ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.14р. Справа № 904/3613/14

за позовом Дочірньої компанії „Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", м. Київ

до Комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 91 813 грн. 12 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Онищенко І.П. -
представник, дов. від 25.06.2014р. №19/10;

від відповідача: Біла О.М. - представник,
дов. від 16.07.2014р. №1021.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача
91 813 грн. 12 коп. - 3% річних від основного
боргу, що виникли на підставі договору
від 20.12.2010р. №06/10-2338БО-4.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що: - рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.07.2012р. у справі №13/5005/4098/2012
за позовом ДК „Газ України" до КП
„Транспортування покупної теплової
енергії „Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради про
стягнення 5 173 783 грн. 49 коп. встановлено
факт прострочення відповідача у
зв'язку з неналежним виконанням умов
договору від 20.12.2010р. №06/10-2338БО-4 та
стягнуто з останнього 4 531 482 грн. 74 коп.
основного боргу, 351 606 грн. 81
коп. - пені, 124 097 грн. 68 коп. - інфляційних
втрат, нарахованих за період з лютого
2011р. по березень 2012р., 166 596 грн. 26 коп. - 3%
річних, нарахованих за період з 11.02.2011р.
по 28.04.2012р., та 64 380 грн. 00 коп. - судового
збору; - постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
04.10.2012р. у справі №13/5005/4098/2012 змінено
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.07.2012р.
в частині стягнення пені та стягнено
пеню у сумі 35 160 грн. 68 коп.; - відповідно
до пункту 7.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. №14 „Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" нарахування
трьох процентів річних на суму пені,
стягнену за рішенням суду, може
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України з дня, наступного за днем
набрання законної сили відповідним
судовим рішенням.

Відповідач у відзиві (вх.№44747/14 від
22.07.2014р.) на позовну заяву просить в
задоволенні позовних вимог відмовити,
обґрунтовуючи це тим, що: - позивач
висуває вимоги про стягнення 3 % річних,
які виникли внаслідок неможливості
виконання відповідачем рішення
господарського суду
Дніпропетровської області від 10.07.2012р.
у справі №30/5005/4095/2012, яке набрало
законної сили 04.10.2012р. на підставі
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду по
справі №13/5005/4098/2012; - позивач у
позові при розрахунку 3 % річних
зазначає період з 29.04.2012р. по 16.05.2014р.,
тоді як рішення господарського суду
від 10.07.2012р. у справі №30/5005/4095/2012 набрало
законної сили 04.10.2012р.; - нарахування 3 %
річних на пеню у сумі 35 160 грн. 68 коп. є
безпідставним; - умовами договору від
20.12.2010р. №06/10-23338БО-4 пункт 7.3.1 не
передбачено нарахування 3 % річних на
пеню; - у розрахунку 3 % річних на пеню на
суму 35 160 грн. 68 коп. у позові
зазначений період з 05.10.2012р. по 26.01.2014р.,
а повинен бути зазначений період з
05.10.2012р. по 11.04.2013р., а на залишок
несплаченої пені у розмірі 15 592
грн. 51 коп. повинен бути зазначений
період з 12.04.2013р. по 16.05.2014р.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представниками
сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.07.2012р.
у справі №13/5005/4098/2012 за позовом
Дочірньої компанії „Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" до Комунального
підприємства "Транспортування
покупної теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради про
стягнення 5 173 783 грн. 49 коп. позов
задоволено повністю, стягнено з
Комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" на користь
Дочірньої компанії „Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" 4 531 482 грн. 74 коп. -
основного боргу, 351 606 грн. 81 коп. - пені,
124 097 грн. 68 коп. - інфляційних втрат, 166
596 грн. 26 коп. - 3% річних, 64 380 грн. 00 коп.
судового збору.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
04.10.2012р. у справі №13/5005/4098/2012 рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.07.2012р. по справі
№13/5005/4098/2012 змінено в частині розміру
пені, що підлягає стягненню, та
стягнено з комунального підприємства
"ТРАНСПОРТУВАННЯ ПОКУПНОЇ ТЕПЛОВОЇ
ЕНЕРГІЇ "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської
міської ради на користь дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" 4 531 482 грн. 74
коп. - заборгованості за поставлений
природний газ, 35 160 грн. 68 коп. - пені, 166
596 грн. 26 коп. - 3% річних, 124 097 грн. 68 коп. -
інфляційних втрат та 64 380
грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового
збору.

Відповідно до частини 3 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.07.2012р.
та постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
04.10.2012р. у справі №13/5005/4098/2012
встановлено, що на виконання умов
договору від 20.12.2012р.
№06/10-2338-БО-4 постачання природного газу
Дочірньою компанією „Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" протягом січня -
квітня 2011 року було поставлено
Комунальному підприємству
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради природний газ на суму
10 579 925 грн. 19 коп., за
який у відповідача перед позивачем
виникла заборгованість у розмірі 4 531
482 грн. 74 коп. Як вбачається
господарським судом стягнено з
відповідача пеню, річні та інфляційні
нарахування за період з 28.10.2011р. по
28.04.2012р.

Позивач вважає, що внаслідок порушення
відповідачем строків оплати за
договором від 20.12.2012р. №06/10-2338-БО-4
постачання природного газу та
невиконання відповідачем рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.07.2012р. з відповідача
підлягають стягненню річні у сумі 91 813
грн. 12 коп., нараховані на суму
стягненого основного боргу у сумі 4 531 482
грн. 74 коп. та пеню у сумі 35 160 грн. 68
коп.; відповідач проти цього заперечує,
що і є причиною виникнення спору.

Враховуючи викладене суд доходить
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193
Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору; не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань; кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу;
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом; зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином (стаття 599 Цивільного
кодексу України).

Як вбачається відповідачем було
сплачено позивачу заборгованість та
частково пеню у загальній сумі 4 551 050
грн. 91 коп., що підтверджується випискою
з рахунку №4035 за 28.12.2012р. на суму 4
531 482 грн. 74 коп. та платіжним дорученням
від 21.01.2014р. №68 на суму 19 568 грн. 17 коп.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
статті 610 Цивільного кодексу України, є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін
договору та не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання, а також не
позбавляє кредитора права на отримання
коштів, передбачених частиною 2 статті
625 Цивільного кодексу України.

Чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з
постановленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження
щодо його примусового виконання, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
23.01.2012р. у справі №37/64.

Таким чином, після перерахунку річні,
нараховані на суму основного боргу
(з 29.04.2012р. по 27.12.2012р.)
становлять 90 258 грн. 22 коп. (4 531 482 грн. 74
коп. х 3% / 365дн. х 243 дн.).

Що стосується нарахування позивачем 3%
річних на суму пені, то таке
нарахування є необґрунтованим,
оскільки:

- відповідно до пункту 7.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" у разі
коли судовим рішенням з боржника
стягнуто суму неустойки (штрафу, пені),
то правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
Цивільного кодексу України проценти не
нараховуються, інфляційні ж
нарахування та нарахування трьох
процентів річних на цю заборгованість
можуть здійснюватися на загальних
підставах відповідно до частини другої
статті 625 названого Кодексу з дня,
наступного за днем набрання законної
сили відповідним судовим рішенням;

- проте, відповідно до пункту 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 01.07.2014
р. N 01-06/841/2014 „Про доповнення
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2011 N
01-06/249 "Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів" у виконанні
господарських зобов'язань обов'язок
сплатити суму штрафу за невиконання
зобов'язання не є зобов'язанням у
розумінні положень частини першої
статті 509 Цивільного кодексу України;
рішення суду про стягнення штрафу не
перетворює останній у грошове
зобов'язання, а тому до відповідних
правовідносин не застосовується
положення частини другої статті 625 ЦК
України;

- даний правовий висновок викладений у
постанові Верховного суду України від
18.02.2014р. у справі №905/909/13-г;

- відповідно до статті 111-28
Господарського процесуального кодексу
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України; суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

З урахуванням викладеного позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі розподіляються між
сторонами пропорційно задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради (49089, м. Дніпропетровськ,
вул. Макарова, 32; ідентифікаційний код
32560611) на користь Дочірньої компанії
„Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1;
ідентифікаційний код 31301827) 90 258 грн. 22
коп. - річних та 1 805 грн. 16 коп. - витрат
по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України,

"31" липня 2014р.