ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
Справа № 922/1822/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складi головуючого суддi
Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Коваль
Т.С.,

представника позивача: не з'явився
(подана заява про розгляд справи без
участі представника),

представника відповідача:
Колесніченко А.Л. - дов. №б/н від 05.09.2013,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Дослідного господарства
«Червона Хвиля» Інституту
рослинництва імені В.Я.Юр’єва
Національної академії аграрних наук
України»

(62650, Харківська обл., Великобурлуцький
р-н, с.Чевона хвиля, вул. Центральна, 13)

до відповідача: Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Еліта» Державної установи
«Миколаївська державна
сільськогосподарська станція»
Інституту зрошувального землеробства
Національної академії аграрних наук
України

(57217, Миколаївська область,
Жовтневий р-н, с.Полігон,
вул.Центральна, 25),

про: стягнення 60902,41 грн., -

в с т а н о
в и в:

Позивач звернувся до господарського
суду Миколаївської області з позовом, в
якому просить стягнути з Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Еліта» Державної установи
«Миколаївська державна
сільськогосподарська станція»
Інституту зрошувального землеробства
Національної академії аграрних наук
України заборгованість за договором
купівлі-продажу продукції №35 від 11.04.2012
в сумі 60902,41 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що в порушення приписів
чинного законодавства та умов Договору
№35 від 11.04.2012, відповідач не
розрахувався за поставлений товар, у
зв'язку з чим позивачем нараховані
штрафні санкції.

Згідно розрахунку позовних вимог сума
заборгованості за весь строк
прострочення складає 60902,41 грн., з яких:
48260,0 грн. основного боргу; 10413,88 грн. пені
та 2228,53 грн. - 3% річних.

Відповідач у відзиві проти позовних
вимог заперечує, вказує на те, що
позивач при розрахунку штрафних
санкцій допустився помилки щодо
строків нарахування та просить суд
застосувати строк позовної давності
щодо стягнення пені.

У судовому засіданні 23.07.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до
уваги наступне.

11.04.2012 між сторонами було укладено
договір купівлі - продажу продукції №35
(надалі - Договір №35) (а.с.13), згідно
якого позивач зобов'язався поставляти
відповідачу товар протягом дії
договору. Асортимент, кількість (розмір
партії) поставки, ціни кожної
конкретної партії товару визначаються
у узгоджених сторонами Специфікаціях.
Специфікація є невід'ємною частиною
Договору №35 та повинна містити
найменування товару, одиниці виміру,
кількість, ціну за одиницю та загальну
вартість товару (п.1.2 Договору №35).

Відповідно до п.п. 9.1, 9.2 Договору №35
сторони визначили строк його дії з дати
підписання до 31.12.2012. Усі додатки та
додаткові угоди до договору набувають
чинності з моменту їх підписання
уповноваженими представниками сторін
та діють протягом зазначеного в них
терміну.

Згідно з Специфікацією №35 від 11.04.2012
сторони погодили найменування
(асортимент) товару, кількість, ціну
товару (а.с.14), а саме: соняшник «Ясон» в
кількості 1900,00 кг, по ціні 24,00 за кг на
загальну суму 45600,0 грн.; просо «Вітрило»
в кількості 700,00 кг по ціні 3,7992 за кг на
загальну суму 2660,0 грн.

На виконання умов Договору №35
позивачем поставлено відповідачу
товар на загальну суму 48260,0 грн., що
підтверджується накладними №88 від
11.04.2012 (на суму 26660,00 грн.) та №99 від 20.04.2012
(на суму 21600,0 грн.) (а.с.15,16).

Вказаний товар, на підставі
довіреностей №48 від 20.04.2012 та №37 від
11.04.2012 (а.с.17,18), був отриманий
представником відповідача без
будь-яких претензій та зауважень, про
що свідчать його підписи на накладних.

Відповідно до вимог ст.692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно п.3.1 Договору №35 покупець
гарантує 100% оплату вартості продукції
з відстрочкою до 01.10.2012.

Відповідно до приписів ст.ст.525, 526
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його мов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, аза
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідачем оплату за поставлений
товар не здійснив. Станом на час
подання позову (12.05.2014), заборгованість
відповідача становила 48260,0 грн., що
зафіксовано сторонами у акті звірки
взаєморозрахунків (а.с.23) та не
заперечено представником відповідача.

На день розгляду справи відповідач не
надав суду доказів погашення боргу за
поставлений позивачем товар у сумі 48260,0
грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в цій
частині обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановленні договором або
законом, зокрема: відшкодування
збитків та сплата неустойки (пені).

Пунктом 7.1 Договору №35 передбачено, що
у разі несплати вартості товару в
назначений термін відповідач сплачує
позивачу штрафні санкції в розмірі не
вище подвійної облікової ставки НБУ на
момент сплати за кожний день
затримання платежу.

Так, за неналежне виконання договірних
зобов'язань, позивач нарахував та
просить суд стягнути з відповідача
пеню в розмірі 10413,88 грн. за період з
01.10.2012 по 15.04.2014.

Частиною 6 ст.232 ГК України передбачено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до
вимоги про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Згідно ч.4. ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у справі, є
підставою для відмови в позові.

Відповідно до п.3.1. Договору №35
зобов'язання щодо сплати товару мало
бути виконано 01.10.2012, тому пеня, у
відповідності до п.6 ст.232 ГК України,
повинна була нараховуватись позивачем
з 01.10.2012 по 01.04.2013.

Враховуючи, що строк позовна давність
для стягнення пені закінчився 01.04.2014, а
до суду позовна заява подана 12.05.2014,
тобто з пропуском строку позовної
давності, про що у відповідності до
ст.267 ЦК України заявлено відповідачем,
то в задоволенні позовних вимог в
частині стягнення пені в розмірі 10413,88
грн. слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі вказаної норми,
позивач просить стягнути з відповідача
3% річних у сумі 2228,53 грн. за період з
01.10.2012 по 15.04.2014 (562 дні).

Перевіривши розрахунок 3% річних, який
відповідачем не заперечений, суд
вважає позовні вимоги в цій частині
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

У відповідності до ч.5 ст.49 ГПК України,
судовий збір слід покласти на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Еліта» Державної установи
«Миколаївська державна
сільськогосподарська станція»
Інституту зрошувального землеробства
Національної академії аграрних наук
України, 57217, Миколаївська область,
Жовтневий р-н, с.Полігон,
вул.Центральна, 25 (р/р №0001 в МФ ПАТ
«УКРІНБАНК», , МФО 326580)
на користь Дослідного господарства
«Червона Хвиля» Інституту
рослинництва імені В.Я.Юр’єва
Національної академії аграрних наук
України», 62650, Харківська обл.,
Великобурлуцький р-н, с.Чевона хвиля,
вул.Центральна, 13 (р/р №932 в ПАТ КБ
«Приватбанк», МФО 351823 )
48260,00 грн. основного боргу, 2228,53 грн. - 3%
річних, та 1514,58 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити .

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі
ст.85 Господарського процесуального
кодексу України, набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до
ст.84 ГПК України

та підписано суддею 28 липня 2014 року.

Суддя
М.В.Мавродієва