м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства "Державне
акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз"до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Київмонтаж"про стягнення 16 773 968,00
Головуючий суддя Стасюк
Суддя Баранов Д.О.
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача Мицик М.В. (дов. № 11/14
від 08.01.2014 року)від відповідача не
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 22 липня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство
"Державне акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" (надалі по тексту -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київмонтаж" (надалі
по тексту - відповідач) про стягнення 16
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.01.2014 року порушено
справи призначено на 07.02.2014 року.
За розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва від
07.02.2014 року з метою дотримання
процесуальних строків, керуючись
пунктом 2.6. рішення зборів суддів
господарського суду міста Києва від
03.02.2011 року (протокол №1 від 03.02.2011 року)
та статтею 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, справу
Стасюку С.В. у зв'язку з перебуванням
судді Шкурдової Л.М. у відпустці.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 року суддя Стасюк С.В.
провадження, розгляд справи призначено
Представник відповідача в судове
засідання 06.03.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 07.02.2014 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 року розгляд справи
було відкладено на 03.04.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.
Представники відповідача в судове
засідання 03.04.2014 року не з'явилися,
вимоги ухвали суду від 28.04.2014 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні 03.04.2014 року
представник позивача подав клопотання
про продовження строків розгляду
Розглянувши подане позивачем 03.04.2014
року клопотання про продовження
строків розгляду спору, суд приходить
до висновку про його задоволення.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.04.2014 року розгляд справи
було відкладено на 22.04.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.
16.04.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
Представники сторін в судове засідання
22.04.2014 року не з'явилися, вимоги ухвали
суду від 03.04.2014 року не виконали, про
причини своєї неявки суд не повідомили,
про дату та час слухання справи
повідомлявся належним чином.
Відповідно до статті 46 Господарського
процесуального кодексу України справи
у місцевих господарських судах
розглядаються суддею одноособово.
Будь-яку справу, що відноситься до
підсудності цього суд, залежно від
категорії і складності справи, може
бути розглянуто колегіально у складі
трьох суддів.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.04.2014 року було вирішено
розгляд справи здійснювати
Розпорядженням від 22.04.2014 року Голова
Господарського суду міста Києва
розпорядився розглянути справу №
головуючий суддя Стасюк С.В.; суддя
Босий В.П.; суддя Котков О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до свого провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя
Стасюк С.В., суддя Босий В.П.; суддя
Котков О.В., розгляд справи призначено
27.05.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
Суд, розглянувши подане позивачем
клопотання про відкладення розгляду
справи, дійшов висновку про його
Представники сторін в судове засідання
27.05.2014 року не з'явилися, вимоги ухвали
суду від 22.04.2014 року не виконали, про
дату та час слухання справи
повідомлявся належним чином.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.05.2014 року розгляд справи
було відкладено на 17.06.2014 року, у зв'язку
з неявкою сторін та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.
16.06.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло письмові пояснення
по справі, в яких останній просив суд
витребувати у відповідача оригінали
документів, що мають значення для даної
справи, посилаючись на неможливість
надати запитувані судом оригінали.
Також, 16.06.2014 року позивач через відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва подав заяву про збільшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої просить суд стягнути з
відповідача 16 773 968.00 грн., оскільки,
позивач, подаючи позов у даній справі
припустився помилки під час підрахунку
У відповідності до статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про збільшення
позовних вимог приймається судом до
розгляду, позовні вимоги розглядаються
з урахуванням заяви поданої 16.06.2014 року
через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва.

17.06.2014 року суддя Босий В.П. звернувся до
заступника Голови Господарського суду
міста Києва із заявою про виведення
його зі складу колегії суддів, яка
розглядала справу №
910/25805/13 у зв'язку з великою
завантаженістю справами.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
17.06.2014 року справу № 910/25805/13 передано
для розгляду колегії суддів у складі:
головуючий суддя
Стасюк С.В., суддя Котков О.В., суддя
Нечай О.В., у зв'язку з поданням суддею
Босим В.П. заяви про виведення його із
колегії суддів, яка розглядає дану
справу.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року справу №910/25805/13
прийнято до свого провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя
Стасюк С.В., суддя Котков О.В.,
суддя Нечай О.В., розгляд справи
призначено відповідно до ухвали
Господарського суду міста Києва від
27.05.2014 року.

Представник відповідача в судове
засідання 17.06.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 27.05.2014 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим.

У судовому засіданні 17.06.2014 року
представник позивача надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року клопотання
Публічного акціонерного товариства
"Державне акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" про витребування
доказів задоволено, розгляд справи
було відкладено на 22.07.2014 року.

Представник відповідача у судове
засідання 22.07.2014 року повторно не
з'явився, вимоги ухвали суду у справі
№910/25805/13 не виконав, письмового відзиву
на позов не надав, про причини своєї
неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 01032, м. Київ, вул.
Саксаганського, 129, кв. 27 на яку було
відправлено ухвали суду вказана в
позові та підтверджується матеріалами
справи.

Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до пункту 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
розпочинаючи судовий розгляд, суддя
має встановити, чи повідомлені про час
і місце цього розгляду особи, які
беруть участь у справі, але не з'явилися
у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення
відповідача про час та місце судового
засідання підтверджується підписами
уповноважених осіб Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Київмонтаж" на рекомендованих
повідомленнях про вручення поштових
відправлень.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Державне акціонерне
товариство "Чорноморнафтогаз"
(покупець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Київмонтаж"
(постачальник) було укладено договір
поставки № 218 (надалі по тексту -
договір № 218) та договір поставки № 219
(надалі по тексту - Договір № 218), окрім
того, 29.03.2013 року між сторонами у справі
було укладено договір поставки № 385
(надалі по тексту - Договір № 385, разом -
Договори), за умовами яких постачальник
зобов'язався передати (поставити) у
визначений строк у власність покупця
товар у відповідності до Специфікацій
№ 1, яка є невід'ємною частиною Договору
(Додаток № 1), а покупець зобов'язується
прийняти цей товар та оплатити його на
умовах, визначених даними Договорами.

Згідно з пунктами 2.1. Договорів товар
постачається постачальником на умовах
DDP - база ПТОиК, АРКрим, Сакський район,
село Каменоломня, вул. Київська № 7 (у
відповідності до правил Інкотремс в
редакції 2000 року). Транспортні витрати
за доставку товару в пункт призначення
включені в ціну товару.

Поставка товару здійснюється в строк 30
днів з моменту отримання
постачальником письмової заявки від
покупця. Поставка товару може
здійснюватись партіями у
відповідності до заявки та потребами
покупця (пункти 2.2. Договорів).

Згідно з пунктом 4.1. Договору № 218 його
сума становить 1 194 177,60 грн.

Згідно з пунктом 4.1. Договору № 219 його
сума становить 16 498 097,28 грн.

Згідно з пунктом 4.1. Договору № 385 його
сума становить 11 901 000,00 грн.

Відповідно до пунктів 4.2. Договорів
оплата здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника з
відстроченням платежу протягом 120
календарних днів після поставки товару
та підписання акта приймання -
передачі.

За твердженням позивача, Публічне
акціонерне товариство "Державне
акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" надало заявки на
поставку товару у повному обсязі
згідно Договорів, які отримані
уповноваженими особами Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Київмонтаж".

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договорами в частині
поставки товару, що є підставою для
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київмонтаж" пені на
підставі пункту 8.1. Договорів, за
умовами якого за прострочення поставки
товару постачальник сплачує покупцю
неустойку в розмірі 0,5% за кожний день
прострочки від суми не поставленого у
визначений строк товару.

Зважаючи на вищенаведене, позивач
просить суд стягнути з відповідача
пеню на загальну суму 16 773 968,00 грн., яка
складається з суми пені за Договором №
218 у розмірі 1 074 758,94 грн., нарахованої
за період з 13.03.2013 року по 08.09.2013 року,
суми пені за Договором № 219 у розмірі 14
848 287,55 грн., нарахованої за період з
11.03.2013 року по 06.09.2013 року, суми пені за
Договором № 385 у розмірі 850 921,50 грн.,
нарахованої за період з 04.06.2013 року по
24.10.2013 року.

Відповідач не скористався своїм
процесуальним правом, передбаченим
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, на
подання відзиву на позов, жодних
заперечень на спростування наведених
позивачем обставин суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Судом встановлено, що між сторонами у
справі було укладено договори
поставки, а саме, № 218 від 08.02.2013 року, №
219 від 08.02.2013 року та № 385 від 29.03.2013 року,
за умовами яких відповідач
зобов'язався передати (поставити) у
визначений строк у власність позивача
товар у відповідності до Специфікацій
№ 1, яка є невід'ємною частиною Договору
(Додаток № 1), а відповідач зобов'язався
прийняти цей товар та оплатити його на
умовах, визначених даними Договорами.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського
кодексу України передбачено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Реалізація суб'єктами господарювання
товарів негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у
статті 712 Цивільного кодексу України,
згідно з якою за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктами 2.2. договорів сторони
встановили, що поставка товару
здійснюється в строк 30 днів з моменту
отримання постачальником письмової
заявки від покупця. Поставка товару
може здійснюватись партіями у
відповідності до заявки та потребами
покупця.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявка на поставку товару у повному
обсязі згідно Договору № 218 та
Специфікації № 1, тобто на суму 1 194 177,60
грн. надана позивачем відповідачу
14.02.2013 року, про що свідчить наявність
відбитку печатки Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Київмонтаж" та підпис уповноваженої
особи відповідача.

Заявка на поставку товару у повному
обсязі згідно Договору № 219 та
Специфікації № 1, тобто на суму 16
498 097,28 грн. надана позивачем
відповідачу 08.02.2013 року, про що свідчить
наявність відбитку печатки Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Київмонтаж" та підпис уповноваженої
особи відповідача.

Заявка на поставку товару у повному
обсязі згідно Договору № 385 та
Специфікації № 1, тобто на суму 11 901 000,00
грн. надана позивачем відповідачу
04.04.2013 року, про що свідчить наявність
відбитку печатки Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Київмонтаж" та підпис уповноваженої
особи відповідача.

Водночас, в матеріалах справи відсутні
жодні докази, які б свідчили про
виконання відповідачем прийнятих на
себе зобов'язань згідно Договорів в
частині поставки товару на користь
позивача у визначені даними Договорами
строки та у кількості, зазначеній
Специфікаціях № 1, які є невід'ємними
частинами вказаних Договорів.

Пунктом 8.1. Договорів сторони погодили,
що за прострочення поставки товару
постачальник сплачує покупцю
неустойку в розмірі 0,5% за кожний день
прострочки від суми не поставленого у
визначений строк товару.

Пунктом 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено що,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з пунктом 1 статті 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

У відповідності до частини 1 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1.12. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року №
14, з огляду на вимоги частини першої
статті 4 7 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань. Якщо з
поданого позивачем розрахунку
неможливо з'ясувати, як саме обчислено
заявлену до стягнення суму, суд може
зобов'язати позивача подати більш
повний та детальний розрахунок. При
цьому суд в будь-якому випадку не
позбавлений права зобов'язати
відповідача здійснити і подати суду
контррозрахунок (зокрема, якщо
відповідач посилається на
неправильність розрахунку,
здійсненого позивачем).

Здійснивши перерахунок пені
нарахованої в межах заявлених позовних
вимог, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги у цій частині
підлягають частковому задоволенню, а
саме, до стягнення з відповідача на
користь позивача підлягає пеня на
загальну суму 16 750 084,50 грн., з огляду на
наступне.

Як вбачається з розрахунку, наданого
позивачем, пені за Договором № 218
нарахована за період з 13.03.2013 року по
08.09.2013 року, водночас, враховуючи
приписи пункту 2.2. Договору № 218 щодо
строків поставки та приймаючи до уваги
той факт, що заявку на поставку товару
у повному обсязі згідно Договору № 218
та Специфікації № 1, тобто на суму 1 194
177,60 грн. надана позивачем відповідачу
14.02.2013 року, суд приходить до висновку,
що період прострочення відповідачем
зобов'язань за Договором № 218
починається з 17.03.2013 року та за
розрахунком суду становить 1 050 875, 41 грн.

Здійснивши перерахунок пені за
Договором № 219 у розмірі 14 848 287,55 грн.,
нарахованої за період з 11.03.2013 року по
06.09.2013 року та суми пені за Договором №
385 у розмірі 850 921,50 грн., нарахованої за
період з 04.06.2013 року по 24.10.2013 року, суд
вважає розрахунок позивача в цій
частині арифметично вірним, а розмір
пені за вказаними Договорами на
загальну суму 15 699 209,05 грн. таким, що
підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги
Публічне акціонерне товариство
"Державне акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" підлягають
частковому задоволенню, а саме, до
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київмонтаж" підлягає
пеня у розмірі 16 750 084,50 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати з судового збору покладаються
на сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київмонтаж" (01032,
Україна, м. Київ, вул.
Саксаганського, 129, кв. 27, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Державне
акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" (95000, Україна, м.
Сімферополь, пр. Кірова/пров.
Совнаркомовський, 52/1, ) 16
750 084 (шістнадцять мільйонів сімсот
п'ятдесят тисяч вісімдесят чотири) грн.
50 коп. пені, 68 722 (шістдесят вісім тисяч
сімсот двадцять дві) грн. 01 коп.
судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.07.2014 року

Головуючий суддя
Стасюк С.В.

Суддя
Баранов
Д.О.

Суддя
Нечай
О.В.