КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р. Справа№ 910/11387/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Скрипки І.М.

За розглядом апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авіс Фінанс»

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 13.06.2014 року (суддя - Митрохіна
А.В.) про вжиття заходів забезпечення
позову, що винесена у справі № 910/11387/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТС Обжора»

до 1. Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний

комерційний
промислово-інвестиційний банк»

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авіс Фінанс»

про визнання договору недійсним

За участю представників сторін:

від позивача: Клочай Н.І. (довіреність
від 25.04.2014р.);

від відповідача-1:

Коваленко С.В. (довіреність № 09-32/335 від
12.05.2014р.)

від відповідача-2 (скаржник):

Вабіщевич Т.В. (довіреність від 20.06.2014р.);

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.06.2014р. в межах справи №
910/11387/14 задоволено заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТС
Обжора» про забезпечення позову; з
метою забезпечення позову, до
вирішення справи по суті та набрання
рішенням у даній справі законної сили
заборонено Товариству з обмеженою
відповідальністю «Авіс Фінанс»
здійснювати дії щодо стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТС Обжора»
заборгованості за кредитним договором
про відкриття кредитної лінії №
15-93/19-65/11 від 26.10.2011р. укладеним з
Публічним акціонерним товариством
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в межах
розміру відступлення прав вимог, а саме
в розмірі 43 004 864, 01 грн.; заборонено
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Авіс Фінанс»
відступати, передавати права вимоги за
кредитним договором про відкриття
кредитної лінії № 15-93/19-65/11 від 26.10.2011р.
укладеним з Публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк», а
також здійснювати інші дії, які можуть
призвести до переходу цих прав до інших
осіб.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авіс Фінанс» подано
апеляційну скаргу, в якій скаржник
просить скасувати ухвалу
Господарського суду міста Києва про
забезпечення позову від 13.06.2014р. у
справі № 910/11387/14 та винести нову ухвалу
про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ТС
Обжора» про забезпечення позову.

Згідно доводів апеляційної скарги,
вжиті судом заходи не є співвідносними
із заявленими позивачем вимогами,
оскільки предметом позову є немайнова
вимога про визнання правочину
недійсним, рішення суду про
задоволення позову або про відмову в
задоволенні позову, яке має бути
винесено за результатами розгляду
спору, не передбачатиме вчинення
відповідачем певних дій на користь
позивача, а буде лише містити висновки
щодо законності вчиненого правочину
або порушення сторонами норм
законодавства та визнання такого
правочину недійсним.

За розглядом матеріалів справи,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про наявність підстав
для скасування оскаржуваної ухвали
виходячи з наступного.

Предметом заявленого позову на
забезпечення якого, відповідно до
ухвали суду від 13.06.2014р. вжито заходів у
вигляді заборони відповідачу-2 вчиняти
дії, є вимоги про визнання недійсним
укладеного між Публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авіс Фінанс»
договору відступлення права вимоги №
39/246 від 03.04.2014р. за кредитним договором
про відкриття кредитної лінії №
15-93/19-65/11 від 26.10.2011р. укладеним між
Публічним акціонерним товариством
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Обжора».

Відповідно до ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову; забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов
забезпечується, зокрема:

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Заходи до
забезпечення позову застосовуються
господарським судом як гарантія
реального виконання рішення суду.

У п. 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011р. зазначено, що:

- достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обгрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви;

- адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії;

- обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

В ухвалі про вжиття заходів до
забезпечення позову, суд першої
інстанції послався на зазначені
приписи постанови пленуму, та зазначив,
що при вирішенні питання про
забезпечення позову, господарським
судом враховано наявність зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги, а
саме - чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

При цьому, самі лише положення
постанови пленуму без посилання на
конкретні обставини та документальне
їх підтвердження, свідчать про
абстрактність вказаних висновків суду,
при викладенні шаблонного тексту, який
за своїм змістом не узгоджується із
співвідношенням вжитих заходів до
вимог, які є предметом розгляду у
справі.

Судом першої інстанції, при вжитті
заходів до забезпечення позову, не
визначено яким чином заборона
здійснення дій щодо стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТС Обжора»
заборгованості за кредитним договором
про відкриття кредитної лінії №
15-93/19-65/11 від 26.10.2011р. укладеним з
Публічним акціонерним товариством
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в межах
розміру відступлення прав вимог може
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову за вимогами про визнання
недійсним правочину; не вказано яким
чином відбуватиметься виконання
судового рішення в разі задоволення
позову.

В оскаржуваній ухвалі судом наведено
положення п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України та ч. 3
ст. 656 ЦК України, однак не зазначено
яким чином наведенні положення закону
свідчать про наявність підстав для
вжиття заходів до забезпечення позову
у вигляді заборони вчинення дій у
відношенні боржника за кредитним
договором.

ТОВ «ТС Обжора» (позивач) не є стороною
оскаржуваного правочину, тобто
виконання судового рішення винесеного
за результатами розгляду спору про
недійсність договору укладеного між
відповідачами, зокрема, у разі
задоволення позовних вимог
стосуватиметься прав та обов'язків
сторін такого договору, а заборона до
вчинення дій щодо стягнення коштів з
боржника не свідчить про забезпечення
вимог згідно заявленого позову.

Оскільки, судом першої інстанції не
зазначено при оцінці яких саме доказів
та встановленні яких саме обставин
визнано доцільним вжити заходи до
забезпечення позову, суд апеляційної
інстанції, при розгляді апеляційної
скарги, виходить з наступного.

Поданою позивачем заявою про
забезпечення позову, позовною заявою
при зазначених в переліку додатків до
позову документів, не підтверджено
наявності обставин, які б унеможливили
захист прав, свобод та інтересів без
вжиття відповідних заходів, позивачем
не наведено суду належних доказів, які
б вказували на очевидну небезпеку
заподіянню шкоди правам, свободам та
інтересам позивача.

Заходи, які просив вжити позивач з
метою забезпечення позову не є
пов'язаними з предметом спору,
викладене у заяві не підтверджене
жодними доказами. Безпідставними є
вимоги про заборону вчиняти дії
зазначені в заяві, зокрема на підставі
лише письмово викладеного прохання
підприємства. Жодних підтверджуючих
документів про наявність у дійсності
таких обставин (імовірність вчинення
дій про заборону яких просить позивач
та безпосереднє порушення прав
позивача такими діями, пов'язаність їх
наявності з недійсністю укладеного
договору № 39/246 від 03.04.2014р. про
відступлення права вимоги) суду не
представлено.

Виникнення у позивача відповідних
сумнівів щодо імовірних дій, не є
підставою для вжиття заходів до
забезпечення вимог, які є предметом
спору у даній справі, а за загальним
правилом в разі вирішення спору про
недійсність договору в судовому
порядку, така угода є недійсною з
моменту укладення та в силу чинності
відповідного судового рішення, що не
потребує вчинення з боку відповідачів
якихось дій направлених на виконання
такого рішення суду.

Обгрунтованими є доводи апелянта, з
якими погоджується суд апеляційної
інстанції, зокрема про те, що:

- заявлені позивачем заходи до
забезпечення позову у вигляді заборони
відповідачу-2 здійснювати стягнення
заборгованості не пов'язані з
предметом позовних вимог - визнання
недійсним договору відступлення права
вимоги від первісного кредитора новому
кредитору;

- предметом судового розгляду не є
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ТОВ «ТС Обжора», не є
предметом спору встановлення
наявності чи відсутності такої
заборгованості та/або вчинення інших
майнових дій відповідачем, що
позбавляє адекватності вжитих заходів
забезпечення позову позовним вимогам;

- позивачем не наводиться та не
обґрунтовується, як договір
відступлення прав вимоги (фактично
заміна кредитора) за кредитним
договором порушує права та законні
інтереси самого позивача як
позичальника та у відношенні яких саме
прав позивача, що підлягають судовому
захисту виникла загроза неможливості
їх відновлення без вжиття заходів до
забезпечення позову.

Дослідивши подані матеріали,
апеляційним господарським судом не
підтверджено наявності обставин, які є
підставою для вжиття заходів до
забезпечення позову згідно поданої
позивачем заяви, що є підставою для
скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс
Фінанс» на ухвалу Господарського суду
міста Києва від 13.06.2014 року
задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 13.06.2014р. у справі № 910/11387/14
скасувати та постановити нову ухвалу
про відмову у задоволенні заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТС Обжора» про
вжиття заходів забезпечення позову.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТС Обжора» (83008, м.
Донецьк, вул. Югославська 30, ідент. код
33967456) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВІС ФІНАНС» (04201, м.
Київ, пр-т. Маршала Рокосовського 3/4,
ідент. код 38002308) 609 грн. (шістсот дев'ять
гривень) сплаченого судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

4. Копію постанови надіслати учасникам
судового процесу у справі № 910/11387/14.

5. Матеріали оскарження ухвали у справі
№ 910/11387/14 повернути до Господарського
суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
Є.Ю. Шаптала

І.М. Скрипка