ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р. Справа №
6/16/5022-185/2012(15/39/5022-709/2011)

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого - судді
Скрипчук О.С.

суддів
Гриців В.М.

Матущака О.І.

При секретарі судового засідання:
Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 б/н
від 27.06.2014 року

на ухвалу Господарського суду
Тернопільської області від 19.06.2014 року

за скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шумськ-Інвест» № 1/138
від 09.12.2013 року

на дії відділу державної виконавчої
служби Шумського районного управління
юстиції

у справі № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011)

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шумськ-Інвест», м.
Шумськ Шумського району
Тернопільської області

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2, с.
Васьківці Шумського району
Тернопільської області

за участю третьої особи-1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Шумського районного споживчого
товариства, м. Шумськ Шумського району
Тернопільської області

за участю третьої особи-2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Шумської міської ради, м. Шумськ
Шумського району Тернопільської
області,

за участю третьої особи-1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, с.
Васьківці Шумського району
Тернопільської області про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

за участю третьої особи-1, яка не
заявляє

самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: не з'явився;

від органу ДВС: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Шумськ-Інвест» звернулось до
Господарського суду Тернопільської
області із скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК
України, в якій просило:

- визнати неправомірними дії ВДВС
Шумського районного управління
юстиції по відмові у відкритті
виконавчого провадження по виконанню
наказу Господарського суду
Тернопільської області від 13.09.2012 року
№ 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011);

- зобов'язати ВДВС Шумського районного
управління юстиції прийняти наказ
Господарського суду Тернопільської
області від 13.09.2012 року у справі
№6/16/5022-185/2012(15/93/5022-7090/2011) на звільнення
Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2 самовільно
зайнятої земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу)
належного йому торгового
павільйонуНОМЕР_1 загальною площею 19,6
кв.м. до виконання та виконати його в
терміни, встановлені Законом України
«Про виконавче провадження».

28.05.2014 року ТзОВ «Шумськ-Інвест» було
подано до суду першої інстанції заяву
№ 1/105 від 28.05.2014 року про уточнення
вимог та додаткове пояснення. В даній
заяві, окрім зазначених вимог в скарзі,
скаржник просив визнати незаконною
постанову ВДВС Шумського районного
управління юстиції про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
22.11.2013 року серія ВП № 40894436.

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 29.05.2014 року
заяву ТзОВ «Шумськ-Інвест» № 1/105 від
28.05.2014 року про уточнення вимог було
прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 19.06.2014 року
(суддя Шумський І.П.) скаргу ТзОВ
«Шумськ-Інвест» задоволено частково.
Суд виніс ухвалу, якою:

- визнав неправомірними дії ВДВС
Шумського районного управління
юстиції щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження по виконанню
наказу Господарського суду
Тернопільської області від 13.09.2012 року
№6/16/5022-185/2012(15/39/5022-709/2011) про звільнення
Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2 самовільно
зайнятої земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу)
належного йому торгового павільйону
НОМЕР_1 загальною площею 19,6 кв.м.

- визнав постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№40894436 від 22.11. 2013 року недійсною.

В задоволенні скарги щодо вимог про
зобов'язання ВДВС Шумського районного
управління юстиції прийняти наказ
Господарського суду Тернопільської
області від 13.09.2012 року у справі
№6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) на звільнення
Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2 самовільно
зайнятої земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу)
належного йому торгового павільйону
НОМЕР_1 загальною площею 19,6 кв.м. до
виконання та виконати його в терміни,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу б/н від 27.06.2014
року, в якій просить ухвалу
Господарського суду Тернопільської
області від 19.06.2014 року скасувати, в
задоволенні скарги ТзОВ
«Шумськ-Інвест» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
ухвали порушено норми права. А саме
скаржник стверджує, що суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
ТзОВ «Шумськ-Інвест» пропустило 10-ти
денний термін для оскарження до суду
постанови ДВС про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 22.11.2013
року.

ТзОВ «Шумськ-Інвест» було подано до
суду відзив на апеляційну скаргу № 1/165
від 30.07.2014 року, в якому просить ухвалу
Господарського суду Тернопільської
області від 19.06.2014 року залишити без
змін.

Відповідачем було подано до суду заяву
б/н від 24.07.2014 року про відвід суддів
Скрипчук О.С., Дубник О.П., в задоволенні
якої ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 року
відмовлено.

Розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
31.07.2014 року було змінено склад колегії
суддів.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 року
було витребувано від ДВС матеріали
виконавчого провадження щодо
виконання наказу від 13.09.2012 року
Господарського суду Тернопільської
області по справі № 6/16/5022-185/2012
(15/39/5022-709/2011) та письмові пояснення щодо
підстав відмови у відкритті
виконавчого провадження. Однак, ДВС
вимог ухвали суду не виконано.

Відповідно до ст. 102 ГПК України
апеляційна скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

За таких обставин суд розглядає скаргу
за наявними матеріалами у справі.

Сторони, треті особи та ДВС явку
уповноважених представників у судове
засідання, яке відбулось 04.08.2014 року, не
забезпечили, незважаючи на те, що про
час та місце розгляду апеляційної
скарги були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Господарського суду
Тернопільської області у справі №
15/39/5022-709/2011 від 22.07.2011 року позовні
вимоги ТзОВ «Шумськ-Інвест» до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
задоволено та вирішено :

- суб'єкту підприємницької діяльності -
фізичній особі ОСОБА_2 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення
(демонтажу) належного йому торгового
павільйону НОМЕР_1 загальною площею 19,6
кв.м.

- стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шумськ-Інвест» 85
грн., сплаченого державного мита та 236
грн. витрат на інформаційне - технічне
забезпечення судового процесу.

Постановами Львівського апеляційного
господарського суду від 07.10.2011 року та
Вищого господарського суду України від
12.01.2012 року зазначене рішення залишено
без змін.

На виконання рішення Господарського
суду Тернопільської області від
22.07.2011р. та постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
07.10.2011р. Господарським судом
Тернопільської області були видані
накази від 13.09.2012 року.

22.11.2013 року ВДВС Шумського районного
управління юстиції було винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження ВП №40894436 по
виконанню наказу від 13.09.2012 року
№6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011).

Супровідним листом №6120 від 22.11.2013 року
ДВС направила ТзОВ «Шумськ-Інвест»
постанову від 22.11.2013 року. Факт
направлення 22.11.2013 року ДВС ТзОВ
«Шумськ-Інвест» зазначеної постанови
підтверджується витягом з журналу
реєстрації вихідної кореспонденції.

Так, згідно ст. 121-2 ГПК України скарги на
дії чи бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Постанова ДВС від 22.11.2013 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження була отримана ТзОВ
«Шумськ-Інвест» -28.11.2013 року. Даний факт
підтверджується листом УДППЗ
«Укрпошта» ЦВПЗ Шумськ № 54 від 29.07.2014
року, де зазначено, що р/лист № 704
по адресу АДРЕСА_1 ТзОВ «Шумськ-Інвест»,
відправник Державна виконавча служба
м. Шумськ, вручено адресату -28.11.2013 року

09.12.2013 року ТзОВ «Шумськ-Інвест»
звернулось до Господарського суду
Тернопільської області зі скаргою на
дії державного виконавця щодо
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
22.11.2013 року.

Враховуючи те, що ТзОВ «Шумськ-Інвест»
було отримано постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження -
28.11.2013 року, а скарга останнім була
подана до суду - 09.12.2013 року, з
врахуванням того, що 07.12.2013 року та
08.12.2013 року були вихідними днями, слід
вважати, що стягувачем не було
пропущено строк для оскарження дій
державного виконавця по відмові у
відкритті виконавчого провадження від
22.11.2013 року.

Посилання апелянта на те, що ТзОВ
«Шумськ-Інвест» було пропущено строк
для оскарження постанови ВДВС про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 22.11.2013 року з тих
підстав, що позивач лише в уточненнях
до скарги, які були подані 28.05.2014 року,
просив визнати недійсною зазначену
постанову, є необґрунтованими.

Згідно п. 9.13. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 17.10.2012,
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Судом встановлено, що ТзОВ
«Шумськ-Інвест» оскаржило до суду дії
державного виконавця по винесенню
постанови від 22.11.2013 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження у
встановлений строк законом, а заявою №
1/105 від 28.05.2014 року скаржник уточнив
свої вимоги та просив скасувати
зазначену постанову.

При винесенні постанови колегія суддів
виходила з наступного.

Згідно ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: 1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Матеріали справи свідчать, що
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби Шумського
районного управління юстиції, ще перед
винесенням оскаржуваної постанови, вже
відмовляв стягувачу в прийнятті до
виконавчого провадження наказу
господарського суду від 13.09.2012 року
№6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) на підставі п.6
ст. 26, ч.1 п. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки в
наказі не зазначено стягувача (що
підтверджується постановою ВДВС від
18.06.2013 року).

25.07.2013 року ТзОВ «Шумськ-Інвест»
зверталось до Господарського суду
Тернопільської області із заявою № 1/151
від 24.07.2013 року, в якій просило внести
доповнення до наказу № 6/16/5022-185/2012
(15/39/5022-709/2011) щодо примусового
звільнення земельної ділянки СПД
ОСОБА_2, зокрема зазначити стягувача.

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 01.08.2013 року
заяву ТзОВ «Шумськ-Інвест» 1/151 від
24.07.2013 року було відхилено. Дана ухвала
мотивована тим, що зміст наказу від
13.09.2012 року відповідає змісту п. 2
резолютивної частини рішення від 22.07.2011
року.

Отже, в ухвалі Господарського суду
Тернопільської області від 01.08.2013р.
встановлено факт відповідності наказу
№ 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011), який виданий
на виконання рішення господарського
суду у немайновому спорі, вимогам ст. 117
ГПК України, що відповідно до ст. 35 ГПК
України не повинно доводитись вдруге.
Дана ухвала була направлена на адресу
ВДВС Шумського районного управління
юстиції.

Ухвала Господарського суду
Тернопільської області від 01.08.2013р. не
оскаржувалась та є чинною на час
прийняття господарським судом
оскаржуваної ухвали у цій справі.

Також, 12.08.2013 року ТзОВ «Шумськ-Інвест»
зверталось до Господарського суду
Тернопільської області із заявою про
винесення додаткового рішення щодо
зазначення особи стягувача в п. 2
резолютивної частини судового рішення.

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 17.10.2013 року
в задоволенні заяви щодо винесення
додаткового рішення було відмовлено, у
зв'язку з тим, що відсутні підстави, з
якими ст. 88 ГПК України пов'язує
необхідність винесення судом
додаткового рішення.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі -рішення).

Відповідно до п. 5 та п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлені права та обов'язки
державного виконавця, якими
передбачено, що державний виконавець
має право накладати арешт на майно,
звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення.

Однак, обсяг прав та повноважень
державного виконавця, визначений
законом, надано останньому для
забезпечення виконання фактичного
рішення суду, для виконання якого
державний виконавець зобов'язаний
вчинити усі дії в межах своїх
повноважень.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Отже, визначені законом повноваження
та права державного виконавця повинні
використовуватися останнім у повному
обсязі з метою фактичного виконання
прийнятого судового рішення.

Порядок виконання рішень у немайнових
спорах регулюється розділом 8
Інструкції про проведення виконавчих
дій від 15 грудня 1999 р. N 74/5 .

В наказі Господарського суду
Тернопільської області від 13.09.2012 року
№ 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011), що виданий на
виконання рішення господарського суду
від 22.07.2011р., вказано повне найменування
відповідача (боржника) та зазначено,
які дії він зобов'язаний вчинити на
виконання рішення господарського суду
у даній справі. Отже, наказ
господарського суду від 13.09.2012р.
відповідає резолютивній частині
рішення від 22.07.2011р. та містить всі
необхідні дані, що ідентифікують
боржника.

Зважаючи на зміст рішення
Господарського суду Тернопільської
області від 22.07.2011 року у справі
№6/16/5022-185/2012(15/39/5022-709/2011) та виданого на
його виконання наказу від 13.09.2012 року на
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичну особу ОСОБА_2 покладено
обов'язок звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1
шляхом знесення (демонтажу) належного
йому торгового павільйону НОМЕР_1
загальною площею 19,6 кв.м.

При цьому, слід звернути увагу, що
жодних зобов'язань (як то прийняти
земельну ділянку, вчинити інші дії) у
стягувача не виникає.

Відтак, не зазначення стягувача у
наказі господарського суду від 13.09.2012
року у справі №6/16/5022-185/2012(15/39/5022-709/2011)
жодним чином не впливає на можливість
виконання судового рішення.

Крім того, орган ДВС був обізнаний щодо
стягувача по виконанню даної частини
рішення (наказу). Адже, в тексті
оскаржуваної постанови від 22.11.2013 року
державний виконавець Шумського РУЮ
вказав ТзОВ «Шумськ-Інвест» в якості
стягувача по наказу від 13.09 2012 року щодо
звільнення земельної ділянки.

Також, слід зазначити, на момент
винесення оскаржуваної ухвали орган
ДВС був обізнаний щодо стягувача по
наказу від 13.09.2012 року. Адже, ухвала
Господарського суду Тернопільської
області від 01.08.2013р. про відмову про
внесення доповнення до наказу
направлялась на адресу ДВС.

Враховуючи викладене, у державного
виконавця були відсутні правові
підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження згідно
вказаного наказу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
ст. 89 ГПК України передбачає можливість
звернення державного виконавця до
господарського суду за роз'ясненням
прийнятого ним рішення. Таким правом
державний виконавець не скористався.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними
дії ВДВС Шумського районного
управління юстиції по відмові у
відкритті виконавчого провадження по
виконанню наказу № 6/16/5022-185/2012
(15/39/5022-709/2011) та визнав недійсною
постанову ВДВС Шумського районного
управління юстиції про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
22.11.2013 року серія ВП № 40894436.

Вимога ТзОВ «Шумськ-Інвест» про
зобов'язання ВДВС Шумського районного
управління юстиції прийняти наказ
Господарського суду Тернопільської
області від 13.09.2012 року у справі №
6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) на звільнення
Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2 самовільно
зайнятої земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу)
належного йому торгового павільйону
НОМЕР_1 загальною площею 19,6 кв.м. до
виконання та виконати його в терміни,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження" не підлягає
задоволенню, адже, суд не вправі
зобов'язувати державного виконавця до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
можуть здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

Необґрунтованим є твердження
відповідача (боржника) про те, що скарга
на дії ДВС має розглядатись за нормами
КАС України. Адже, згідно п. 9.1.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від
17.10.2012р., № 9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
за змістом статті 121-2 ГПК України
скарги на дії чи бездіяльність органів
державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів розглядає
виключно місцевий господарський суд,
яким відповідну справу розглянуто у
першій інстанції, тобто той
господарський суд, що видав виконавчий
документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж
складі суду (якщо цьому не
перешкоджають об'єктивні обставини,
як-от звільнення судді, його
захворювання, перебування у відпустці
тощо).

Оскільки прийняття органами Державної
виконавчої служби, їх посадовими
особами будь-яких рішень (постанов
тощо) в процесі здійснення виконання
судових рішень господарських судів
підпадає в розумінні статті 121 2 ГПК під
ознаки дій цих органів та осіб, то
відповідні рішення також підлягають
оскарженню до названих судів.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що ухвала Господарського суду
Тернопільської області від 19.06.2014 року
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 99, 101 ,103, 105, 106, 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а ухвалу Господарського
суду Тернопільської області від 19.06.2014
року без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд
Тернопільської області.

Головуючий-суддя
Скрипчук О.С.

Суддя
Гриців В.М.

Суддя
Матущак О.І.