ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Справа № 922/4586/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Панової
І.Ю.,суддів:Білошкап О.В., Запорощенка
М.Д.,

розглянувши касаційну скаргу
Акціонерного товариства закритого
типу "Ремонтно-механічний завод № 2"на
ухвалугосподарського суду Харківської
області від 19.11.2013та
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 13.06.2014у справі
№ 922/4586/13 господарського суду
Харківської областіза
заявоюКомунального підприємства
"Харківводоканал" та Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
ХарковадоАкціонерного товариства
закритого типу "Ремонтно-механічний
завод № 2"провизнання банкрутомза
участю представників сторін: не
з'явились.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 19.11.2013 у справі
№ 922/4586/13 порушено провадження у
справі про банкрутство Акціонерного
товариства закритого типу
"Ремонтно-механічний завод № 2",
призначено розпорядником майна
боржника арбітражного керуючого
Бєляєву Олену Володимирівну.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 13.06.2014 у справі
№ 922/4586/13 апеляційну скаргу
Акціонерного товариства закритого
типу "Ремонтно-механічний завод № 2"
залишено без задоволення, ухвалу
господарського суду Харківської
області від 19.11.2013 у справі № 922/4586/13
змінено.

Частину першу резолютивної частини
ухвали господарського суду
Харківської області від 19.11.2013 у справі
№ 922/4586/13 доповнено абзацом другим у
наступній редакції: визнати вимоги
кредитора - Комунального підприємства
"Харківводоканал" у розмірі 105 996,30 грн.;
визнати вимоги кредитора - Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
у розмірі 314 150,78 грн.

В іншій частині ухвалу господарського
суду Харківської області від 19.11.2013 у
справі № 922/4586/13 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2"
звернулось до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою,
просило скасувати ухвалу
господарського суду Харківської
області про порушення провадження у
справі про банкрутство (підготовче
засідання) від 19.11.2013 у справі № 922/4586/13
та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
13.06.2014 повністю, та припинити
провадження у справі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст.ст.
10,15 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст.ст. 4-2, 4-3
ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку
прийняті у даній справі судові акти, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши
застосування господарськими судами
норм матеріального та процесуального
права, Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає, з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.11.2013 до
господарського суду Харківської
області звернулись КП
"Харківводоканал" та УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
із заявою про порушення справи про
банкрутство АТЗТ "Ремонтно-механічний
завод № 2", посилаючись на те, що борг
АТЗТ "Ремонтно-механічний завод № 2" у
сумі 420 147,98 грн. не задоволений більше
3-х місяців до подачі заяви про
банкрутство підприємства, що перевищує
триста мінімальних розмірів
заробітної плати, не погашено, що
згідно частини 3 статті 10 Закону про
банкрутство є підставою для порушення
справи про банкрутство господарським
судом.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.11.2013 прийнято
заяву КП "Харківводоканал" та УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
про порушення справи про банкрутство
відносно АТЗТ "Ремонтно-механічний
завод № 2" до розгляду; підготовче
засідання суду по даній справі
призначено на 19.11.2013; зобов'язано
ініціюючих кредиторів надати суду
пропозицію щодо кандидатури
арбітражного керуючого для участі у
даній справі в якості розпорядника
майна; зобов'язано боржника надати суду
необхідні документи для розгляду
справи по суті.

05.11.2013 господарським судом Харківської
області зроблено запит на автоматичне
визначення кандидатури арбітражного
керуючого, однак не знайдено жодної
кандидатури арбітражного керуючого за
умовами, вказаними у "Запиті на
автоматичне визначення кандидатури
арбітражного керуючого", про що в
матеріалах справи міститься довідка
щодо неможливості автоматизованого
відбору кандидатури арбітражного
керуючого від 05.11.2013.

На виконання вимог суду від УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
надійшло клопотання (вх.№ 42866) про
призначення розпорядником майна у
даній справі арбітражного керуючого
Бєляєву О.В., разом з додатками. Через
канцелярію суду від арбітражного
керуючого Бєляєвої О.В. надійшла заява
(вх.№ 41859) на участь у справі в якості
розпорядника майна боржника.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 19.11.2013 у справі
№ 922/4586/13 порушено провадження у
справі про банкрутство АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2",
призначено розпорядником майна
боржника арбітражного керуючого
Бєляєву Олену Володимирівну.

Ухвала суду першої інстанції від 19.11.2013
мотивована тим, що вимоги кредиторів КП
"Харківводоканал" та УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Харкова до боржника в загальній сумі 420
147,08 грн. підтверджені належними
доказами, у зв'язку з чим визнані
господарським судом безспірними,
кредиторами при подачі до суду заяви
про порушення справи про банкрутство
відносно боржника повністю дотримані
приписи ст. 11 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи зазначене, господарський
суд, керуючись ст.ст. 16, 114 Закону про
банкрутство, дійшов висновку про
порушення провадження у справі про
банкрутство АТЗТ "Ремонтно-механічний
завод № 2", введення мораторію на
задоволення вимог кредиторів, введення
процедури розпорядження майном та
призначення розпорядника майна
арбітражного керуючого Бєляєву О.В.

Не погодившись із ухвалою суду першої
інстанції, боржник - АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2"
звернулось із апеляційною скаргою до
Харківського апеляційного
господарського суду.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 у справі
№ 922/4586/13 апеляційну скаргу АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2"
залишено без задоволення, ухвалу
господарського суду Харківської
області від 19.11.2013 у справі № 922/4586/13
змінено. Частину першу резолютивної
частини ухвали господарського суду
Харківської області від 19.11.2013 у справі
№ 922/4586/13 доповнено абзацом
другим у наступній редакції: визнати
вимоги кредитора - Комунального
підприємства "Харківводоканал" у
розмірі 105 996,30 грн.; визнати вимоги
кредитора - Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова у розмірі 314 150,78 грн.
В іншій частині ухвалу господарського
суду Харківської області від 19.11.2013 у
справі № 922/4586/13 залишено
без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 10.04.2014 у справі №
922/4586/13 касаційну скаргу АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2"
задоволено частково; постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 у справі
№ 922/4586/13 скасовано та передано справу
на новий розгляд до Харківського
апеляційного господарського суду.

Суд апеляційної інстанції за
результатами нового розгляду справи
встановив, що у зв'язку з нездійсненням
у даній справі автоматизованого
відбору кандидата арбітражного
керуючого на електронний запит судді,
оскільки серед зареєстрованих
арбітражних керуючих немає таких, які
відповідали б умовам запиту (при тому,
що наявних технічних проблем в
автоматизованій системі не
зафіксовано), суддя господарського
суду призначив розпорядника майна без
застосування автоматизованої системи
із числа осіб, внесених до Єдиного
реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України, що не
суперечить змісту ст. 114 Закону про
банкрутство.

12.11.2013 до господарського суду від
арбітражного керуючого Бєляєвої О.В.
надійшла заява на участь у справі у
якості розпорядника майна боржника,
згідно якої, колегія суддів
апеляційної інстанції встановила, що
заявник порушень законодавства при
виконанні обов'язків арбітражного
керуючого і порушень строків подання
інформації за час виконання своїх
обов'язків заявник не має, а також не є
заінтересованою особою стосовно
боржника та кредиторів, не є особою
якій заборонено здійснювати цей вид
підприємницької діяльності або
займати керівні посади, не має
судимості за вчинення корисливих
злочинів.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи
зазначене, дійшов висновку, що
господарський суд, розглянувши заяву
арбітражного керуючого, обґрунтовано
дійшов висновку про призначення
Бєляєвої О.В. розпорядником майна АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод №2" та
зобов'язав її виконати усі вимоги
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Колегія суддів апеляційної інстанції в
оскаржуваній постанові встановила, що
розмір боргу та його не погашення
боржником більше ніж 3 місяці до подачі
заяви про банкрутство підприємства КП
"Харківводоканал" та УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
підтверджено рішеннями господарського
суду, наказами та постановами про
відкриття виконавчого провадження.

Перевіривши надані ініціюючим
кредитором КП "Харківводоканал" докази
щодо підтвердження розміру боргу у
сумі 145 707,81 грн. та несплату його у
тримісячний строк до подачі заяви про
банкрутство, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що розмір боргу заводу
перед комунальним підприємством
складає 105 996,30 грн. що є заборгованістю
за послуги водовідведення та
водопостачання та є безспірною в
розумінні Закону про банкрутство. Суми
пені у сумі 2 940,66 грн.; індексації у сумі
484,75 грн.; боргу за скид стічних вод з
перевищенням ДПВ у сумі 1 140,00 грн.; боргу
по сплаті за скид понадлімітних
обсягів у сумі 2 115,44 грн.; інфляційних
витрат у сумі 10 585,17 грн.; 3% річних у сумі
4 363,54 грн.; боргу за користування
каналізацією без дозволу у сумі 4 477,33
грн.; судового збору у сумі 8 089,94 грн.;
заборгованості за послуги
водовідведення та водопостачання за
період 01.02.2013 - 31.07.2013 у сумі 5 514,71 грн., на
думку суду апеляційної інстанції
відповідно до приписів Закону про
банкрутство не можуть бути заявлені
ініціюючим кредитором при зверненні до
господарського суду із заявою про
порушення провадження у справі про
банкрутство боржника.

Також колегія суддів апеляційної
інстанції в оскаржуваній постанові
встановила, що УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
розмір боргу у сумі 314 150,78 грн. та його
не погашення боржником більше ніж 3
місяці до подачі заяви про банкрутство
підприємства підтвердило виконавчими
листами по адміністративних справах;
постановами про відкриття виконавчого
провадження; рішенням про застосування
фінансових санкцій за несплату,
неповну або несвоєчасну сплату
авансових платежів із страхових
внесків; копією картки особового
рахунку страхувальника юридичної
особи або фізичної особи, яка має
найманих працівників; копією листів.

Перевіривши надані УПФУ докази щодо
підтвердження розміру боргу у сумі 314
150,78 грн. та несплату його у тримісячний
строк до подачі заяви про банкрутство,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що розмір боргу заводу перед
управлінням складає 314 150,78 грн.: без
урахування штрафних санкцій у сумі 10
667,08 грн. та пені 17 358 62 грн., які не можуть
бути підставою для звернення із заявою
про порушення справи банкрутство
боржника до господарського суду в
розумінні Закону про банкрутство.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначила, що згідно ст. 8 Закону
України "Про державний бюджет України
на 2013 рік" на період з 01.01.2013 по 30.11.2013
розмір мінімальної заробітної плати
становив 1 147 грн. (300 х 1 147 грн. = 344 100
грн.).

Враховуючи вищезазначене, Харківський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що загальна сума
заборгованості боржника перед УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
та КП "Харківводоканал", яка є
безспірною та підтверджена
матеріалами справи, складає 420 147,08 грн.,
що значно перевищує триста мінімальних
розмірів заробітної плати, і надає
право на підставі ч. 3 ст. 10 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" звертатися
ініціюючому кредитору, до
господарського суду з заявою про
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Щодо посилань заявника апеляційної
скарги - АТЗТ "Ремонтно-механічний
завод № 2" на договір, укладений 20.04.2013
між КП "Харківводоканал" та АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2",
предметом якого є виконання АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2" послуг з
виготовлення та монтажу металевих
воріт до 31.12.2013, колегія суддів
апеляційної інстанції зазначила, що
відповідно до п. 1.1 даного Договору
Замовник (КП "Харківводоканал") доручає,
а Підрядник (АТЗТ "Ремонтно-механічний
завод№2") приймає на себе зобов'язання
надати послуги виготовлення та монтажу
металевих воріт (в кількості 5 одиниць)
на КСіМ КП "Харківводоканал" у м.
Харкові з передачею результату послуг
Замовнику, відповідно до умов цього
Договору, проектної та документації,
яка передається Підряднику Замовником.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи
зазначене, дійшов висновку, що
посилання заявника апеляційної скарги
на врегулювання відносин між
боржником та кредитором, шляхом
укладення вищезазначеного договору, не
підтверджуються матеріалами справи,
тому є безпідставним, оскільки умови
зазначеного договору не містять
положень щодо здійснення заліку
погашення заборгованості боржника
перед КП "Харківводоканал".

Щодо посилань заявника апеляційної
скарги на рішення УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
від 01.07.2011 про розстрочення суми
заборгованості на суму 62 511,50 грн. з
01.07.2011 по 31.12.2015, колегія суддів
апеляційної інстанції встановила, що
кредитором - УПФУ в Орджонікідзевькому
районі м. Харкова було прийнято рішення
від 21.01.2014 "Про скасування рішення № 4
від 01.07.2011 про розстрочення сум
заборгованості АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод №2", яким
достроково скасовано рішення № 4 про
розстрочення сум заборгованості у
зв'язку з несплатою розстрочених сум у
строки, зазначені у цьому рішенні.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що правові
підстави для скасування судових актів
попередніх інстанцій відсутні,
враховуючи таке.

Згідно статті 4-1 ГПК України,
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Статтею 9 зазначеного Закону
встановлено, що справи про банкрутство
розглядаються господарським судом за
правилами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, з урахуванням особливостей,
визначених цим Законом.

На підставі вимог ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону про
банкрутство, право на звернення до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство мають
боржник, кредитор.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції, 01.11.2013 до господарського
суду Харківської області звернулись КП
"Харківводоканал" та УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
із заявою про порушення справи про
банкрутство АТЗТ "Ремонтно-механічний
завод № 2", посилаючись на те, що борг
АТЗТ "Ремонтно-механічний завод № 2" у
сумі 420 147,98 грн. не задоволений більше
3-х місяців до подачі заяви про
банкрутство підприємства, що перевищує
триста мінімальних розмірів
заробітної плати, не погашено, що
згідно частини 3 статті 10 Закону про
банкрутство є підставою для порушення
справи про банкрутство господарським
судом.

Частиною 3 ст. 10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що справа про банкрутство
порушується господарським судом, якщо
безспірні вимоги кредитора
(кредиторів) до боржника сукупно
становлять не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати,
які не були задоволені боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові
вимоги кредиторів, підтверджені
судовим рішенням, що набрало законної
сили, і постановою про відкриття
виконавчого провадження, згідно з яким
відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з
рахунків боржника. До складу цих вимог,
у тому числі щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів), не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції.

Згідно вимог ст. 1 Закону про
банкрутство, грошове зобов'язання -
зобов'язання боржника сплатити
кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
правочину (договору) та на інших
підставах, передбачених
законодавством України. До грошових
зобов'язань відносяться також
зобов'язання щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування;
зобов'язання, що виникають внаслідок
неможливості виконання зобов'язань за
договорами зберігання, підряду, найму
(оренди), ренти тощо та які мають бути
виражені у грошових одиницях. До складу
грошових зобов'язань боржника, в тому
числі зобов'язань щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування, не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції, визначені на
дату подання заяви до господарського
суду, а також зобов'язання, які виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю і
здоров'ю громадян, зобов'язання з
виплати авторської винагороди,
зобов'язання перед засновниками
(учасниками) боржника - юридичної особи,
що виникли з такої участі. Склад і
розмір грошових зобов'язань, у тому
числі розмір заборгованості за
передані товари, виконані роботи і
надані послуги, сума кредитів з
урахуванням відсотків, які
зобов'язаний сплатити боржник,
визначаються на день подання до
господарського суду заяви про
порушення справи про банкрутство, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-3 ст. 16 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", перевірка
обґрунтованості вимог заявника, а
також з'ясування наявності підстав для
порушення провадження у справі про
банкрутство здійснюються
господарським судом у підготовчому
засіданні, яке проводиться в порядку,
передбаченому цим Законом.

У підготовчому засіданні
господарський суд розглядає подані
документи, заслуховує пояснення
сторін, оцінює обґрунтованість
заперечень боржника, а також вирішує
інші питання, пов'язані з розглядом
справи.

Якщо справа порушується за заявою
кредитора, господарський суд перевіряє
обґрунтованість його вимог, їх
безспірність, вжиття заходів щодо
примусового стягнення за цими вимогами
в порядку виконавчого провадження.

Колегія суддів касаційної інстанції
зазначає, що питання про порушення
провадження у справі про банкрутство
вирішується господарським судом
виключно у підготовчому засіданні.

Суд апеляційної інстанції при новому
розгляді справи встановив, що розмір
боргу та його не погашення боржником
більше ніж 3 місяці до подачі заяви про
банкрутство підприємства КП
"Харківводоканал" та УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
підтверджено рішеннями господарського
суду, наказами та постановами про
відкриття виконавчого провадження.

Перевіривши надані ініціюючим
кредитором КП "Харківводоканал" докази
щодо підтвердження розміру боргу у
сумі 145 707,81 грн. та несплату його у
тримісячний строк до подачі заяви про
банкрутство, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що розмір боргу заводу
перед комунальним підприємством
складає 105 996,30 грн. що є заборгованістю
за послуги водовідведення та
водопостачання та є безспірною в
розумінні ч. 3 ст. 10 Закону про
банкрутство.

Щодо сум пені у сумі 2 940,66 грн.;
індексації у сумі 484,75 грн.; боргу за
скид стічних вод з перевищенням ДПВ у
сумі 1 140,00 грн.; боргу по сплаті за скид
понадлімітних обсягів у сумі 2 115,44 грн.;
інфляційних витрат у сумі 10 585,17 грн.; 3%
річних у сумі 4 363,54 грн.; боргу за
користування каналізацією без дозволу
у сумі 4 477,33 грн.; судового збору у сумі 8
089,94 грн.; заборгованості за послуги
водовідведення та водопостачання за
період 01.02.2013 - 31.07.2013 у сумі 5 514,71 грн.,
суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що відповідно до
приписів Закону про банкрутство,
зокрема, приписів ст. 1 та ч. 3 ст. 10 цього
Закону, зазначені суми не можуть бути
заявлені ініціюючим кредитором при
зверненні до господарського суду із
заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство боржника.

Як встановлено в постанові колегією
суддів апеляційної інстанції, УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
розмір боргу у сумі 314 150,78 грн. та його
не погашення боржником більше ніж 3
місяці до подачі заяви про банкрутство
підприємства підтвердило виконавчими
листами по адміністративних справах;
постановами про відкриття виконавчого
провадження; рішенням про застосування
фінансових санкцій за несплату,
неповну або несвоєчасну сплату
авансових платежів із страхових
внесків; копією картки особового
рахунку страхувальника юридичної
особи або фізичної особи, яка має
найманих працівників; копією листів.

Перевіривши надані УПФУ докази щодо
підтвердження розміру боргу у сумі 314
150,78 грн. та несплату його у тримісячний
строк до подачі заяви про банкрутство,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що розмір боргу заводу перед
управлінням складає 314 150,78 грн.: без
урахування штрафних санкцій у сумі 10
667,08 грн. та пені 17 358 62 грн., які не можуть
бути підставою для звернення із заявою
про порушення справи банкрутство
боржника до господарського суду в
розумінні Закону про банкрутство.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначила, що згідно ст. 8 Закону
України "Про державний бюджет України
на 2013 рік" на період з 01.01.2013 по 30.11.2013
розмір мінімальної заробітної плати
становив 1 147 грн. (300 х 1 147 грн. = 344 100
грн.).

Враховуючи вищезазначене, суд
апеляційної інстанції, в даному
випадку, відповідно до вимог ст. 43 ГПК
України, дійшов обґрунтованого
висновку, що загальна сума
заборгованості боржника перед УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
та КП "Харківводоканал", є безспірною та
підтверджена матеріалами справи,
складає 420 147,08 грн., що значно перевищує
триста мінімальних розмірів
заробітної плати, і надає право на
підставі ч. 3 ст. 10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
звертатися ініціюючому кредитору, до
господарського суду з заявою про
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Щодо посилань заявника касаційної
скарги - АТЗТ "Ремонтно-механічний
завод № 2" на договір, укладений 20.04.2013
між КП "Харківводоканал" та АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2",
предметом якого є виконання АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод № 2" послуг з
виготовлення та монтажу металевих
воріт до 31.12.2013 (т. 2 а.с. 110-113), який на
думку заявника свідчить про
врегульованість відносин між
боржником та кредитором шляхом
укладення вищезазначеного договору,
колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується із
висновками суду апеляційної інстанції,
що зазначені посилання не
підтверджуються матеріалами справи та
є безпідставним, оскільки умови
зазначеного договору не містять
положень щодо здійснення заліку
погашення заборгованості боржника
перед КП "Харківводоканал".

Щодо посилань заявника касаційної
скарги - АТЗТ "Ремонтно-механічний
завод № 2" на рішення УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
від 01.07.2011 про розстрочення суми
заборгованості на суму 62 511,50 грн. з
01.07.2011 по 31.12.2015 (т. 2, а.с. 114-115), колегія
суддів апеляційної інстанції, з
дотриманням вимог ст. 43 ГПК України,
встановила, що кредитором - УПФУ в
Орджонікідзевькому районі м. Харкова
було прийнято рішення від 21.01.2014 "Про
скасування рішення № 4 від 01.07.2011 про
розстрочення сум заборгованості АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод №2", яким
достроково скасовано рішення № 4 про
розстрочення сум заборгованості у
зв'язку з несплатою розстрочених сум у
строки, зазначені у цьому рішенні (т. 3,
а.с. 8).

Колегія суддів Вищого господарського
суду України звертає увагу на той факт,
що Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не ставить
право кредитора на звернення до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство у
залежність від причин
неплатоспроможності боржника,
кредитор може реалізувати належне йому
право й у тому випадку, коли його
безспірні вимоги не задовольняються
боржником, який має за даними
балансової звітності майнові активи,
достатні, щоб задовольнити вимоги усіх
кредиторів.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
арбітражний керуючий - фізична особа,
призначена господарським судом у
встановленому порядку в справі про
банкрутство як розпорядник майна,
керуючий санацією або ліквідатор з
числа осіб, які отримали відповідне
свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України.

Згідно ч. 9 ст. 16 зазначеного Закону, в
ухвалі про порушення провадження у
справі про банкрутство зазначається,
зокрема, про призначення розпорядника
майна, встановлення розміру оплати
його послуг та джерела її сплати.

Частиною 1 статті 22 Закону про
банкрутство визначено, що розпорядник
майна - фізична особа, яка відповідно до
судового рішення господарського суду
забезпечує здійснення процедури
розпорядження майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" кандидатура
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
для виконання повноважень
розпорядника майна визначається судом
самостійно із застосуванням
автоматизованої системи з числа осіб,
внесених до Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України.

Під час прийняття заяви про порушення
справи про банкрутство суд в ухвалі
зобов'язує визначеного
автоматизованою системою арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
надати заяву на участь у даній справі.

У разі якщо від арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора), визначеного
автоматизованою системою, не надійшла
заява про згоду стати розпорядником
майна в цій справі, то розпорядника
майна призначає суд без застосування
автоматизованої системи з числа осіб,
внесених до Єдиного реєстру
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
України.

Частиною 2 статті 114 зазначеного Закону
визначено, що розпорядником майна,
керуючим санацією, ліквідатором не
можуть бути призначені арбітражні
керуючі: 1) які є заінтересованими у цій
справі; 2) які здійснювали раніше
управління цим боржником - юридичною
особою, крім випадків, коли з дня
усунення від управління зазначеним
боржником минуло не менше трьох років;
3) яким відмовлено в допуску до
державної таємниці, якщо такий допуск є
необхідним для виконання обов'язків,
покладених цим Законом; 4) які мають
конфлікт інтересів (особи, у яких
виникає суперечність між власними чи
їх близьких осіб майновими,
немайновими інтересами та
повноваженнями.

До призначення арбітражним керуючим
(розпорядником майна, керуючим
санацією, ліквідатором) особа повинна
подати до господарського суду заяву, в
якій зазначається, що вона не належить
до жодної категорії вищезазначених
осіб.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України зазначає, що згідно
пунктів 4.7, 4.8 Положення про
автоматизовану систему з відбору
кандидатів на призначення
арбітражного керуючого у справах про
банкрутство, затвердженого постановою
Пленум Вищого господарського суду
України від 16.01.2013 № 1, автоматизований
відбір кандидата арбітражного
керуючого в автоматизованій системі
здійснюється з числа арбітражних
керуючих, внесених до Реєстру, за
винятком арбітражних керуючих, участь
яких в автоматизованому відборі
зупинено. Автоматизований відбір
кандидата арбітражного керуючого
здійснюється у встановленому
Положенням порядку з урахуванням рівня
кваліфікації, спеціалізації та участі
арбітражного керуючого у справах про
банкрутство.

Суд апеляційної інстанції в
оскаржуваній постанові при новому
розгляді справи обґрунтовано
встановив, що у зв'язку з нездійсненням
у даній справі автоматизованого
відбору кандидата арбітражного
керуючого на електронний запит судді,
оскільки серед зареєстрованих
арбітражних керуючих немає таких, які
відповідали б умовам запиту (при тому,
що наявних технічних проблем в
автоматизованій системі не
зафіксовано), суддя господарського
суду призначив розпорядника майна без
застосування автоматизованої системи
із числа осіб, внесених до Єдиного
реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України, що не
суперечить змісту ст. 114 Закону про
банкрутство.

12.11.2013 до господарського суду від
арбітражного керуючого Бєляєвої О.В.
надійшла заява на участь у справі у
якості розпорядника майна боржника,
згідно якої, колегія суддів
апеляційної інстанції встановила, що
заявник порушень законодавства при
виконанні обов'язків арбітражного
керуючого і порушень строків подання
інформації за час виконання своїх
обов'язків заявник не має, а також не є
заінтересованою особою стосовно
боржника та кредиторів, не є особою
якій заборонено здійснювати цей вид
підприємницької діяльності або
займати керівні посади, не має
судимості за вчинення корисливих
злочинів.

Колегія суддів касаційної інстанції, в
даному випадку, погоджується із
висновком колегії суддів апеляційної
інстанції, що господарський суд,
розглянувши заяву арбітражного
керуючого, правомірно дійшов висновку
про призначення Бєляєвої О.В.
розпорядником майна АТЗТ
"Ремонтно-механічний завод №2" та
зобов'язав її виконати усі вимоги
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що судом апеляційної
інстанції в ході нового розгляду
справи в суді другої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального права та процесуального
права, а також, спеціального Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", у повному
обсязі з'ясовано всі обставини справи,
в зв'язку з чим, правові підстави для
скасування постанови суду апеляційної
інстанції відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Акціонерного
товариства закритого типу
"Ремонтно-механічний завод № 2"
залишити без задоволення.

Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
13.06.2014 у справі № 922/4586/13 залишити без
змін.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
О.В. Білошкап

М.Д. Запорощенко