реалізовані на
прилюдних торгах 05.03.2014року.

Як зазначають сторони, після
проведення реконструкції комплексу
ресторану «Центральний» змінилася
назва об'єкту та була виготовлена
нова технічна документація на об'єкт
торгівельний комплекс «Центральний»,
загальна площа об'єкту літ. А - 5240,4кв.м.,
гараж літ. Б - 24,8 кв.м., огорожа №1, 2, 3.
Відповідно до вимог розділів 10, 11
Інструкції Про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 24.05.2001року №127,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 10.07.2001року за №582/5773, будь-які
зміни, доповнення, виправлення щодо
складу, технічного стану майна,
власників майна, тощо БТІ не вносило.

При примусовому виконанні рішення
господарського суду Херсонської
області від 28.04.2011року по справі
№5024/452/2011, на підставі якого 19.12.2011року
видано наказ, було описано саме те
майно, яке було передано в іпотеку
іпотекодавцем та зазначене в
правовстановлюючих документах, як
власність АТ «Сигма». При цьому
присутній при здійснені опису майна
керівник ПАТ «Сигма» жодних зауважень
не мав.

13.08.2013року суб'єктом оціночної
діяльності завершено звіт про
незалежну оцінку торгівельного
комплексу «Центральний», з яким
20.08.2013року ознайомлений боржник - ЗАТ
«Сигма» і знову ж таки будь-яких
заперечень та звернень з заявою про
призначення рецензування звіту, як це
передбачено ч.4 ст.58 Закону України «Про
виконавче провадження», боржник до
виконавчої служби не звертався.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Однак, позивач, стверджуючи, що в числі
описаного та арештованого виконавчою
службою майна боржника -
торгівельного комплексу
«Центральний» було описано,
арештовано, а в наступному і продано з
прилюдних торгів також майно, яке є
власністю позивача, та зазначене в
торговому біржовому контракті №3230
укладеному на торговій біржі «Смарагд
Південь» 02.03.2000року, а саме: службові
приміщення комплексу ресторану
«Центральний» 4-28, 4-29, 4-30, 4-31, 4-32, 4-33,
коридор та сходові клітини загального
користування загальною площею 109,9
кв.м. по вул.. Белінського №15 в
м.Херсоні, не скористався своїм правом
передбаченим ч.1 ст.60 Закону «Про
виконавче провадження» і не звернувся
до суду з відповідним позовом.

До того ж в контракті вищезазначене
нерухоме майно зазначене як майно
загального користування, тому третя
особа-1 вважає його спільною власністю,
так як частки цього майна в натурі у
встановленому законом порядку не
виділялися.

Дії державного виконавця при здійснені
опису та арешту майна та включення до
складу майна боржника майна позивача,
що призвело до недостовірної оцінки
майна оскаржувалися боржником до
суду, але суд не знайшов в діях ВДВС
порушень норм чинного законодавства,
про що свідчить наявна в матеріалах
справи постанова Одеського
апеляційного господарського суду від
13.01.2014року по справі №5024/453/2011,
відповідно до якої порушень
виконавчою службою норм закону
України «Про виконавче провадження», в
тому числі при арешті майна та
здійснені оцінки, судом не
встановлено, тому посилання позивача
на порушення норм Закону України «Про
виконавче провадження» безпідставне.

Слід зазначити, що посилаючись
позивача на те, що при проведенні
спірних торгів в числі майна
торгівельного комплексу було
реалізовано майно загальною площею109,
9 кв.м., яке належить на праві власності
позивачу, позивач в той же час просить
визнати недійсними торги з реалізації
арештованого майна які відбулися
05.03.2014року в цілому відносно продажу
всього майна торгівельного комплексу
«Центральний» загальною площею 5240,4
кв.м., будівлі гаража літ. Б загальною
площею 24, 8 кв.м., огорожі №1, 2, 3, яке йому
не належить.

Таким чином належних і допустимих
доказів порушення спірними торгами
прав позивача, до того ж відносно
продажу майна торгівельного комплексу
«Центральний» в цілому позивач суду
не надав.

Посилання позивача на те, що при
проведені торгів порушено було вимоги
ч.3 ст. 62 Закону України «Про виконавче
провадження» спростовуються
матеріалами справи.

Так, частиною 3 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено,
що майно, на яке звернено стягнення,
передається на реалізацію за ціною та в
порядку, визначеному статтею 58 цього
Закону.

Частиною 5 статті 58 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено,
що звіт про оцінку майна у виконавчому
провадженні вважається чинним
протягом шести місяців з дня його
підписання суб'єктом оціночної
діяльності. Після закінчення цього
строку оцінка майна проводиться
повторно.

Як зазначалося вище, звіт про оцінку
майна підписано суб'єктом оціночної
діяльності 13.08.2013року. 04.10.2013року
відповідно до договору №2213338
укладеного між Головним управлінням
юстиції у Херсонській області та ПП
«Нива- В.Ш.» арештоване майно боржника
передано на реалізацію. Торги були
призначені на 24.10.2013року, але не
відбулися, тому 31.10.2013року виконавчою
службою складено акт уцінки майна, яке
в подальшому було реалізоване.

Таким чином, на момент передачі майна
на реалізацію 6-місячний термін з
моменту підписання звіту про оцінку
майна не скінчився. Закон (ст.ст.58, 62
Закону України «Про виконавче
провадження» вимагає чинність
експертної оцінки майна станом на
момент передачі майна на реалізацію.
Після передачі майна на реалізацію
Закон надає виконавчій службі лише
самостійно здійснювати уцінку майна
(ч.5 с т. 62 Закону України «Про виконавче
провадження»). При цьому жодних
застережень щодо проведення нової
оцінки майна після його передачі на
реалізацію, як і проведення нової
оцінки на момент уцінки майна, закон
не передбачає.

З урахуванням вищезазначеного,
посилання позивача на порушення при
проведені спірних торгів норм закону
та реалізацію майна після закінчення
6-місячного строку з моменту звіту про
оцінку не грунтується на вимогах
закону і не є підставою визнання
торгів недійсними.

Не підтверджено позивачем і порушень
пункту 3.7 Тимчасового Положення,
оскільки зазначеним пунктом
передбачено проведення інвентаризації
майна та його ідентифікації як майна
боржника при реалізації цілісного
майнового комплексу, а об'єктом торгів
було індивідуальне майно, а не
цілісний майновий комплекс.

Враховуючи вищезазначене, позивачем
не обгрунтовано належними доказами що
проведені 05 березня 2014 року та
оформлені протоколом № 2213338 від 05
березня 2014року прилюдні торги з
реалізації арештованого майна були
проведені з порушенням норм закону, а
тому правові підстави визнання їх
недійсними відсутні, що є підставою
відмови в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового
збору відповідно до ст.. 49 ГПК України
відносяться на позивача.

В засіданні оголошувалася вступна та
резолютивна частина рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в :

1. В задоволені позовних вимог
про визнання недійсними прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна публічного
акціонерного товариства "Сигма" -
торгівельного комплексу
«Центральний», розташованого за
адресою: м. Херсон, вул. Белінського, 15,
які проведені приватним підприємством
"Нива-В.Ш." 05 березня 2014 року та
оформлені протоколом № 2213338 від 05
березня 2014року - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 01 серпня 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова