ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 р.
Справа № 923/127/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Литвинової В.В. при
секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства
"АЛЬФА ЛЮКС", м.Одеса

до відповідача-1: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"ЕНЕРДЖИ-ПРОДАКТ НК", м. Нова Каховка

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1", м. Київ

про стягнення 982 755 грн. 98 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Биков Д.Ю., дов. б/н від
14.01.2014 р.,Руденко В.А., дов. б/н від 14.01.2014
р.;

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: не прибув

Приватне підприємство "АЛЬФА ЛЮКС"
(позивач) звернулося до господарського
суду Херсонської області до товариства
з обмеженою відповідальністю "БЕТОН
ТАВРІЇ" (відповідач-1) та до товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1"
(відповідач-2) з позовною заявою, в якій
просить зобов'язати ТОВ "БЕТОН ТАВРІЇ"
надати ПП "Альфа Люкс" докази
зберігання неотриманого товару -
автоклавного газобетону в об'ємі 1572,4
куб. метрів загальною вартістю 982 755 грн.
98 коп., а також стягнути з відповідача-2
вартість не отриманого товару -
автоклавного газобетону в об'ємі 1572,4
куб.м. у сумі 982755,98 грн.

Ухвалою суду від 12.02.2014 р. порушено
провадження по справі № 923/127/14.

Позовна заява надійшла до суду 10.02.2014 р.
18 березня 2014 року позивачем надано
докази того, що 13.02.2014 року було
здійснено зміни до установчих
документів юридичної особи
відповідача-1 Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бетон-Таврії» -
змінено найменування на Товариство з
обмеженою відповідальністю «Енерджи -
Продакт НК».

17 квітня 2014 року позивач подав заяву
про уточнення позовних вимог, яка по
своїй суті не є зміною підстав позовних
вимог, оскільки про Договір
купівлі-продажу №8 від 18.04.2013 р.,
укладений між ТОВ «Бетон Таврії» та ПП
«Альфа Люкс», та господарські стосунки
між вищевказаними сторонами зазначено
в тексті позовної заяви.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Відповідачі в судове засідання не
прибули, про дату, час та місце слухання
справи повідомлені належним чином, про
що свідчить відповідний штамп суду з
відміткою про відправку документу на
звороті примірника всіх ухвал суду,
який містить вихідний реєстраційний
номер, загальну кількість відправлених
примірників ухвали, дату відправки,
підпис працівника суду, яким вона
здійснена.

Як зазначив Вищий господарський суд
України у п.19 Інформаційного листа від
13.08.08р. № 01-8/482 "Про деякі питання
застосування норм господарського
процесуального кодексу України", "…
дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

Враховуючи викладене, суд, у
відповідності до ст..75 ГПК України,
проводить її розгляд за наявними
матеріалами справи.

За клопотанням позивача розгляд справи
відбувався з продовженням строку
розгляду справи відповідно до вимог
ст.69 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників позивача, суд

в с т а н о в и в:

1 січня 2012 року Приватне підприємство
«АЛЬФА ЛЮКС» (позивач, покупець) та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Завод будівельних
матеріалів №1» (відповідач-2, продавець)
уклали договір купівлі-продажу
продукції №85693.

Відповідно до п.2.1. договору
купівлі-продажу продукції №85693 та
додатку №1 до нього ціна за 1 куб.метр
газобетону для регіону з урахуванням
ПДВ складала 625,00 грн.

Пунктом 3.1. договору купівлі-продажу
продукції №85693 встановлено, що місце
відвантаження продукції - склад
продавця, розташований за адресою:74900,
Херсонська область, м.Нова Каховка,
вул.Першотравнева, 79.

За умовами п.2.4.1. передоплата в розмірі
100% від загальної ціни кожної наступної
партії товару, що замовляється
покупцем, повинна бути переказана
покупцем на розрахунковий рахунок
продавця протягом 3 робочих днів з дати
направлення покупцем продавцеві
замовлення на поставку продукції.

Матеріалами справи підтверджується, що
покупець повністю виконував свої
обов'язки за договором, однак
відповідач-2 станом на 18.04.2013 року
заборгував позивачеві та не поставив
товар в об'ємі 1320,36 кв.м. на суму 825225,58
грн.

У зв'язку з тим, що відповідач-2 не міг
своєчасно погасити заборгованість
перед позивачем, - були укладені
наступні договори.

Договір переведення боргу від 18.04.2013
року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Завод
будівельних матеріалів №1» (первісний
боржник), Товариством з обмеженою
відповідальністю «Бетон Таврії» (новий
боржник), Приватним підприємством
«Альфа Люкс» (кредитор), за умовами
якого первісний боржник переводить на
Нового боржника борг в обсязі та на
умовах, що існують на момент укладення
цього договору. Сума боргу, що
переводиться на Нового боржника
становить 825225,58 грн.

Договір переведення боргу від 18.04.2013
року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Завод
будівельних матеріалів №1» (первісний
боржник), Товариством з обмеженою
відповідальністю «Бетон Таврії» (новий
боржник), Обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельний кооператив
«ІНТЕРБУД» (кредитор), за умовами якого
первісний боржник переводить на Нового
боржника борг в обсязі та на умовах, що
існують на момент укладення цього
договору. Сума боргу, що переводиться
на Нового боржника складає 39000,09 грн.

Договір переведення боргу від 18.04.2013
року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Завод
будівельних матеріалів №1» (первісний
боржник), Товариством з обмеженою
відповідальністю «Бетон Таврії» (новий
боржник), Обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельний кооператив
«АНИТ» (кредитор), за умовами якого
первісний боржник переводить на Нового
боржника борг в обсязі та на умовах, що
існують на момент укладення цього
договору. Сума боргу, що переводиться
на Нового боржника становить 122640,00 грн.

Згідно приписів ст.520 ЦК України
боржник у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бетон Таврії»
листом підтвердило, що заборгованість
по вищевказаним договорам переведення
боргу не погашена (а.с.38).

Матеріалами справи підтверджується, що
в подальшому позивач уклав з ТОВ «Бетон
Таврії» Договір купівлі-продажу №8 від
18.04.2013 р., за умовами якого продавець
(ТОВ «Бетон Таврії») зобов'язався
поставити позивачу товар - автоклавний
газобетон.

На виконання вимог вищевказаного
договору купівлі-продажу №8 від 18.04.2013
р. Позивачем на рахунок ТОВ «Бетон
Таврії» було перераховано 12796230,61 грн.,
замовлено товар в об'ємі 20473,9 куб.м., але
товар отримано не в повному обсязі, в
об'ємі 18901,5 куб.м., тобто заборгованість
відповідача-1 складала 982755,98 грн.

З метою врегулювання ситуації були
укладені наступні угоди:

- договір відступлення права вимоги
№16/09/02 від 16.09.2013 р. між ТОВ «Бетон
Таврії» (Первісний кредитор) та ПП
«Альфа Люкс» (Новий кредитор), за
умовами якого первісний кредитор
відступає, а Новий кредитор набуває
право вимоги грошових коштів, належне
Первісному кредитору і приймає на себе
права та обов'язки кредитора за
Договором переведення боргу б/н від
18.04.2013 р. на суму 825255,58 грн., що укладені
між ТОВ «Завод будівельних матеріалів
№1» (боржник), ТОВ «Бетон Таврії» та ПП
«Альфа Люкс» (кредитор).

- договір відступлення права вимоги
№16/09/26 від 16.09.2013 р. між ТОВ «Бетон
Таврії» (Первісний кредитор) та ПП
«Альфа Люкс» (Новий кредитор), за
умовами якого первісний кредитор
відступає, а Новий кредитор набуває
право вимоги грошових коштів, належне
Первісному кредитору і приймає на себе
права та обов'язки кредитора за
Договором переведення боргу б/н від
18.04.2013 р. на суму 118530,36 грн., що укладені
між ТОВ «Завод будівельних матеріалів
№1» (боржник), ТОВ «Бетон Таврії» та
Обслуговуючим кооперативом
«Житлово-будівельний кооператив
«АНИТ» (кредитор).

- договір відступлення права вимоги
№16/09/06 від 16.09.2013 р. між ТОВ «Бетон
Таврії» (Первісний кредитор) та ПП
«Альфа Люкс» (Новий кредитор), за
умовами якого первісний кредитор
відступає, а Новий кредитор набуває
право вимоги грошових коштів, належне
Первісному кредитору і приймає на себе
права та обов'язки кредитора за
Договором переведення боргу б/н від
18.04.2013 р. на суму 39000,04 грн., що укладені
між ТОВ «Завод будівельних матеріалів
№1» (боржник), ТОВ «Бетон Таврії» та
Обслуговуючим кооперативом
«Житлово-будівельний кооператив
«ІНТЕРБУД» (кредитор).

Статтею 11 ЦК України визначено
підстави виникнення цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
визначаються законами, а також із дій
осіб, які за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки. Так, однією
із підстав виникнення цивільних прав і
обов'язків є договори.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Позивач в якості доказу своєї правової
позиції надав до матеріалів справи
видаткові та податкові накладні,
платіжні доручення.

Матеріалами справи підтверджується, що
16 вересня 2013 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «Бетон
Таврії» (сторона-1) та Приватним
підприємством «Альфа Люкс» (сторона-2)
укладено угоду №16/09/02-1 про зарахування
зустрічних однорідних вимог, за
умовами якої зобов'язання за договором
купівлі-продажу продукції №8 від 18.04.2013
р. (т.2 а.с.43) та договорами відступлення
права вимоги припиняється повністю в
сумі 982755,98 грн.

Згідно приписів ст.601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
є одним із видів господарських
зобов'язань, - це цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
корить другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, що визначено ст.175 ГК України.

В силу п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог законодавства, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов"язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Завод будівельних
матеріалів №1» у відзиві проти позову
заперечує, посилаючись на те, що
договори про переведення боргу від
18.04.2013 року підписані з боку товариства
директором ОСОБА_3, який не мав
повноважень представляти інтереси
заводу та не мав жодного права
підписувати від імені товариства
будь-які договори. На підставі
протоколу загальних зборів ТОВ «Завод
будівельних матеріалів №1» від 22.02.2013
року з 03.03.2013 року ОСОБА_3 звільнено з
посади Генерального директора
товариства. Відповідні відомості до
Державного реєстру було внесено після
судових процесів 17.04.2013 року.

Суд звертає увагу відповідача-2, що
вищевказані договори про переведення
боргу від 18.04.2013 р. не оскаржувались та
не були визнані недійсними з підстав
відсутності необхідного обсягу
повноважень у ОСОБА_3 Посилання
відповідача-2 на пункти Статуту
товариства, якими передбачено надання
попередньої згоди на відчуження
будь-яких активів товариства, якщо таке
відчуження не передбачено річним
бізнес-планом товариства, не
заслуговують на увагу, оскільки в
угодах про переведення боргу не йшла
мова про відчуження активів.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод будівельних
матеріалів №1» грошових коштів в сумі
982755,98 грн. є обґрунтованими, доведеними
та підлягають задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні позовних
вимог щодо зобов'язання товариства з
обмеженою відповідальністю «Бетон
Таврії» надати приватному
підприємству «Альфа Люкс» докази
зберігання не отриманого товару -
автоклавного газобетону в об'ємі 1572,4
куб.м. загальною вартістю 982755,98 грн. з
огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з ст. 2 ГПК України господарський
суд порушує справи за позовами,
зокрема, підприємств та організацій,
які звертаються до господарського суду
за захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні
правосуддя в силу ст. 2 Закону України
„Про судоустрій і статус суддів" є,
зокрема, захист гарантованих
Конституцією України та законами прав
і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 15 ЦК України закріплено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено,
що способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 20
ГК України.

Порушення цивільного права є
результатом протиправних дій
порушника, внаслідок чого воно зазнало
зменшення або ліквідації, що позбавляє
його носія можливості здійснити,
реалізувати це право повністю чи
частково.

Предметом позову може бути матеріально
-правова чи немайнова вимога позивача
до відповідача, відносно якої суд
повинен прийняти рішення. При цьому,
захист майнового або немайнового права
чи законного інтересу відбувається
шляхом прийняття судом рішення про
примусове виконання відповідачем
певних дій або зобов'язання утриматись
від їх вчинення.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема,
юридичні особи, а суд шляхом вчинення
провадження у справах здійснює захист
осіб, права і охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорення і, відповідно, ухвалює
рішення про захист порушеного права
або відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом
на захист є диспозитивною нормою
цивільного законодавства, яке полягає
у наданні особі, яка вважає свої права
порушеними, невизнаними або
оспорюваними, можливості застосувати
способи захисту, визначені законом або
договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
на свій розсуд обирає спосіб захисту
порушеного права, в той час як на суди
покладено обов'язок перевірки
відповідності обраного позивачем
способу захисту приписам ст. 16 ЦК
України та ст. 20 ГК України.

Так, предметом позову є матеріально -
правова вимога позивача до
відповідача, а підставою - посилання на
належне йому право, юридичні факти, що
призвели до порушення цього права, та
правове обґрунтування необхідності
його захисту.

У поданій позовній заяві позивач
просить зобов'язати ТОВ «Бетон Таврії»
надати докази зберігання неотриманого
товару. Розглядаючи таку вимогу, суд не
здійснює захисту прав та охоронюваних
законом інтересів учасників
господарських правовідносин і, як
наслідок, ухвалене рішення про
задоволення такої вимоги не поновлює
порушеного права.

Вимога про надання доказів зберігання
неотриманого товару не може бути
самостійним предметом розгляду в
господарському суді.

Так, із змісту ст. 12 ГПК України
вбачається, що господарським судам
підвідомчі саме справи у спорах,
невиключний перелік яких, наведений
вказаною нормою, а також справи за
заявами органів Антимонопольного
комітету України, Рахункової палати з
питань, віднесених законодавчими
актами до їх компетенції та справи про
банкрутство.

Таким чином, обраний в даному випадку
позивачем спосіб захисту прав та
законних інтересів не призводить до
поновлення порушеного права та
реального захисту його прав у випадку
їх задоволення.

З огляду на неявку представників
відповідачів, суд зазначає, що в силу
статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони мають право брати участь в
господарських засіданнях. Сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють в межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 ГПК
України, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на
підставі ст.77 ГПК України розгляду
справи у разі нез'явлення представника
сторони за викликом господарського
суду є правом, а не обов'язком суду, і
використовується ним, якщо причини
неявки є поважними та обґрунтованими,
та неявка представника сторони
перешкоджає вирішенню спору в даному
судовому засіданні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до
положень ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За приписами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що
наявних у справі матеріалів достатньо
для розгляду справи та ухвалення
законного рішення.

Позивачу на підставі ст..49 ГПК України
відшкодовуються судові витрати за
рахунок відповідача-2. Оскільки при
зверненні з позовною заявою позивач не
сплатив судовий збір за вимогу
немайнового характеру, суд дійшов
висновку достягнути з позивача судовий
збір в сумі 1218,00 грн. в доход державного
бюджету.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладених норм права
та керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК
України, - суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод будівельних
матеріалів №1» (01001, м.Київ,
вул.Софіївська, буд.10, приміщення4, р/р
683 АТ «Сбербанк Росії» м.Київ, МФО
320627, ) на користь
Приватного підприємства «Альфа Люкс»
(65058, м.Одеса, вул.Армійська, б.18, офіс 105,
р/р 1 в ПАО «Марфін Банк»
м.Іллічівськ, МФО 328168, )
982755,98 грн. боргу та 20873,12 грн. судового
збору. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

3.Достягнути з Приватного підприємства
«Альфа Люкс» (65058, м.Одеса,
вул.Армійська, б.18, офіс 105, р/р 1 в
ПАО «Марфін Банк» м.Іллічівськ, МФО 328168,
) на користь держави в
доход державного бюджету України -
отримувач УДКСУ у м.Херсоні, , рахунок 3002, банк ГУДКСУ у
Херсонській області, МФО 852010, код 03500045;
стягувач ДПІ у м. Херсоні 1218,00 грн.
судового збору;

4.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.04.2014 р.

Суддя
В.В.Литвинова