ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р.Справа № 922/2675/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" м.
Харків до Головного управління
державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківської
області, м. Харків про стягнення 3546,41
грн. за участю представників сторін:

позивача - Перхун Ю.М., за довіреністю №
1787 від 11.12.2013 року;

відповідача - Голіус А.О., за
довіреністю № 010/120/539 вп від 02.04.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Харківської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" м. Харків звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до Головного
управління державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківської
області, м. Харків про стягнення 3546,41
грн. Судові витрати позивач просить суд
покласти на відповідача. Позовні
вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем умов договору
оренди від 22.08.2013 року щодо здійснення
орендної плати за період з січня по
лютий 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02 липня 2014 року
було прийнято вказану позовну заяву,
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 21 липня 2014
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 18.07.2014 року від
представника позивача надійшло
клопотання (вх. № 24792) про долучення до
матеріалів справи документів.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 21.07.2014 року від
представника відповідача надійшла
заява (вх. № 24880), в якій відповідач
визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 18.07.2014 року
представник відповідача супровідним
листом (вх. № 24881) надав документи для
долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.07.2014 року позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просить суд
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 21.07.2014 року позов визнав у
повному обсязі.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

22.08.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Укртелеком" (позивач,
орендодавець) та Головним управлінням
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області (відповідач, орендар) було
укладено договір № 164-19 оренди місць у
стійках, U (Юнітів) для встановлення
обладнання, устаткування та інших
спеціальних пристроїв, у відповідності
до умов якого позивач передає, а
відповідач бере у строкове платне
користування, для розміщення
технологічного обладнання зв`язку
місце в стійці № 12 висотою 5 Юнітів,
розташоване в приміщенні ЛАЦ
Споживачів АТС-27 за адресою м. Харків,
вул. Державінська ,4.

Відповідно до п. 2.1 договору передача
відповідачу майна в користування
здійснюється одночасно з підписанням
поважними представниками Акта
приймання - передачі майна (додаток 1).

Відповідно до п. 3.1 договору орендна
плата встановлюється позивачем за
домовленістю сторін на підставі його
внутрішніх нормативних актів і
відповідно до фіксованого розміру
місячної орендної плати, становить 304,00
грн. за 1 U (Юніт). Орендна плата за перший
місяць оренди за 5 (п`ять) U (Юнітів)
становить 1266,67 грн., крім того ПДВ 20% -
253,33 грн., разом до сплати 1520,00 грн, та не
підлягає коригуванню на індекс
інфляції протягом всього терміну дії
договору оренди (додаток 3).

Відповідно до п. 3.6 договору орендна
плата перераховується відповідачем у
безготівковому порядку на поточний
банківський рахунок позивача не
пізніше 27 числа місяця, наступного за
розрахунковим, згідно з рахунками, які
виставляються позивачем не пізніше 17
числа місяця, наступного за
розрахунковим та надаються
відповідачу разом з актом про надані
послуги та податковою накладною.

Відповідно до п. 3.7 договору щомісячна
сума, яка підлягає оплаті, визначається
у розмірі 100% орендної плати за
попередній місяць та збільшується
(зменшується) на суму заборгованості
(переплати) за фактично надані послуги
попереднього місяця, яка утворилась на
1 число розрахункового місяця.

30.12.2013 року сторонами було укладено
додаткову угоду № 1/3, відповідно до
умов якої пункт 12.1 договору викладено в
наступній редакції: "Цей договір
набирає чинності з моменту підписання
його сторонами і діє до 28 лютого 2014
року".

Пунктом 6.1.3 договору, відповідач
зобов`язаний своєчасно і в повному
обсязі вносити орендну плату та інші
платежі, передбачені договором.

Однак всупереч умовам договору,
відповідач належним чином не виконував
свої зобов`язання щодо повної та
своєчасної сплати орендних платежів,
внаслідок чого заборгованість з
орендної плати за період з січня по
лютий 2014 у відповідача перед позивачем
становить 3049,06 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем направлялися на адресу
відповідача рахунки на оплату оренди,
які були отримані відповідачем, про що
свідчать поштові повідомлення про
вручення поштових відправлень.

Як свідчать матеріали справи, дані
рахунки не були оплачені відповідачем.

Відповідач не надав, а матеріали справи
не містять жодного доказу, який би
спростовував наявність заборгованості
перед позивачем.

Наявність заборгованості була визнана
відповідачем у судовому засіданні та
письмовій заяві від 21.07.2014 року.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу
України, за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачевi майно у
користування за плату на певний строк.
За користування майном з наймача
справляється плата, розмiр якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном може вноситися
за вибором сторiн у грошовiй або
натуральнiй формi. Форма плати за
користування майном встановлюється
договором найму. Плата за користування
майном вноситься щомiсячно, якщо iнше не
встановлено договором.

Стаття 530 Цивільного кодексу України
передбачено строк (термін) виконання
зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню за
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу
України, ч.2 ст. 20 Господарського
кодексу України одним із способів
захисту права є примусове виконання
обов'язку в натурі (присудження до
виконання обов'язку в натурі).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

З урахуванням викладеного вище, суд
приходить до висновку, що відповідач
порушив зобов`язання за договором
оренди місць у стійках, U (Юнітів) для
встановлення обладнання, устаткування
та інших спеціальних пристроїв №164-19
від 22.08.2013р. щодо своєчасної та повної
сплати орендної плати, а тому позовні
вимоги позивача в частині стягнення
коштів в сумі 3049,06 грн. (сума основного
боргу) правомірні та обґрунтовані,
визнані відповідачем, тому підлягають
задоволенню.

У зв`язку із порушенням відповідачем
своїх зобов`язань перед позивачем щодо
вчасної сплати орендної плати,
останнім було нараховано відповідачу
пеню в сумі 152,16 грн.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.2 договору, у разі наявності
заборгованості по орендній платі чи
іншим витратам за договором за
попередній місяць станом на 27 число
поточного місяця, відповідачу
нараховуються пеня від суми
прострочення платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, починаючи з 28 числа поточного
місяця до дати погашення
заборгованості.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

Розрахунок пені перевірено судом та
встановлено, що він відповідає вимогам
чинного законодавства та умовам
договору, а тому, приймаючи до уваги
невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань по сплаті грошових
коштів у строк, встановлений договором,
дають підстави для висновку суду про
задоволення позовних вимог щодо
стягнення на користь позивача пені у
сумі 152,16 грн.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 29,67 грн. 3% річних
та 315,52 грн. суми інфляційних витрат, суд
зазначає наступне.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

За таких обставин суд вважає позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
інфляційних у сумі 315,52 грн. та 3% річних
в сумі 29,67 грн. законними,
обґрунтованими, таким, що не
спростовані відповідачем, а тому вони
підлягають задоволенню, а вказані суми
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України. Судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони,
якщо господарським судом відхилено
частину пропозицій кожної із сторін.
Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129
Конституції України, статтями 509, 525, 526,
530, 546, 548, 610, 611, Цивільного кодексу
України, статтями 188,193,198,232, 233
Господарського кодексу України,
статтями 1, 4, 12, 22, 33, 44, 49, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Харківській
області (61013, м.Харків, вул.Шевченко, 8,
п/р 5721 в ГУДКСУ у Харківській
області, МФО 851011, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(61002, м.Харків, вул. Іванова, 7/9, п/р 4
в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", м .Київ,
МФО 380805, )
заборгованість з орендної плати в сумі
3049,06 грн., пені в сумі 152,16 грн., збитків
від інфляції в сумі 315,52 грн., 3% річних в
сумі 29,67грн. та витрат по сплаті
судового збору в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.07.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/2675/14