ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року Справа № 905/931/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого, судді Дерепи В.І.
(доповідача),суддів:Грека Б.М., Кривди
Д.С.за участю повноважних
представників :від позивача від
відповідача розглянувши у
відкритому засіданні касаційну
скаргу Державного підприємства
"Донецька залізниця"на рішення та
постановувід 23 квітня 2014 року
господарського суду Донецької області
від 4 червня 2014 року Донецького
апеляційного господарського судуу
справі за позовом№905/931/14 Державного
підприємства "Донецька
залізниця"доПублічного акціонерного
товариства "Металургійний завод
"Азовсталь"простягнення 4 776, 60 гривень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
відповідача про стягнення 4 776,60 грн.,
посилаючись на те, що відповідачем зі
станції Сартана Донецької залізниці на
станції Російської Федерації було
відправлено вагони, які на
прикордонній передаточній станції
Куп'янськ-Сортувальний були затримані
для проведення радіологічного
контролю, у зв'язку з чим залізницею
було нараховано 4776,60 грн., а саме плата
за користування вагонами в сумі 16,80
грн., за телеграфні повідомлення - 395,40
грн., збір за маневрову роботу - 4364,40 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 23 квітня 2014 року
(суддя Макарова Ю.В.) в позові
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 4 червня 2014
року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, у касаційній скарзі
скаржник просить їх скасувати, як
прийняті з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог позивача в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та на
підставі встановлених в ній фактичних
обставин, проаналізувавши
правильність застосування місцевим та
апеляційним господарськими судами при
прийнятті оскаржуваних судових рішень
норм матеріального та процесуального
права, суд вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.05.2013 року за залізничною накладною
№51552313 у цистерні №50200278 УЗ, 26.05.2013 року
за залізничної накладною № 52439643 у
цистерні 51627792 УЗ, 28.05.2013 року за
залізничною накладною № 52589439 у
цистерні №50234574 УЗ Публічне акціонерне
товариство "Металургійний завод
"Азовсталь" зі станції Сартана
Донецької залізниці на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компонент" Російська
федерація, станція призначення -
Владимир Горьковской залізниці,
відвантажив вантаж - розчин
відпрацьований поглинувальний
(пластифікатори, не поіменовані в
алфавіті).

09.05.2013 року за залізничною накладною
№51586154 у напіввагоні №56846090, за
залізничною накладною №51586261 у
напіввагоні №55028013 Публічне акціонерне
товариство "Металургійний завод
"Азовсталь" зі станції Сартана
Донецької залізниці відвантажив на
адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Базовий елемент"
Російська Федерація, станція
призначення - Трофимовский 2 ПЖД, вантаж
- швелери без подальшої обробітки з
заліза або нелегірованої сталі.

09.05.2013 року за залізничною накладною
№51586576 у вагоні №61421327 Публічне
акціонерне товариство "Металургійний
завод "Азовсталь" зі станції Сартана
Донецької залізниці на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс Погран Услуги"
Російська Федерація, Валуйки
Юго-Восточной залізниці, вантаж -
швелери без подальшої обробітки з
заліза або нелегірованої сталі.

09.05.2013 року за залізничною накладною
№51586246 у напіввагоні №61581823 Публічне
акціонерне товариство "Металургійний
завод "Азовсталь" зі станції Сартана
Донецької залізниці на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс Погран Услуги"
Російська Федерація, станція
призначення - Валуйки Юго-Восточной
залізниці, вантаж - прокат плоский з
заліза або нелегірованої сталі. Сталь
листова непоіменеована в алфавіті.

Вищезазначені напіввагони, виходячи із
даних п.27 залізничних накладних
належать іноземним суб'єктам
господарювання.

Радіологічний контроль вантажів в
пункті відправлення здійснений не був.

При розгляді справи судами попередніх
судових інстанцій правильно було
встановлено, що на прикордонній
станції Куп'янськ-Сортувальний, 01.06.2013
року для проведення радіологічного
контролю вантажу, вказані вагони були
затримані і за час затримки вагонів та
цестерн №50200278, №56846090, 55028013, №61421327,
№61581823, №51627792, №50234574 залізницею були
нараховані відповідачеві додаткова
плата та збори в сумі 4776, 60 грн., з яких
плата за користування вагонами
становить 16,80 грн., за телеграфні
повідомлення - 395, 40 грн., збір за
маневрову роботу - 4364,40грн.

Зазначену суму відповідач не сплатив,
що і стало підставою для звернення
позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України загальні умови перевезення
визначаються цим кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Статтею 307 Господарського кодексу
України передбачено, що умови
перевезень вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями визначаються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до §7 статті 21 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення, якщо під час перевезення
або видачі вантажу з вини
вантажовідправника або
вантажоодержувача виникнуть перешкоди
до його перевезення або видачі, то
залізниці сплачуються всі витрати, що
понесені нею за затримку перевезення
або видачі. Якщо такі перешкоди
виникнуть на дорозі відправлення, то
платежі по таким витратам
розраховуються відповідно до
внутрішніх правил та тарифів, що
застосовуються залізницями для таких
перевезень. Всі платежі по
вищезазначеним витратам вписуються до
накладної та стягуються з відправника,
одержувача або платника
(експедиторської організації,
фрахтового агента тощо) в залежності
від того, хто з них здійснює оплату
провізних платежів.

На підставі ч.ч. 1, 8 ст.319 Митного кодексу
України, товари, що переміщуються через
митний кордон України, крім митного
контролю, можуть підлягати державному
санітарно-епідеміологічному,
ветеринарно-санітарному,
фітосанітарному, екологічному та
радіологічному контролю. При вивезенні
товарів за межі митної території
України радіологічний контроль може
здійснюватися в органах доходів і
зборів відправлення при завершенні
митного оформлення або у пунктах
пропуску через державний кордон
України при завершенні митного
контролю товарів.

Правилами користування вагонами і
контейнерами, затвердженими Наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999 року №113 визначені порядок та
умови користування вагонами і
контейнерами.

Відповідно до п.2 зазначених Правил, за
користування вагонами і контейнерами
вантажовідправники,
вантажоодержувачі, власники під'їзних
колій, порти, організації, установи,
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності вносять
відповідну плату.

Розглядаючи справу, судова колегія
вважає, що місцевий господарський суд,
з яким погодився суд апеляційної
інстанції, дійшов правильного висновку
про те, що стягнення плати за
користування вагонами, нарахованої
позивачем відповідачу в сумі 4776, 60 грн.
є безпідставним, оскільки згідно норм
ч.4 ст.119 Статуту залізниць та п.4
вказаних Правил користування, спірні
вагони належали іноземним суб'єктам
господарювання, тому сума плати,
нарахована позивачем до стягнення
відповідачеві повинна доводитись
зведеною відомістю нарахованих
платежів по залізничних
адміністраціях за користування
вагонами належності інших держав та
відомостями плати за користування
вагонами, які позивачем не складались.

Також, є обгрунтованим висновок
місцевого господарського суду про
безпідставність вимог позивача щодо
стягнення з відповідача нарахованого
збору за маневрові роботи в сумі 4364,40
грн., оскільки за приписи п.п. 1.8 - 1.10
Збірника тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом
України Тарифного керівництва №1 за
маневрову роботу, що виконується
локомотивом залізниці не одночасно з
подачею або забиранням вагонів на
вимогу власника під'їзної колії,
вантажовласника або порту, яка
оформлена пам'яткою про
подавання/забирання вагонів (форми
ГУ-45), із зазначенням у ній часу,
протягом якого виконувалась маневрова
робота, нараховується збір у розмірі
292,6 грн. за кожні півгодини роботи
локомотива, рахуючи неповні півгодини
за повні.

До такої роботи належать:
переставляння вагонів з одного
вантажного фронту на інший,
переміщення вагонів на фронті; подача
вагонів на ваги і для дозування;
прибирання вагонів після зважування та
дозування; у випадках, коли
навантаження або вивантаження
виконується в присутності локомотива
залізниці (подача стисненого повітря
від локомотива тощо); інша маневрова
робота з вагонами на станціях,
під'їзних коліях та інших місцях
незагального користування.

Згідно ч.1 розділу 2 Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом України Тарифного
керівництва № 1 оплачуються маневрові
роботи локомотива залізниці, які
виконуються в разі подачі й забирання
навантажених і порожніх вагонів, а
також маневрові роботи, що виконуються
не одночасно з подачею й забиранням
вагонів, на окрему вимогу власника
під'їзної колії або вантажовласника.

Як правильно було встановлено місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення, маневрові
роботи щодо спірних вагонів
виконувались поза межами під'їзної
колії, а саме на залізничній колії
станції Куп'янськ-Сортувальний.

Крім того, передбачений п.14 таблиці 2
пункту 9 розділу 2 Тарифного
керівництва №1 збір за повідомлення
справляється лише при наявності вимоги
про таке повідомлення.

Приймаючи до уваги той факт, що
телеграма відповідачеві не
направлялась і позивачем не було
надано суду належних доказів понесення
ним фактичних витрат по відправленню
телеграми зі станції
Куп'янськ-Сортувальний, місцевим
господарським судом було правомірно
відмовлено позивачеві в задоволенні
його вимог про стягнення витрат, які
виникли у зв'язку з направленням
телеграми в сумі 395, 40 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що
місцевий господарський суд, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно прийшов до висновку про
відмову позивачеві в задоволенні його
позовних вимог.

Доводи позивача, викладені в
касаційній скарзі, суд вважає
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами і не відповідають вимогам
закону.

Суд вважає, що оскаржувані судові
рішення відповідають обставинам
справи та вимогам діючого
законодавства, тому їх необхідно
залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Донецької
області від 23 квітня 2014 року та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 4 червня 2014
року залишити без змін, а касаційну
скаргу - без задоволення.

Головуючий, суддя
Дерепа В.І.

С у д д і
Грек Б.М.

Кривда Д.С.