РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
Справа № 924/18/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя
Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

при секретарі Новак Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився

від відповідача: представник не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Комунальне підприємство
"Південно-Західні тепломережі" на
рішення господарського суду
Хмельницької області від 02.06.14р. в
справі № 924/18/14 (суддя Грамчук І.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до відповідача Комунального
підприємства "Південно-Західні
тепломережі"

про стягнення в сумі 323 954 грн. 32 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі - Позивач)
звернулося в господарський суд
Хмельницької області з позовною заявою
(а.с. 2-3) до Комунального підприємства
«Південно-Західні тепломережі» (надалі
- Відповідач) про стягнення з
Відповідача на користь Позивача
інфляційних втрат в розмірі 34 381 грн. 93
коп. та 289 572 грн. 39 коп. річних.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 2 червня 2014
року (а.с. 123-125) з
підстав, вказаних у цьому рішенні,
позов задоволено частково.

Стягнуто з Відповідача на користь
Позивача 289 572 грн. 39 коп. річних, 14543
грн. 87 коп. інфляційних втрат.
Відмовлено в позові в частині
стягнення 19 838 грн. 06 коп. інфляційних
втрат. Також, покладено на Відповідача
судовий збір в розмірі 6 082 грн. 33 коп..

Не погоджуючись із винесеним
рішенням суду першої інстанції
Відповідач звернувся з апеляційною
скаргою (а.с. 133-135) до Рівненського
апеляційного господарського суду, в
якій з підстав, вказаних у цій
апеляційній скарзі, просить рішення
господарського суду Хмельницької
області від 2 червня 2014 року в даній
справі скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задоволити
повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що місцевим господарським судом при
прийнятті рішення було неповно
з'ясовано обставини справи щодо
укладеного договору про організацію
взаєморозрахунків № 456/517з від .4 грудня
2012 року - як новація та не надав їм
належної оцінки. Враховуючи, що
зобов'язання з оплати 12667746 грн. 17 коп.
Відповідачем на користь Позивача на
умовах договору купівлі-продажу
природного газу (здійснювати
остаточний розрахунок до 5-го числа
місяця, наступного за місяцем поставки)
припинене за угодою сторін,
прострочення суми протягом заявленого
періоду Позивачем, на думку
Відповідача, відсутнє.
Ухвалою суду від 23 червня 2014 року (а.с.
132) апеляційну скаргу Позивача прийнято
до провадження та призначено її
розгляд на 6 серпня 2014 року на 15 годину 10
хвилин.

Позивач не скористався правом
подачі письмового відзиву на
апеляційну скаргу, що у відповідності
частини 2 статті 96 Господарського
процесуального кодексу України не
перешкоджає перегляду рішення суду.

Представники Позивача та
Відповідача в судове засідання від 6
серпня 2014 року не з'явилися. Про дату,
час та місце розгляду справи Позивач та
Відповідач належним чином повідомлені,
про що свідчать повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
140-141).

Враховуючи вищеописане та
приписи статті 101, частини 2 статті 102
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів визнала за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутності представників
Позивача та Відповідача, за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та обставини
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційну скаргу Позивача слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Хмельницької
області від 2 червня 2014 року залишити
без змін. При цьому колегія суду
виходила з наступного.

Рівненським апеляційним господарським
судом встановлено, що 23 вересня 20111 року
між Публічним акціонерним товариством
по газопостачанню та газифікації
"Хмельницькгаз" (надалі - Виконавця) та
Відповідачем укладено договір
№2011-ТКЕ/Н-(17)-(239) на постачання та
розподіл природного газу для
вироблення теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями (надалі -
Договір; а.с. 42-44). Предметом Договору є
постачання та розподіл природного газу
Відповідачем по мережах Виконавця та
оплата вартості газу та послуг з його
розподілу Відповідачем.

Відповідно до пункту 1.1 Договору:
предметом Договору є постачання та
розподіл чазу виключно для вироблення
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями, надалі газу, Замовнику
по мережах Виконавця та оплата
вартості газу та послуг з його
розподілу Замовником. Використання
газу Замовником для інших потреб не є
предметом цього договору.
використання газу Відповідачем для
інших потреб не є предметом цього
Договору.

Згідно пункту 2.1. Договору: Виконавець
взяв на себе обов'язки забезпечувати
безперервне постачання та розподіл
газу, якісні показники якого
відповідають державним стандартам та
іншим нормативним документам та
здійснює в період з 1 жовтня 2011 року по 31
грудня 2012 року; постачання та розподіл
природного газу Відповідачу в об'ємі
40500 тис. куб.м, що підтверджується
відповідними документами за умови
забезпечення проектного тиску з
газорозподільчих станцій
газотранспортної організації.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що:
облік газу ведеться згідно "Правил
подачі та використання природного газу
в народному господарстві України";
оперативний контроль споживачу газу
Відповідачем здійснює Виконавець.

У пункті 5.1 Договору визначено, що
вартість природного газу складає 742
грн. 6471 коп. за 1000 куб.м природного газу,
крім того ПДВ -148,5294 грн.; тариф на
розподіл 1000 куб.м газу розподільчими
газовими мережами становить 264 грн. 10
коп., крім того ПДВ - 52,82 грн.; тариф на
розподіл 1000 куб.м газу магістральними
газопроводами становить 20 грн. 90 коп.,
крім того ПДВ складає 4 грн. 18 коп.; тариф
на постачання 1000 куб.м природного газу
розподільчими газовими мережами
становить 48 грн. 50 коп., крім того, ПДВ - 9
грн. 70 коп. 2% цільова надбавка від
вартості природного газу -14 грн. 8529
коп., крім того ПДВ - 2,9706 грн.; всього до
оплати 1091 грн. за 1000 куб.м поставленого
та розподіленого природного газу, крім
того ПДВ - 218 грн. 20 коп..

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що:
загальна сума цього Договору
складається з сум вартості місячних
поставок газу.

Відповідно до пункту 6.1 Договору,
оплата вартості газу, послуг з
розподілу, постачання та цільової
надбавки здійснюється замовником
грошовими коштами наступним чином: - до
10-го числа місяця поставки -33%, - до 20-го
числа місяця поставки - 33%; - до 30-го (31-го)
числа місяця поставки - 34%; остаточний
розрахунок за фактично спожитий газ та
надані послуги з його розподілу і
постачання здійснюється замовником до
5 числа місяця наступного за звітним.

В силу дії пункту 11.1 Договору, останній
набуває чинності з 1 жовтня 2011 року і
діє в частині постачання та розподілу
газу до 31 грудня 2012 року, а в частині
проведення розрахунків за газ та
послуги - до їх повного здійснення.

Колегія суду зазначає, що даний Договір
підписаний сторонами та скріплений їх
печатками.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суду зазначає, що 31 жовтня 2012 року між
Виконавцем та Позивачем укладено
договір № 2862 про відступлення права
вимоги (надалі - Договір про
відступлення права вимоги; а.с. 37-38).

Відповідно до Договору про
відступлення права вимоги, Виконавець
передав, а Позивач прийняв на себе
право вимоги до Відповідача за
Договором в сумі 12 667 746 грн. 17 коп..

Пунктом 1.2 Договору про відступлення
права вимоги визначено, що: до Позивача
переходять права вимоги стягнення
всіх штрафних санкцій, інфляційних
витрат та відсотків, пов'язаних з
невиконанням або неналежним виконання
боржником своїх зобов'яізань за
Договором.

Відповідно до пункту 2.1 Договору,
Виконавець зобов'язаний в термін до 31
жовтня 2012 року передати Позивачу
оригінали документи, що підтверджують
права вимоги до Відповідача, та
інформацію, яка є важливою для їх
здійснення.

Позивачем до матеріалів справи
долучено акт приймання-передачі
документів від 31 жовтня 2012 року (а.с. 39)
та повідомлення про відступлення права
вимоги з повідомленням про вручення
поштового відправлення від 30 листопада
2012 року, як доказ направлення даного
повідомлення Відповідачу (а.с. 40-41)

З долучених до матеріалів справи актів
приймання - передачі природного газу
вбачається, що на виконання умов
Договору, Виконавець поставив
Відповідачу у листопаді-грудні 2011 року
та січні-серпні 2012 року природний газ у
обсязі 19160,261 тис. куб. м. на загальну
суму 25 084 613 грн. 69 коп., що
підтверджується копіями актів
приймання-передачі природного газу (а
саме актом № 239 від 30 листопада 2011 року
на суму 3 519 426 грн. 79 коп., актом № 239 від
31 грудня 2011 року на суму 3 923 618 грн. 72
коп.; актом № 239 від 31 січня 2012 року на
суму 4720760 грн. 49 коп.; актом № 239 від 29
лютого 2012 року на суму 5 326 773 грн. 46 коп.;
актом № 239 від 31 березня 2012 року на суму
3 435 232 грн. 14 коп.; актом № 239 від
30 квітня 2012 року на суму 1 606 662 грн. 02
коп., № 239 від 31 травня 2012 року на суму
604 853 грн. 02 коп.; актом № 239 від 30
червня 2012 року на суму 609 753 грн. 35 коп.;
актом № 239 від 31 липня 2012 року;
актом від 31 серпня 2012 року на суму 724 376
грн. 43 коп.; а.с. 52-61)).

Водночас, колегія суду зауважує, що у
відповідності до додаткової угоди № 1
від 30 вересня 2011 року до
Договору внесено зміни в тарифи та з 1
жовтня 2011 року вартість природного
газу складає 725 грн. 686 коп. за 1000 куб.м
природного газу, крім того ПДВ -
145 грн. 137 коп.. Тариф на розподіл 1000 куб.м
газу розподільчими газовими мережами
становить 289 грн. 90 коп., крім того ПДВ
-57,98 грн.; тариф на розподіл 1000 куб. м
газу магістральними газопроводами
становить 12,40 грн., крім того ПДВ
складає 2 грн. 48 коп. Тариф на постачання
1000 куб.м природного газу розподільчими
газовими мережами становить 48 грн. 50
коп., крім того, ПДВ - 9 грн.70 коп. 2%
цільова надбавка від вартості
природного газу -14 грн. 514 коп., крім того
ПДВ - 2 грн. 903 коп.. Всього до оплати 1 091
грн. за 1000 куб.м поставленого та
розподіленого природного газу, крім
того ПДВ - 218 грн. 20 коп..

У відповідності до додаткової угоди №
1/1 від 30 грудня 2011 року до Договору
внесено зміни в тарифи (пункт 4.3
додаткової угоди) та з 1 січня 2012 року
вартість природного газу складає 731
грн. 765 коп. за 1000 куб.м природного газу,
крім того ПДВ -146 грн. 353 коп.; тариф на
розподіл 1000 куб.м газу розподільчими
газовими мережами становить 289 грн.
90 коп., крім того ПДВ - 57 грн. 98 коп.;
тариф на розподіл 1000 куб. м газу
магістральними газопроводами
становить 15 грн.70 коп., крім того ПДВ
складає 3 грн. 14 коп.; тариф на
постачання 1000 куб.м природного газу
розподільчими газовими мережами
становить 39 грн., крім того, ПДВ - 7 грн. 80
коп. 2% цільова надбавка від вартості
природного газу -14 грн. 635 коп.,
крім того ПДВ - 2 грн. 927 коп.; всього до
оплати 1 091 грн. за 1000 куб.м поставленого
та розподіленого природного газу, крім
того ПДВ - 218 грн. 20 коп..

Згідно додаткової угоди № 2 від 31
серпня 2012 року до Договору сторони
погодили вважати Договір таким, що
припинив дію в частині передачі
природного газу з 1 вересня 2012 року.
Зобов'язання сторін стосовно взаємних
розрахунків за Договором сторін
визначений такими, що діють до повного
виконання сторонами цих зобов'язань.

Водночас, Відповідач здійснив оплату
поставленого природного газу із
порушенням строків оплати, визначених
пуктом 6.1 Договору. Внаслідок такого
прострочення Позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з Відповідача 34
381 грн.93 коп. інфляційних втрат та 289 572
грн. 39 коп. 3% річних.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті
175 Господарського кодексу України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

З положень статті 509 Цивільного кодексу
України, статті 173 Господарського
кодексу України вбачається, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (
управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України та статті 174
Господарського кодексу України,
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Нормами статті 627 Цивільного кодексу
України встановлено свободу договору,
тобто відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно статтей 512, 514 Цивільного кодексу
України, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою стороною
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги), до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до з частини 1 статті 516
Цивільного кодексу України, заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається з Договору про
відступлення права вимоги, Позивачу
передано право вимоги за Договором
щодо постачання природного газу в сумі
12 667 746 грн. 17 коп..

Крім того, колегія суду констатує, що до
Позивача перейшли права вимоги
стягнення всіх штрафних санкцій,
інфляційних витрат та відсотків,
пов'язаних з невиконанням або
неналежним виконанням Відповідачем
своїх зобов'язань за зазначеним вище
Договором.

Згідно статті 193 Господарського
кодексу України та статтей 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів , договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться;
одностороння відмова від виконання
зобов'язань або їх зміна не
допускається.

Відповідно до статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно пунктів 1, 2 статті 530 Цивільного
кодексу України: якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін); зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події; якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час; боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

З врахуванням вищенаведених норм
діючого законодавства та з врахуванням
доказів, наявних в матеріалах справи,
колегія суду зазначає, що Первісний
кредитор надав послуги по постачанню
та розподілу природного газу
відповідно до Договору, а Відповідач
прийняв та зобов'язався оплатити їх.
Однак, Відповідач своєчасно не оплатив
Первісному кредитору надані послуги.

Згідно платіжного доручення № 48 від 7
грудня 2012 р.оку та банківської виписки
від 21 серпня 2012 року (а.с. 119,
120) заборгованість в сумі 12 667 746 грн. 17
коп. Відповідачем була повністю
погашена.

В зв'язку із несвоєчасною оплатою
Відповідачем отриманого газу за період
з листопада 2011 ріку по серпень 2012 року,
Позивач нарахував Відповідачу 289 572
грн.39 коп. 3% річних та 3 4381 грн. 93 коп.
інфляційних втрат, з огляду на що
колегія суду зазначає наступне.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що:
крім передачі права вимоги оплати
спожитого природного газу за
зобов'язанням, зазначеним в пункті 1.1
Договору, до Позивача переходять права
вимоги стягнення всіх штрафних
санкцій, інфляційних втрат та
відсотків, пов'язаних з невиконанням
або неналежним виконанням
Відповідачем своїх зобов'язань за
зазначеним вище Договором.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодекасу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3%
річних в розмірі 289 572 грн. 39 коп.
Нарахування річних здійснено по
кожному періоду наявності
заборгованості з урахуванням розміру
боргу за вказаний період.

Колегія суду проаналізувавши поданий
Позивачем розрахунок (а.с. 33-36), вважає
його обґрунтованим та підставним, а
відтак приходить до висновку, щодо
задоволення позову в частині
стягнення з Позивача 289 572 грн. 39 коп.
річних. Дане вчинено і місцевим
господарський судом внаслідок чого
колегія апеляційного господарського
суду приходить до висновку, що
оспорюване рішення в частині стягнення
річних слід залишити без змін.

Окрім того, Позивач просить стягнути з
Відповідача 34 381 грн. 93 коп. інфляційних
втрат за період з грудня 2011 року по
червень 2012 року.

Колегія суддів дослідивши розрахунок
інфляційних (а.с. 33-36) зазначає наступне.

Положенням пункту 3.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" визначено, що
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу , що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, за період прострочення
починаючи з місяця, наступного за
місяцем, у якому мав бути здійснений
платіж, і за будь-який місяць (місяці), у
якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, колегією суду враховуються
вимоги, що визначені в листі
Верховного Суду України «Рекомендації
щодо порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ»
від 3 квітня 1997 року № 62-97р.,
інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 17
липня 2012 року № 01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права».

З огляду на що, колегія суду провівши
перерахунок інфляційних втрат з
врахуванням вимог нормативних актів,
зазначає, що підставним буде
нарахування саме 14 543 грн. 87 коп.
інфляційних втрат. Відповідно,
Рівненський апеляційний господарський
суд задовольняє позов в частині
стягнення інфляційних в сумі 14 543 грн.
87 коп.

При цьому, Рівненським апеляційним
господарським судом приймається до
уваги, що індекс інфляції, який
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги,
визначається Держкомстатом за період,
який становить один місяць, а розмір
боргу з урахуванням індексу інфляції
обчислюється виходячи з суми боргу, що
мав місце на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений Держкомстатом, за період
прострочки.

Що ж до стягнення решти інфляційних
втрат, то суд відмовляє Позивачу в
задоволенні позову в цій частині (в
сумі 19 838 грн. 06 коп.).

Дане вчинено і місцевим господарським
судом.

Відповідно Рівненський апеляційний
господарський суд залишає рішення
місцевого господарського суду в
частині стягнення інфляційних втарт
без змін.

Водночас, доводи Відповідача,
висвітлені у апеляційній скарзі є
безпідставними, спростовуються усім
вищевказаним у даній судовій постанові
і до уваги судом не беруться.

З огляду на усе вищевисвітлене у даній
судовій постанові, Рівненський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що рішення
господарського суду Хмельницької
області слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу Відповідача - без
задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної
скарги, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд залишає за Відповідачем.

Керуючись статями 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Південно-Західні
тепломережі" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Хмельницької області від 02 червня 2014
року в справі № 924/18/14 залишити без
змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

5. Справу № 924/18/14 повернути
господарському суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Філіпова Т.Л.

Суддя
Бучинська Г.Б.