ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р.Справа № 3/17-4249-2011

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого Бойко Л.І.,

суддів Величко Т. А., Л.В. Лавриненко Л.В.;

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін

від позивача - Данилова Л.В.;

від відповідача - не з'явився;

від 3-ої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області від 13.03.2014р.

у справі № 3/17-4249-2011

за позовом Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про виселення та стягнення 4345, 11грн.

за зустрічним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до відповідача Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_5

про визнання договору оренди недійсним
та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Департамент комунальної
власності Одеської міської ради
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, у
якій просить суд виселити відповідача
з нежитлового підвального приміщення
загальною площею 34,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на
користь Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради та
стягнути з відповідача заборгованість
з орендної плати у розмірі 2578,75 грн.,
пені у розмірі 164,10 грн. та неустойки в
розмірі 1602,26 грн. за договором оренди
нежитлового приміщення № 57/1 від
11.10.2010р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.11.2011р. по справі №3/17-4249-2011
прийнято зустрічний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до
Департаменту комунальної власності
Одеської міської про визнання
недійсним договору оренди нежитлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р. і стягнення
1286,05 грн. сплаченої орендної плати та
1775,00грн. у якості відшкодування
збитків, об'єднано зустрічний позов
для спільного розгляду з первісним
позовом, крім того залучено ОСОБА_5 до
участі у справі № 3/17-4249-2011 в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, на
стороні позивача за зустрічним
позовом.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 13.03.2014р. у справі
3/17-4249-2011 у задоволенні первісного
позову Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради -
відмовлено. Зустрічні позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 -
задоволено. Визнано недійсним договір
оренди нежитлового приміщення №57/1 від
11.10.2010р., укладений між Представництвом
по управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4. Стягнуто з
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 грн. 05
коп. сплаченої орендної плати, 1775
(тисяча сімсот сімдесят п'ять) грн. коп.
у якості відшкодування збитків та 2352
(дві тисячі триста п'ятдесят дві) грн. 50
коп. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням позивач
за первісним позовом Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати,
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування всіх обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність висновків, викладених у
рішенні місцевого суду, обставинам
справи.

Відповідач з рішенням суду погодився, в
зв'язку з чим просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

11 жовтня 2010 року між Представництвом по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради (Орендодавець) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
(Орендар) було підписано Договір оренди
нежитлового приміщення №57/1 (надалі за
текстом -Договір), згідно якого
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв у строкове платне користування
нежитлові приміщення підвалу
загальною площею 34,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
оціночною вартістю 62910 грн.

За умовами п. 2.2 Договору, за орендоване
приміщення Орендар зобов'язався
сплачувати орендну плату, що становила
на перший місяць після підписання
договору оренди 320 грн., без урахування
ПДВ. Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначався шляхом
коригування розміру орендної плати за
минулий місяць на щомісячний індекс
інфляції, що друкується Мінстатом
України. Згідно положень п. 2.4 договору
Орендар зобов'язався вносити орендну
плату щомісячно до 15 числа поточного
місяця незалежно від результатів
господарської діяльності. Умовами п. 1.3
договору передбачався строк його дії з
11.10.2010р. до 10.09.2013р.

Фактична передача орендованого
приміщення від Орендодавця до Орендаря
відбулась 11.10.2010р., що вбачається з
наявної у матеріалах справи копії акту
прийому - передачі нежитлового
приміщення (копія а.с. 88, Т.1).

У відповідності до п. 7.16 Договору
сторонами договору було обумовлено, що
усі витрати, пов'язані з укладенням
даного договору та його виконанням
несе Орендар.

В підтвердження правомірності прав
територіальної громади м. Одеси на
предмет оренди - нежитлові приміщення
підвалу загальною площею 34,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до
матеріалів справи було залучено копію
свідоцтва від 30.08.2010р. про право
власності на нежитлові приміщення
підвалу № 506, виданого на підставі
рішення виконавчого комітету Одеської
міської ради від 29.07.2010р. № 410 та копію
витягу про державну реєстрацію прав
від 31.05.2011р. (а.с. 69-70 Т.1).

На виконання умов договору оренди за
період з жовтня 2010р. по січень 2011р.
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
було сплачено Орендодавцю 1286,05 грн.
орендної плати, що підтверджується
копіями залучених до матеріалів справи
платіжних документів.

На виконання зобов'язань за
договором ФОП ОСОБА_4 укладено договір
добровільного страхування майна
№8.1-126-07/10 від 22.10.2010р. та внесено
страховий платіж у розмирі: 210грн.; ним
же за власні кошти проведена незалежна
оцінка орендованого нежилого
приміщення та здійснена компенсація за
розміщення публікації згідно вимог
Методики оцінки об'єктів; здійснена
оплата рахунку Орендодавця на суму
60грн. на відшкодування витрат,
пов'язаних з виготовленням технічної
та правової документації, в зв'язку з
зазначеним позивач за зустрічним
позовом просить відшкодувати йому
збитки у сумі 1775грн.

Відповідно до Положення „Про
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради", затвердженого
рішенням Одеської міської ради від
28.02.2011р. за №384-VІ, Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради є правонаступником
Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради.

Обгрунтовуя свої позовні вимоги про
стягнення з ФОП ОСОБА_4 заборгованості
по орендній платі за період з 01.04.2011р. по
01.08.2011р. у розмірі 2578,75грн., пені у
розмирі 164,10грн., неустойки у сумі
1602,26грн. Департамент комунальної
власності Одеської міської ради
послався на ст. 509, 526, 530, 629, 762 ч. 2 ст. 785 ЦК
України, ст.. 10, 18 ЗУ „Про оренду
державного та комунального майна", п. 2.2,
2.4 Договору.

Суд, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради зазначив наступне.

Як вбачалось з усних та письмових
пояснень представника Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, після
укладення договору оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р. позивачу за
зустрічним позовом стало відомо про те,
що приміщення орендованого ним підвалу
за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві
власності іншій особі - ОСОБА_5, право
власності якого засвідчувалось
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно № 20438178 від 02.10.2008р. та
було фактично набуто на підставі
договору купівлі-продажу від 10.09.2008р. з
ОСОБА_6. Вищевикладене було
підтверджене залученими до матеріалів
справи копіями договору
купівлі-продажу від 10.09.2008р., технічного
паспорту, складеного КП Одеське МБТІ та
РОН" 01.08.2008р., та витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
02.10.2008р. (а.с. 60-64 Т.1), відповідно яких
підвальні приміщення площею 11 кв. м та
11,1 кв. м належать на праві власності
ОСОБА_5

Як вбачається з письмових пояснень
представника позивача за зустрічним
позовом, Орендар не мав змоги
використовувати орендоване майно,
оскільки основна частина підвалу 22,1 кв.
м фактично перебувала у володінні
третьої особи, у зв'язку з чим Орендарем
було надіслано на адресу Орендодавця
вимогу від 14.04.2011р. про не нарахування
орендної плати (копія листа а.с. 44Т.1),
тому ФОП ОСОБА_4 був заявлений
зустрічний позов про визнання
недійсним вищезазначеного договору
оренди.

В підтвердження неправомірності прав
територіальної громади на предмет
оренди - нежитлові приміщення, заг. пл.
34,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, суд
послався на те, що Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 29.05.2013р. у справі №1522/692/2012 було
визнано недійсним п. 14 переліку
об'єктів нерухомого майна, що
підлягають реєстрації за
територіальною громадою м. Одеси,
затвердженого Рішенням Одеської
міської ради № 410 від 29.07.2010р. та визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на нежитлові приміщення
підвалу № 506 загальною площею 34,7 кв. м,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
серії САЕ 068336 від 30.08.2010р. Рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 29.05.2013р. у справі №1522/692/2012
оскаржувалось у апеляційному порядку
та ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 26.07.2013р. залишено без змін. В
подальшому, Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15.01.2014р. рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 29.05.2013р. у
справі №1522/692/2012 та ухвалу Апеляційного
суду Одеської області від 26.07.2013р.
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції. Як
вбачається з тексту ухвали касаційної
інстанції, причиною скасування рішень
першої та апеляційної інстанцій стало
невірне застосування до спірних
правовідносин (визнання частково
недійсним рішення міської ради та
свідоцтва про право власності)
положень ст. ст. 203, 215 Цивільного
кодексу України, якими унормовано
підстави для визнання недійсними
правочинів. При цьому, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ при
касаційному перегляді дійшов
правового висновку, що ОСОБА_5 у
встановленому законом порядку набуто
право власності на підвальне
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яке на підставах визначених
законом не припинялось.

Як вбачається з матеріалів справи
16.04.2014р. Приморським районним судом м.
Одеси постановлена Ухвала, якою
вищезазначена позовна заява ОСОБА_5
залишена без рогляду.

Таким чином суд, залишаючи позовні
вимоги Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради без
задоволення, суд зазначив, що частина
приміщення підвалу, переданого у
орендне користування Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4 на підставі
договору оренди нежитлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
належить іншій особі - ОСОБА_5, у зв'язку
з чим, укладенням даного договору було
порушено законні права та інтереси
третьої особи, як власника нерухомого
майна.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину (договору) є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, що має місце
неправомірність набуття Одеською
міською радою прав на передання в
оренду нерухоме майно.

З урахуванням вищевикладеного суд
визнав спірний договір оренди
недійсним правочином в розумінні ч. 1
ст. 203 ЦК України, як такий, що
суперечить положенням закону. Оскільки
недійсний правочин не створює
юридичних підстав відповідно до ч. 1 ст.
216 ЦК України, то підстави для
виселення, стягнення орендної плати,
пен, неустойки за цим договором
відсутні.

Судова колегія погоджується з
висновками суду про необґрунтованість
позовних вимог Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради про виселення ФОП ОСОБА_4,
стягнення заборгованості з орендної
плати, пені та неустойки, при цьому
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Щодо зустрічних позовних вимог, то
колегія з висновками суду
погоджується.

Суд, задовольняючи зустрічні
позовні вимоги послався на те, що
згідно ч. 2 ст. 216 Цивільного кодексу
України, якщо у зв'язку із вчиненням
недійсного правочину другій стороні
або третій особі завдано збитків та
моральної шкоди, вони підлягають
відшкодуванню винною стороною.

З урахуванням того, що за
результатами досліджених судом
доказів, була встановлена незаконність
укладення договору оренди нежитлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р., у зв'язку з
неправомірністю набуття Одеською
міською радою прав на передане в оренду
нерухоме майно, суд правильно дійшов до
висновку, що за завдані, у зв'язку із
вчиненням недійсного правочину збитки,
несе відповідальність Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради (правонаступник
Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради), як сторона договору -
Орендодавець та представницький орган
Одеської міської ради у спірних
правовідносинах, до повноважень якого
відносилось управління нерухомим
майном територіальної громади м. Одеси.

Згідно вимог ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема,
додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, які засвідчують понесення
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
витрат, пов'язаних з укладенням
договору, які полягали у незалежній
оцінці орендованого не житлового
приміщення, здійсненій компенсації за
розміщення публікації, виготовленні
технічної та правової документації на
об'єкт оренди, а також страхуванню
орендованого майна, суд правильно
визнав такі докази достатніми, такими,
що підтверджують обсяг понесених
витрат орендаря на суму 1775 грн., а також
такими, що констатують наявність
правового зв'язку між понесеними
збитками, укладенням недійсного
договору оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р. та
неправомірною поведінкою орендодавця.

З наведених підстав, заявлені до
стягнення збитки Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 у сумі 1775 грн.
підлягають стягненню з Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради.

Судова колегія з висновками суду
погоджується, як з такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Суд з посиланням на ст. 216 ч.1 , п.1.3
ст. 212 ЦК України обґрунтовано стягнув
на користь ОСОБА_4 1286,05 орендної плати,
які були сплачені останнім на користь
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради за період з
жовтня 2010р. по січень 2011р., так як ці
витрати були понесені на виконання
вказаного судом недійсним договору
оренди №57/1 від 11.10.2010р.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає рішення суду таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства, тому підстави для
задоволення апеляційної скарни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

колегія суддів постановила:

Апеляційну скаргу Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської
області від 13.03.2014р. у справі № 3/17-4249-2011
без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено та
підписано 28.07.2014р.

Головуючий суддя
Л.І. Бойко

Судді :
Т.А. Величко

Л.В. Лавриненко