ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р.
Справа № 914/1185/14

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

Головуючого-судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Гриців В.М.,

Давид Л.Л.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» № НЮ-532 від 23.06.2014
р. (вх. № 01-05/2974/14 від 01.07.2014 р.),

на рішення господарського суду
Львівської області від 10 червня 2014 року

у справі № 914/1185/14 (суддя Березяк Н.Є.),

порушеній за позовом

Позивача-1: Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», м. Львів,

Позивача-2: Міністерство
інфраструктури України, м. Київ,

До відповідача-1: Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Львівській області, м. Львів,

До відповідача-2: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи (Приватного підприємця) ОСОБА_2, м.
Львів,

Про: 1) визнання недійсним Договору від
25.03.2013 р. про внесення змін до Договору
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 30.12.2008 р. № 126,
укладеного Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Львівській області та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2, а саме: нежитлових
вбудованих приміщень цокольного
поверху будівлі Управління Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» загальною
площею 31,3 м. кв., за адресою: АДРЕСА_1; 2)
визнати припиненим Договір оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності від 30.12.2008 р. № 126, укладеного
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Львівській
області та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2, а саме: нежитлових
вбудованих приміщень цокольного
поверху будівлі Управління Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» загальною
площею 31,3 м. кв., за адресою: АДРЕСА_1; 3)
стягнення з відповідачів судових
витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивач-1: не прибув,

від позивача-2: не прибув,

від відповідача-1: Жуган І.О. - п/к за
довіреністю № 18-11-02447 від 07.04.2014 р.,

від відповідача-2: ОСОБА_4 - п/к за
довіреністю б/н від 30.04.2014 р.

Права та обов'язки сторін визначені ст.
ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань
про відвід суддів - не надходило.

Представники відповідачів, подали
спільне, письмове клопотання про
відмову від здійснення технічної
фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» від 01.07.2014 р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
02.07.2014 р. у склад колегії для розгляду
справи № 914/1185/14 господарського суду
Львівської області введено суддів -
Л.Л.Давид та Г.Г.Якімець.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 року
прийнято апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» № НЮ-532 від 23.06.2014
р. (вх. № 01-05/2974/14 від 01.07.2014 р.) до
провадження та розгляд скарги
призначено на 09.07.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені рекомендованою поштою.

З підстав зазначених в ухвалі
Львівського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 р.
розгляд справи було відкладено на
30.07.2014 р., про що сторони були належним
чином повідомлені, згідно Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої нНаказом Вищого
господарського суду України від 10.12.02 р.
№ 75 (із змінами та доповненнями).

Розпорядженням В. о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
28.07.2014 р. у склад колегії для розгляду
даної справи № 914/1185/14 господарського
суду Львівської області, замість судді
Якімець Г.Г. (перебування у відпустці)
введено суддю Гриців В.М.

В судове засідання, яке відбулось 30.07.2014
р. Апелянт/позивач-1 повноважного
представника не направив, про причини
не прибуття суд не повідомив, був
належним чином повідомлений про день,
час та місце розгляду справи
рекомендованою кореспонденцією,
згідно Інструкції з діловодства в
господарських судах України. Як
вбачається з апеляційної скарги № НЮ-532
від 23.06.2014 р. (вх. № 01-05/2974/14 від 01.07.2014 р.),
апелянт/позивач-1 просить: скасувати
рішення господарського суду
Львівської області від 10.06.2014 р. у
справі № 914/1185/14 та ухвалити нове
рішення, яким позов задоволити.

Представник позивач-2 в судове
засідання не прибув, про причини не
прибуття суд не повідомив, був належним
чином повідомлений про день, час та
місце розгляду справи рекомендованою
кореспонденцією, згідно Інструкції з
діловодства в господарських судах
України. У попередньому судовому
засіданні, яке відбулось 09.07.2014 р.
апеляційну скаргу апелянта/позивача-1
підтримав, просив рішення місцевого
суду скасувати, апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця»
задоволити.

Від відповідача-1 представник прибув,
подав в судовому засіданні відзив на
апеляційну скаргу (вх. № 01-04/4288/14 від
30.07.14 р.), надав пояснення аналогічні
викладеним у відзиві на апеляційну
скаргу, проти відкладення розгляду
справи заперечує, просить рішення
місцевого суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача-2 в судове
засідання прибув, проти апеляційної
скарги заперечив, просить рішення
місцевого суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

З огляду на наведене колегія суддів
зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України
визначено, що апеляційна скарга на
рішення місцевого господарського суду
розглядається у двомісячний строк з
дня постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій
постанові, ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
10.07.2014 року прийнято апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» №
НЮ-532 від 23.06.2014 р. (вх. № 01-05/2974/14 від
01.07.2014 р.) та розгляд справи № 914/1185/14
ухвалою суду від 09.07.2014 р. було
відкладено на 30.07.2014 р., про що сторін
булло повідомлено рекомендованою
кореспонденцією, згідно Інструкції з
діловодства в господарських судах
України.

Крім того, ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
09.07.2014 р. участь повноважних
представників обов'язковою не
визнавалась.

Згідно, норм чинного законодавства
України не обмежено коло осіб, які
можуть представляти особу в судовому
процесі. Тому неможливість
представників Апелянта/позивача-1,
позивача-2 бути присутнім у судовому
засіданні не перешкоджає реалізації
права учасника можливості
скористатися правами ст. 28 ГПК України
та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 передбачено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки,
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Також судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце розгляду
особи, які беруть участь у справі, але
не з'явилися у засіданні.

Наказом Вищого господарського суду
України від 10.12.02 р. № 75 (із змінами та
доповненнями) затверджена Інструкція з
діловодства в господарських судах
України (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції,
перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копії процесуального
документа сторонам або іншим учасникам
судового процесу (Інформаційний лист
Вищого господарського суду України від
13.08.08р. № 01-8/482).

З матеріалів справи вбачається, що
судом апеляційної інстанції на адресу
сторін у справі було направлено ухвалу
про відкладення розгляду справи №
914/1185/14 від 09.07.2014 року, що
підтверджується штампом суду з
відміткою про відправку документа (а. с.
112-113/зворот).

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 р., якою
призначено справу до розгляду,
зобов'язано позивача-2, відповідача-1 та
відповідача-2 подати письмові відзиви
(заперечення) на апеляційну скаргу (а. с.
93-94/зворот).

Однак, ні позивач-2, ні відповідач-2
письмових відзивів (заперечень) на
апеляційну скаргу не подали.

Статтею 75 ГПК України визначено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Оглянувши та дослідивши наявні у
справі документи, колегія суддів
приходить до висновку, що невиконання
вимог ухвали суду від 03.07.2014 р. у справі
№ 914/1185/14 не перешкоджає розгляду
справи по суті, та не вбачає підстав для
відкладення розгляду апеляційної
скарги по справі № 914/1185/14 та розгляду
справи без участі представника
апелянта/позивача-1 та представника
позивача-2.

Відповідно до ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, рішення господарського суду
Львівської області від 10.06.2014 р. у
справі № 914/1185/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення,
виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 10.06.2014 року у
справі № 914/1185/14 (суддя Березяк Н.Є.)
вирішено: в задоволенні позовних вимог
відмовити (пункт перший резолютивної
частини рішення) (а. с. 82-88).

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду апелянт/позивач-1
(Державне територіально-галузеве
об'єднання «Львівська залізниця»)
звернувся до Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою (а. с. 95-98), просить скасувати
рішення господарського суду
Львівської області від 10.06.2014 р. у
справі № 914/1185/14 та ухвалити нове
рішення, яким позов задоволити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
місцевим господарським судом при
прийнятті рішення, порушено норми
матеріального права, так як місцевий
суд при прийнятті рішення дійшов до
хибного висновку про те, що позовні
вимоги не обґрунтовані та не
підлягають до задоволення, а судове
рішення від 10.06.2014 р. у даній справі є
необґрунтованим і незаконним
внаслідок невідповідності висновків,
оскільки висновки місцевого суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, та суперечать ст. 179 ГК України,
що призвело до прийняття неправильного
рішення.

Вважає, що місцевий суд не взяв до уваги
листи: № 07-03-08070 від 01.12.09 р. та № 584/16/10-10
від 27.01.10 р. Міністерства транспорту та
зв'язку України, так як вищевказаними
листами звернення ФОП ОСОБА_2 щодо
продовження терміну дії договору
оренди від 30.12.08 р. № 126, було відмовлено.
Однак, всупереч вищенаведеному
Регіональним відділенням фонду
державного майна України по Львівській
області та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 25.03.2013 р. було
укладено Договір про внесення змін, у
розділ 10 «Строк чинності, умови зміни
та припинення Договору», а саме п. 10.1
було викладено в наступній редакції: «
10.1 Цей Договір діє протягом 2 років з
15.03.13 р. по 14.03.15 р. включно», що на думку
апелянта/позивача-1 було порушено пункт
10.4 Договору оренди індивідуально
визначеного майна, так як згоду на
продовження дії основного договору
Балансоутримувачем не надавалось.

Відтак вважає, що місцевий суд прийшов
до помилкового висновку, що надання
згоди органом уповноваженим управляти
майном на пролонгацію договору оренди
не відноситься до функцій управління
державним майном, так як ст. 1 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності» управління
об'єктами державної власності -
здійснення Кабінетом Міністрів
України та уповноваженими ним
органами, іншими суб'єктами,
визначеними цим Законом, повноважень
щодо реалізації прав держави, як
власника таких об'єктів, пов'язаних з
володінням, користуванням і
розпоряджанням ними, у межах
визначених законодавством України з
метою задоволення державних та
суспільних потреб.

Також апелянт в своїй апеляційній
скарзі звертає увагу суду на те, що
відповідно до п. 38 Інформаційного
листа, згідно з абзацом четвертим
частини четвертої статті 179
Господарського кодексу України,
сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови. При
цьому слід враховувати, що укладення
договору спрямоване на набуття, зміну
або припинення прав та обов'язків. Тому
викладення умов договору у спосіб,
відмінний від застосованого у типовому
договорі (приміром, викладення умов
договору іншими словами), не є
відступом від змісту типового договору
та вважає, що під таким змістом слід
розуміти включення сторонами до
господарського договору умов, які
створюють регулювання, що за змістом
прав і обов'язків сторін суперечить
відповідному регулюванню,
передбаченому типовим договором. Отже,
на думку апелянта/позивача-1, місцевий
суд помилково вважає, що відповідач-1 та
відповідач-2 пунктом 4 договору про
внесення змін від 25.03.2013 р. до Договору,
виклавши пункт 10.4 Договору у новій
редакції, не позбавили позивача-2 права
на розпорядження майном в частині
визначення строку оренди майна,
оскільки такі зміни є відступом від
умов, передбачених типового договору
оренди індивідуально визначеного
(нерухомого або іншого) майна, що
належить до державної власності,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 23.08.2000 р. №
1774 (у редакції наказу Фонду державного
майна України від 09.08.2007 р. № 1329), ч. 2, ст.
10 Закону України «Про управління
об'єктами державної власності» та ч. 3,
ст. 184 Господарського кодексу України.

Колегією Львівського апеляційного
господарського суду встановлено, що
Апелянт/позивач-1: Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» є юридичною
особою, ідентифікаційний код юридичної
особи № 01059900, місцезнаходження
юридичної особи: п. і. 79007, Львівська
обл., м. Львів, Галицький р-н, вул. Гоголя,
буд. 1, що підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 13.03.2014 р. (а. с. 14-15).

Позивач-2: Міністерство інфраструктури
України, юридична особа,
ідентифікаційний код юридичної особи
№ 37472062, місцезнаходження юридичної
особи: п. і. 01135, м. Київ, Шевченківський
р-н, проспект Перемоги, буд. 14, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
13.03.2014 р. (а. с. 16).

Відповідач-1: Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Львівській області є юридичною особою,
ідентифікаційний код юридичної особи
№ 20823070, місцезнаходження юридичної
особи: п. і. 79000, м. Львів, вул. Січових
Стрільців, буд. 3.

Відповідач-2: ОСОБА_2 є Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою (Приватним підприємцем),
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.10.2008 р. Відповідач-1 (РВ ФДМУ по
Львівській області) звернувся до
Позивача-2 (Міністерства транспорту та
зв'язку України), щодо передачі в оренду
державного нерухомого майна - частини
нежитлового вбудованого приміщення
цокольного поверху адміністративної
будівлі №1, площею 31,3 кв. м. (вартість 1
кв. м. за експертною оцінкою станом на
31.07.2008 р. - 17954,54 грн.), яка знаходиться на
балансі Господарської служби ДГТО
«Львівська залізниця», розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Листом № 9806/1610-08 від 03.11.2008 р. Позивачем-2
(Міністерством транспорту та зв'язку
України) (а.с. 20-21) було розглянуто
звернення Відповідача-1 (РВ ФДМУ по
Львівській області) та надано
відповідь: «враховуючи пропозиції
Укрзалізниці від 24.10.2008 р. № ЦЗС-12/1018, не
заперечує щодо передачі в оренду на
конкурсних засадах (з розрахунковою
стартовою орендною платою - 74,81 грн. за 1
кв. м.) в оренду зазначеного нерухомого
майна терміном на 364 дні з метою
розміщення перукарні відповідно до
спільного листа Міністерства
транспорту та зв'язку України і Фонду
державного майна України від 03.05.2007 р. №
1910/16/10-07/10-16-7093».

СПД-ФО ОСОБА_2 10.09.2008 р. звернулася в РВ
ФДМУ по Львівській області з заявою про
укладення Договору оренди нежитлового
приміщення цокольного поверху будівлі
ДГТО «Львівська залізниця» загальною
площею 31,3 кв.м., яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на
балансі ВП «Господарська служба» ДГТО
«Львівська залізниця».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» передбачено, що орендодавець у
п'ятиденний строк після дати
реєстрації заяви надсилає копії
матеріалів органу , уповноваженого
управляти державним майном, який
розглядає подані йому матеріали і
протягом 15 днів після їх надходження
надсилає висновки про умови договору
оренди або відмову в укладенні
договору оренди. Також надсилаються
відповідні висновки, передбачені
спільним листом ФДМ України та
Міністерства транспорту та зв'язку
України, та кандидатура до складу
конкурсної комісії відповідно до
Порядку проведення конкурсу на право
оренди державного майна.

РВ ФДМУ по Львівській області було
дотримано строки скерування
документів за заявою СПД-ФО ОСОБА_2 до
Міністерства транспорту та зв'язку
України, що підтверджується листом від
12.09.2008 р. № 07-03-05036.

При цьому, у скерованих документах
знаходився Розрахунок орендної плати
здійснений відповідно до вартості
орендованого майна, визначеному у
звіті про оцінку майна, що на день
відправки ще не пройшов рецензування у
відділі оцінки РВ ФДМУ по Львівській
області. Після проведення такого
рецензування
спеціалістами-оцінювачами було
встановлено, що звіт про оцінку майна -
нежитлових вбудованих приміщень
цокольного поверху будівлі ДГТО
«Львівська залізниця» загальною
площею 31,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що
виконаний станом на 31.07.2008 р. ТзОВ
«Експерттранском», не повною мірою
відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна і має значні недоліки, що
вплинула на достовірність оцінки, але
може використовуватися для визначення
орендної плати, після виправлення
зазначених недоліків.

РВ ФДМУ по Львівській області було
скеровано листа орендарю від 08.10.2008 р. №
11-03-05523 про необхідність доопрацювати
звіт про оцінку майна, відповідно до
зазначеної вище рецензії. Зазначений
звіт був отриманий орендарем і поданий
ним після доопрацювання РВ ФДМУ по
Львівській області - 15.10.2008 р. На цей
звіт, виконаний станом на 31.08.2008 р. ТзОВ
«Термін ЛТД» відділом з оцінки майна
було надано позитивну рецензію від
24.10.2008р. № 180. Відповідно вартість майна,
зазначену у цьому звіті можна
використовувати з метою розрахунку
орендної плати державного майна, що і
було вчинено відділом з питань оренди
РВ ФДМУ по Львівській області (а.с. 28, 30).

Відповідно до дозволу Міністерства
транспорту та заявку України від
03.11.2008р. № 9806/16/10-08 РВ ФДМУ по Львівській
області розпочато процедуру
проведення конкурсу на право укладення
договору оренди нежитлових вбудованих
приміщень цокольного поверху будівлі
ДГТО «Львівська залізниця» загальною
площею 31,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.
Наказом від 19.11.2008 р. № 00882 була
створена конкурсна комісія, до складу
якої включено представників
Міністерства транспорту та зв'язку
України, визначеного у його листі від
03.11.2008 р. № 9806/16/10-08.

Як стверджує представник РВ ФДМУ по
Львівській області перше засідання
конкурсної комісії було оформлено
Протоколом № 1 від 24.11.2008 р., який
підписано всіма членами комісії,
затверджений наказом РВ ФДМУ по
Львівській області № 00895 від 25.11.2008 р.
03.12.2008 р. у газеті «Відомості
приватизації» було опубліковано
інформацію про проведення конкурсу на
право оренди зазначеного майна, 24.12.2008
р. для визначення переможця конкурсу на
право укладення договору оренди
вказаного майна було скликано
конкурсну комісію, яка розглянула
конкурсні пропозиції учасників
конкурсу та прийняла рішення, зокрема,
про укладення з ФОП ОСОБА_2 договору
оренди цього майна (п. 4 Протоколу № 2).
Протокол № 2 від 24.12.2008 р. був підписаний
всім складом комісії, в т.ч.
представником Позивача-2) і
затверджений наказом РВ ФДМУ по
Львівській області № 00991 від 26.12.2008 р.

Враховуючи наведене, представник
відповідача-1 вважає, що РВ ФДМУ по
Львівській області було дотримано
відповідно до чинного законодавства
процедура укладення Договору оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності № 126.

Місцевим господарським судом
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що на підставі вищенаведеного,
30.12.2008 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Львівській області
(Орендодавець - за договором,
Відповідач-1 - у справі) та Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою (Приватним підприємцем) ОСОБА_2
(Орендар - за договором, Відповідач-2 - у
справі) було укладено Договір оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності № 126 (надалі за текстом -
Договір) (а. с. 22-27).

Колегією суддів встановлено, що
Договір оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності,
укладено сторонами за Договором у
письмовій формі єдиного документа,
підписаний повноважними
представниками сторін за договором, їх
підписи посвідчено печатками сторін,
що відповідає приписам ст. 181 ГК
України, ст. ст. 207, 208 ЦК України.

За своїми основними та другорядними
ознаками, зазначений договір є
договором найму (оренди), відповідно до
ст. 759 ЦК України.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до ст. 11 ЦК
України, зокрема є договори та інші
правочини.

Договором в розумінні ст. 626 ЦК України
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачено,
що сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Обов'язковість виконання договорів
закріплена положеннями ст. 629 ЦК
України.

Орендні правовідносини, щодо майна яке
відноситься до комунальної власності
врегульоване положеннями Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна».

Орендою, в розумінні ст. 2 вказаного
Закону, є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Статтею 10 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
визначені істотні умови договору
оренди. Цією ж статтею закону
передбачено, що за згодою сторін у
договорі оренди можуть бути
передбачені й інші умови.

За умовами Договору оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності № 126 від 30.12.2008 р. (а.с. 22-27),
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене
нерухоме майно - нежитлові вбудовані
приміщення цокольного поверху будівлі
Управління ДТГО «Львівська залізниця»
загальною площею 31,3 м. кв., за адресою:
АДРЕСА_1, що перебуває на балансі ВП
«Господарська служба» ДТГО «Львівська
залізниця» (надалі - Балансоутримувач),
вартість якого, згідно Звіту про оцінку
майна становить на 31.08.2008 року 299380,00 грн.
без ПДВ. Майно передається в оренду з
метою розміщення перукарні (п. 1.1. - 1.2.
Договору).

В матеріалах справи знаходиться
Розрахунок плати за перший місяць
оренди нерухомого державного майна
(а.с. 28), що знаходиться на балансі ВП
«Господарська служба» ДТГО «Львівська
залізниця» Орендар - фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, який погоджено
Начальником регіонального відділення
ФДМ України у Львівській області та
Висновок про вартість майна Товариства
з обмеженою відповідальністю «Термін
ЛТД» (а. с. 30).

Орендна плата станом на 31.08.2008 р. всього
об'єкта оренди становить 299380,00 грн.

Розділом 2 Договору оренди сторони
визначили умови передачі орендованого
майна Орендарю.

Так, п. 2.1 Договору, Орендар вступає у
строкове платне користування Майном у
термін, вказаний у Договорі, але не
раніше дати підписання Сторонами цього
Договору та Акту приймання -
передавання Майна.

Зазначеним Договором сторони погодили,
що передача майна в оренду не тягне за
собою виникнення в Орендаря права
власності на це майно. Власником майна
залишається держава, а Орендар
користується ним протягом строку
оренди (п. 2.2 Договору).

На підставі вищенаведеного, згідно
Акту приймання - передачі нерухомого
державного майна, загальною площею 31,3
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, № 126 від 30
грудня 2008 року, Орендодавцем передано,
а Орендарем прийнято нерухоме державне
майно, загальною площею 31,3 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 29).

Вищезазначений Акт приймання -
передачі нерухомого державного майна,
загальною площею 31,3 кв. м. за адресою:
АДРЕСА_1, № 126 (а.с. 29), підписано
повноважними представниками
Орендодавця та Орендаря без будь яких
зауважень чи застережень, та погоджено
Балансоутримувачем ВП «Господарська
служба» Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», їх підписи
засвідчено печатками, учасниками
складання даного Акту.

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди,
його (Договір) укладено строком на 364
дні і діє з 30 грудня 2008 року до 28 грудня
2009 року, включно.

Пунктом 10.4 Договору, сторони визначили,
що у разі відсутності заяви однієї із
Сторін про припинення цього Договору
або зміну його умов після закінчення
строку його чинності протягом одного
місяця, Договір вважається продовженим
на той самий строк і на тих самих
умовах, які були передбачені цим
Договором. Зазначені дії оформляються
додатковим договором, який є
невід'ємною частиною Договору при
обов'язковій наявності дозволу органу,
уповноваженого управляти об'єктом
оренди, погодження з
Балансоутримувачем та виконання
Орендарем всіх обов'язків за договором
оренди.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач-1 (Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Львівській області) звернувся з листом
№ 07-03-08070 від 01.12.2009 р. до Позивача-2
(Міністерства транспорту та зв'язку
України), який останній отримав 07.12.2009 р.
за № 14/12093, а відповідна служба
Міністерства транспорту та зв'язку
України (ЦЗЕ) - 08.12.2009 р. за вх. № ЦЗЕ-2/3236,
з пропозицією про дачу згоди на
продовження з ФОП ОСОБА_2 терміну дії
Договору оренди від 30.12.08 р. № 126,
частини нежитлового вбудованого
приміщення цокольного поверху будівлі
залізниці, площею 31,3 кв.м., яка
знаходиться на балансі Господарської
служби Львівської залізниці,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Також даний лист РВ ФДМУ по Львівській
області (а.с. 31) містить застереження
про те, що у разі неподання
Міністерством транспорту та зв'язку
України відповіді у 15-тиденний термін,
РВ ФДМУ по Львівській області
розглядатиме це як згоду на
продовження строку дії даного Договору
на термін до двох років (а. с. 31).

Однак, відповіді в 15-тиденний термін
Позивачем-2, РВ ФДМУ по Львівській
області надано не було, що
підтверджується матеріалами даної
справи. Зазначена обставина не
спростована апелянтом в процесі
розгляду даної справи господарським
судом.

Відповідно до Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» листа Фонду державного майна
України від 14.08.2008 р. № 10-16-11553 «Щодо
продовження договорів оренди
державного майна», в разі не надання
відповіді органом, уровноваженим
управляти державним майном, в 15-ти
денний термін, регіональне відділення
розглядає це як згоду на продовження
строку дії вищевказаного договору
оренди.

З матеріалів справи вбачається, що
27.01.2010 р. Позивач-2 (Міністерство
транспорту та зв'язку України) листом
за № 584/16/10-10 від 27.01.2010 р. повідомив
Відповідача-1 (РВ ФДМ України по
Львівській області), що листом від
03.11.2008 р. № 9806/16/10-08 надано згоду на
передачу в оренду вказаного майна на
конкурсних засадах з стартовою
орендною платою у місяць 74,81 грн. за м.
кв., тоді як орендна плата в укладеному
Договорі оренди за базовий місяць
оренди склала 41,53 грн. за м. кв., що не
відповідає ефективному використанню
державного майна, та враховуючи те, що
надані пропозиції не були враховані та
з метою недопущення фінансових втрат
як залізничної галузі, так і державного
бюджету, Мінтрансзв'язку не погоджує
продовження терміну вищевказаного
Договору оренди і пропонує повернути
Балансоутримувачу орендоване майно
згідно з встановленим законодавством
порядку (а.с. 32). Докази надсилання
зазначеного листа РВ ФДМУ по
Львівській області в матеріалах справи
відсутні, однак, його отримання не
заперечується РВ ФДМУ по Львівській
області, про що зазначено у позовній
заяві (рядок 28-й та 35-й зверху сторінки 5
описової частини позовної заяви) (а.с.
10).

Проте не зважаючи на вище зазначену
відмову, 19.03.2010 р. дію Договору було
продовжено шляхом укладення Договору
про внесення змін до Договору оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності від 30.12.08 р. № 126 (із змінами), а
саме: пунктом 6 якого пункт 10.1. розділу
10 Договору «Строк чинності, умови зміни
та припинення Договору» викладено у
наступній редакції: "п. 10.1. Цей Договір
вважається продовженим по 14.03.2013 року
включно. (згідно п. 5 прикінцевих
положень Закону України "Про внесення
змін до деяких законів України щодо
спрощення умов ведення бізнесу в
Україні" від 15.12.2009 № 1759 - УІ)" (а.с. 33).

Зазначений Договір про внесення змін
від 19.03.2010 р. до Договору оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності від 30.12.2008 р. № 126 (із змінами),
укладено у письмовій формі, підписано
повноважними представниками
Відповідача-1 (Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Львівській області) та
Відповідачем-2 (Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2), їх підписи
посвідчено печатками сторін.

З умов Договору про внесення змін до
Договору оренди від 30.12.2008 р. № 126
вбачається, що він укладений в 3-х
примірниках, кожен з яких має однакову
юридичну силу. Договір набрав чинності
з моменту підписання.

Як вбачається з матеріалів справи,
Договір про внесення змін від 19.03.2010 р.
до Договору оренди від 30.12.2008 р. № 126,
сторонами в установленому порядку не
оскаржувався, набрав чинності з
моменту підписання (19.03.2010 р.) по 14.03.2013 р.
включно (п. 10.1. Договору про внесення
змін).

У зв'язку із закінченням 15.03.2013 р.
терміну дії Договору оренди № 126 від
30.12.2008 р., який було продовжено на строк
визначений п. 10.1. Договору про внесення
змін від 19.03.2010 р. до Договору оренди від
30.12.2008 № 126), РВ ФДМУ по Львівській
області (Відповідач-1) листом від 01.03.2013
р. № 07-03-01332 звернувся до Міністерства
інфраструктури України (а.с. 34), з
пропозицією дати згоду на продовження
терміну дії Договору оренди № 126 від
30.12.2008 державного нерухомого майна -
нежитлових вбудованих приміщень
цокольного поверху будівлі Управління
ДГТО «Львівська залізниця» загальною
площею 31,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що
перебуває на балансі ВП «Господарська
служба» ДГТО «Львівська залізниця» з
орендарем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 на термін до
двох років.

Також даний лист РВ ФДМУ по Львівській
області (а.с. 34) містить застереження
про те, що у разі неподання
Міністерством інфраструктури України
відповіді у 15-ти денний термін, РВ ФДМУ
по Львівській області розглядатиме це
як згоду на продовження строку дії
даного Договору (а. с. 34).

Зазначений лист-пропозиція РВ ФДМУ по
Львівській області від 01.03.2013 р. №
07-03-01332 був отриманий Міністерством
інфраструктури України - 14.03.2013 р. за вх.
№ 14/1856 (а. с. 34).

Однак, як вбачається з матеріалів даної
справи, лист-пропозиція РВ ФДМУ по
Львівській області від 01.03.2013 р. №
07-03-01332 був залишений Міністерством
інфраструктури України без реагування.

Зазначена обставина теж не спростована
Апелянтом в процесі розгляду даної
справи господарським судом.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено місцевим судом, що дію
Договору оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності від
30.12.2008 р. № 126, після спливу строку на
який його було продовжено згідно з п.
10.1. Договору про внесення змін від
19.03.2010 р. до Договору оренди № 126 від
30.12.2008 р. було продовжено шляхом
укладання, 25.03.2013 р. Договору про
внесення змін до Договору оренди від
30.12.2008 р. № 126 (а.с. 37).

Як вбачається з умов Договору про
внесення змін від 25.03.2013 р. до Договору
оренди від 30.12.2008 р. № 126 (а.с. 37) у новій
редакції викладено: - пункт 1.1. розділу 1
«Предмет договору», враховуючи зміну
станом на 31.01.2013 р. оцінки майна (п. 1
Договору від 25.12.2013 р.); - п. 3.1. розділу 3
договору, що стосується розміру
орендної плати (п. 2 Договору про
внесення змін); - доповнено розділ 5
Договору пунктом 5.15 (п. 3 Договору про
внесення змін); викладено в новій
редакції п. 10.3 та 10.4 Договору (п. 3
Договору про внесення змін); доповнено
розділ 10 Договору пунктом 10.5 (п. 5
Договору про внесення змін) та пункт 10.1.
розділу 10 Договору «Строк чинності,
умови зміни та припинення Договору»
викладено у наступній редакції, а саме:
« 10.1. Цей Договір діє протягом 2 років з
15.03.2013 року по 14.03.2015 року включно» (а. с.
37 та а.с. 37/зворот).

Зазначений Договір укладено в 3-х
примірниках, кожен з яких має однакову
юридичну силу (п. 7 Договору про
внесення змін), підписано повноважними
представниками двох сторін за
Договором.

До вказаного Договору про внесення
змін від 25.12.2013 р. до Договору оренди від
30.12.2008 р. № 126 проведено Розрахунок
плати за перший місяць оренди
нерухомого державного майна (а.с. 38) та
супровідним листом за № 11-03-01946 від
25.03.2013 р., Договір про внесення змін від
25.12.2013 р. до Договору оренди від 30.12.2008 р.
№ 126 - на 2-х аркушах скеровано на адресу
ВП «Господарська служба» Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» (а. с. 35), що
підтверджується рекомендованою поштою
від 27.03.2013 р. № 620, який був
отриманий Господарською службою
Львівської залізниці - 01.04.2013 р. за
вхідним № 295 (а. с. 36).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, 07.04.2014 р. за вхідним № 1232 (а.с. 6)
на адресу господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява ДТГО «Львівська залізниця»
(Позивача-1) та Міністерства
інфраструктури України (Позивача-2) за
підписом Заступника начальника
залізниці з економічних питань,
представника Міністерства
інфраструктури Ю.К. Іщук (а.с. 13) до РВ
ФДМУ по Львівській області
(Відповідача-1) та СПД-ФО ОСОБА_2
(Відповідача-2) про визнання недійсним
Договору від 25.03.2014 р. про внесення змін
до Договору оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності від
30.12.2008 р. № 126, укладеного РВ ФДМУ по
Львівській області та СПД-ФО ОСОБА_2, а
саме: нежитлових вбудованих приміщень
цокольного поверху будівлі Управління
Державного територіально-галузевого
обєднання «Львівська залізниця»
загальною площею 31,3 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1 (п. 2 прохальної частини позову)
та визнання припиненим Договору оренди
від 30.12.2008 р. № 126 (п. 3 прохальної
частини позову) (а.с. 6-13).

Скаржник не погоджується з умовами
Договору про внесення змін від 25.03.2013 р.
до Договору від 30.12.2008 р. № 126, та просить
визнати недійсним Договір від 25.03.2013
року про внесення змін до Договору
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 30.12.2008 року № 126
з тих підстав, що він укладений без
згоди Балансоутримувача (ВП
«Господарська служба» ДГТО «Львівська
залізниця»).

З приводу цього, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, однією з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу
України визначено, однією з підстав
виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні
права особа здійснює у межах, наданих
їй договором або актами цивільного
законодавства.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Відносини щодо оренди державного
майна, майна, що належить Автономній
Республіці Крим або перебуває у
комунальній власності регулюються
Законом України "Про оренду державного
та комунального майна" від 10.04.1992р. №
2269-ХІІ із змінами та доповненнями.

За умовами ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" встановлено, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою звернення з позовом про
визнання недійсним Договору від 25.03.2013
про внесення до Договору оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності від 30.12.2008 № 126 укладеним між
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Львівській
області (Орендодавець) та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) та
визнання припиненим Договору оренди
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності від 30.12.2008 № 126 стало, на думку
Позивача-1, відсутність погодження
Позивачами-1 та 2, пункту 4 Договору про
внесення змін від 25.03.2013 р. (а.с. 37), який
викладено у новій редакції, та вважає,
що така редакція Договору оренди
позбавляє Позивача-1 та Позивача-2 права
погоджувати внесення будь - яких змін
до Договору, та стверджує, що цим
порушено вимоги Типового договору
оренди індивідуально визначеного
(нерухомого або іншого) майна, що
належить до державної власності,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 23.08.00 р. №
1774 та позбавлено законних прав та
інтересів держави в особі Позивача-2 на
управління даним майном та
Балансоутримувача (згідно Договору -
балансоутримувачем є ВП "Господарська
служба" ДТГО "Львівська залізниця" (п. 1
Договору від 25.03.2013 р. про внесення змін
до Договору оренди) на володіння,
користування і розпорядження даним
майном, закріпленим за ними на праві
господарського відання.

Відповідно до п. 10.4 Договору оренди (а.с.
22 - 27), сторони погодили, що у разі
відсутності заяви однієї із Сторін про
припинення цього Договору або зміну
його умов після закінчення строку його
чинності протягом одного місяця,
Договір уважається продовженим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені цим Договором.
Зазначені дії оформляються додатковим
договором, який є невід'ємною частиною
Договору при обов'язковій наявності
дозволу органу, уповноваженого
управляти об'єктом оренди, погодження з
Балансоутримувачем та виконання
Орендарем всіх обов'язків за договором
оренди.

Як уже було вище зазначено, строк дії
Договору, неодноразово, продовжувався
шляхом укладання між сторонами
договорів про внесення змін.

25.03.2013 р. між сторонами було укладено
Договір про внесення змін до Договору
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності № 126, згідно якого,
зокрема, п. 10.4 Договору викладено у
такій редакції:

« 10.4. Договір оренди продовжується за
наявності письмової заяви орендаря за
один місяць до закінчення терміну дії
договору оренди.

У разі відсутності заяви однієї із
Сторін про припинення цього Договору
або зміну його умов після закінчення
строку його чинності протягом одного
місяця , за умови відсутності заяви
органу, уповноваженого управляти
відповідним державним майном для
власних потреб (ст. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна»), Договір вважається
продовженим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені цим
Договором. Зазначені дії оформляються
додатковим договором, який є
невід'ємною частиною договору».

Пунктом 6 Договору про внесення змін,
викладено у новій редакції пункт 10.1.
Договору оренди, та продовжено строк
чинності Договору оренди від 30.12.2008 №
126, протягом 2 років з 15.03.2013 р. по 14.03.2015
року включно.

Зазначений Договір про внесення змін є
невід'ємною частиною Договору оренди
від 30.12.2008 № 126, набрав чинності з
моменту його підписання (з 25.03.2013 р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» (надалі за текстом - Закон)
термін договору оренди визначається за
погодженням сторін.

Згідно із ч. 4 ст. 179 Господарського
кодексу України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 ГК України
укладення господарських договорів на
основі примірних і типових договорів
повинно здійснюватися з додержанням
умов, передбачених ст. 179 ГК України, не
інакше як шляхом викладення договору у
вигляді єдиного документа, оформленого
згідно з вимогами ст. 181 ГК України та
відповідно до правил, встановлених
нормативно - правовими актами щодо
застосування примірного або типового
договору.

Згідно із ч. 2 ст. 10 Закону, укладення
сторонами договорів оренди в частині
істотних умов повинні відповідати
типовому договору оренди відповідного
майна. Типові договори оренди
державного майна розробляє і
затверджує Фонд державного майна
України.

Наказом Фонду державного майна України
від 23.08.00 р. № 1774 (із змінами)
затверджено Типовий договір оренди
індивідуально визначеного майна, що
належить до державної власності.

Пунктом 10.4 Типового договору оренди
індивідуально визначеного (нерухомого
або іншого) майна, що належить до
державної власності передбачено: "у
разі відсутності заяви однієї із
Сторін про припинення цього Договору
або зміну його умов після закінчення
строку його чинності протягом одного
місяця Договір уважається продовженим
на той самий строк і на тих самих
умовах, які були передбачені цим
Договором. Зазначені дії оформляються
додатковим договором, який є
невід'ємною частиною Договору при
обов'язковій наявності дозволу органу,
уповноваженого управляти об'єктом
оренди.".

Слід зазначити, що посилання
Апелянта/позивача-1 в апеляційній
скарзі, на ст. 3 Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності» Міністерство
інфраструктури України, як суб'єкт
управління об'єктами державної
власності, ч. 1 ст. 4 Закону, відповідно
до яких на суб'єкт управління об'єктами
державної власності покладено
наступні завдання: вести облік об'єктів
державної власності, що перебувають в
його управлінні, здійснює контроль за
ефективним використанням та
збереженням таких об'єктів: надавати
орендодавцям об'єктів державної
власності згоду на оренду державного
майна і пропозиції щодо умов договору
оренди, які мають забезпечувати
ефективне використання орендованого
майна та здійснення на орендованих
підприємствах технічної політики в
контексті завдань галузі;
організовувати контроль за
використанням орендованого державного
майна та посилання на Положення про
Міністерство інфраструктури України,
затвердженого Указом Президента
України від 12.05.11 р. № 581/2011,
Міністерство інфраструктури України
відповідно до якого є головним органом
у системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
забезпеченні реалізації державної
політики зокрема у сфері залізничного
транспорту і з метою організації своєї
діяльності здійснює відповідно до
законодавства функції з управління
об'єктами державної власності, майном
підприємств, установ, організацій, що
належать до сфери його управління,
здійснює контроль за діяльністю
господарських структур не
заслуговують на увагу суду.

Зокрема з тих підстав, що орган
уповноважений управляти майном було
повідомлено про намір сторін
продовжити термін дії Договору оренди,
про що зазначено вище у цій постанові
та підтверджується матеріалами справи.

Даний факт підтверджується зверненням
Регіонального відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області листом від 01.03.2013 № 07-03-01322 (а.с.
34), у якому зазначено, що в разі не
надання відповіді у 15-тиденний термін,
Регіональне відділення розглядатиме
це як згоду на продовження строку дії
даного Договору.

Відповідно до п. 10.4 Договору оренди №
126, Договір вважається продовженим на
той самий строк і на тих самих умовах,
які були передбаченні цим договором у
разі відсутності заяви однієї із
сторін договору про припинення цього
договору.

В зв'язку з відсутністю заперечень
Позивача-2 (Міністерства
інфраструктури України) щодо
продовження дії договору, термін дії
Договору було продовжено шляхом
укладення 25.03.2013 р. Договору внесення
змін до Договору оренди від 30.12.2008 № 126
(а.с. 37).

Згідно ч. 4 ст. 179 ГК України, при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визнавати зміст
договору на основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Аналогічна позиція Вищого
господарського суду України, щодо
даного питання, а саме, у п. 38
Інформаційного листа від 07.04.2008 р. №
01-8/211, викладено як слід застосовувати
положення абзацу четвертого частини
четвертої статті 179 ГК України та, що
слід розуміти під відступом від змісту
типового договору, а саме:

- затвердження типових договорів є
формою державного регулювання
договірних відносин у сфері
господарювання, яке полягає у
прийнятті відповідним органом
нормативно-правового акта. Згідно з
частиною другою статті 179 ГК України
типові договори затверджуються
Кабінетом Міністрів України,
уповноваженими ним органами
виконавчої влади у визначених законом
випадках.

- згідно з абзацом четвертим частини
четвертої статті 179 ГК України сторони
не можуть відступати від змісту
типового договору, але мають право
конкретизувати його умови. При цьому
слід враховувати, що укладення
договору спрямоване на набуття, зміну
або припинення прав та обов'язків. Тому
викладення умов договору у спосіб,
відмінний від застосованого у типовому
договорі (приміром, викладення умов
договору іншими словами), не є
відступом від змісту типового
договору. Під таким відступом слід
розуміти включення сторонами до
господарського договору умов, які
створюють регулювання, що за змістом
прав і обов'язків сторін суперечить
відповідному регулюванню,
передбаченому типовим договором.

- крім того, відповідно до частини
другої статті 630 ЦК України, якщо в
договорі не міститься посилання на
типові умови, то такі типові умови
можуть застосовуватись як звичай
ділового обороту в разі їх
відповідності вимогам статті 7 ЦК
України. Оскільки типові умови
розробляються, як правило, на підставі
узагальненої практики ділового
обороту у певній сфері договірних
відносин, то можливість їх
застосування не обмежується випадками,
коли про це прямо зазначено в договорі.
Такі типові умови можуть
застосовуватись як звичаї ділового
обороту, зокрема з метою усунення
прогалин, які виникають в процесі
правового регулювання взаємовідносин
сторін, для тлумачення договору тощо,
але за умови їх відповідності
положенням статті 7 ЦК України.

Відтак, місцевий господарський суд
прийшов до вірного висновку, що позовні
вимоги щодо визнання Договору від
25.03.2013 р. про внесення змін до Договору
оренди недійсним та визнання Договору
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності № 126 від 30 грудня
2008 року припиненим з підстав того, що
відповідно до умов затвердженої
типової форми договору на дане
продовження мав бути наданий дозвіл
Балансоутримувача законодавчо не
обґрунтовані.

Інші твердження апелянта викладені в
апеляційній скарзі до уваги не
приймаються оскільки вони не доведені
належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, належними та
допустимими доказами (ст. 34 ГПК
України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, колегія суддів прийшла до
висновку, рішення господарського суду
Львівської області від 10.06.2014 року у
справі № 914/1185/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за
перегляд рішення в апеляційному
порядку покласти на
скаржника/позивача-1 у даній справі.

Керуючись ст.ст. 32 - 34, 43, 44, 49, 98, 99, 101, 102,
103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 10.06.2014 року у
справі № 914/1185/14 - залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору
за перегляд судового рішення в
апеляційному порядку покласти на
апелянта/позивача-1.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути
господарському суду Львівської
області.

Головуючий суддя
Данко
Л.С.

Суддя
Гриців
В.М.

Суддя
Давид Л.Л.

В судовому засіданні 30.07.2014 р.
оголошено вступну і резолютивну часини
постанови. Повний текст постанови
складено та підписано - 04.08.2014р.