ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.07.14 Справа № 904/3521/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ", м.
Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ",
м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 825 361,51 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Потапчук
П.В.

Представники:

від позивача: Рябуха О.В., довіреність
№270214/01 від 27.02.2014

від відповідача: Шепотін В.С.,
довіреність №179 від 01.11.2013

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ" (надалі -
Позивач) звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" (надалі - Відповідач) про
стягнення 782 296,79 грн. за договором
поставки товару ТФ №702 від 23.06.2011.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.05.2014
порушено провадження у справі, позовна
заява прийнята до розгляду.

20.06.2014 Позивач надав заяву про
збільшення позовних вимог вих.№231 від
20.06.2014, відповідно до якої позовні
вимоги були збільшені до 825 361,51 грн., з
яких: 745 956, 84 грн. - сума
основного боргу, 25 371,19 грн. - сума пені, 4
028,85 грн. - сума 3% річних, 50 004,63 грн. - сума
інфляційних втрат. Заява про
збільшення позовних вимог прийнята
судом до розгляду відповідно до статті
22 Господарського процесуального
кодексу України.

В судових засіданнях 10.06.2014 та 23.06.2014
розгляд справ був відкладений
відповідно на 23.06.2014 та 21.07.2014, в зв'язку
з неявкою в судове засідання
Відповідача та необхідністю
витребувати додаткові документи до
матеріалів справи, відповідно до ст.77
Господарського процесуального кодексу
України.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на невиконання
Відповідачем вимог діючого
законодавства та умов згаданого
договору, а саме - порушення строків
оплати за поставлений Товар. У
підтвердження своїх позовних вимог
Позивач надав суду договір поставки
товару ТФ №702 від 23.06.2011 з додатковими
угодами, видаткові накладні №3001МФ0002
від 30.01.2014, №1302 СМ0003 від 13.02.2014, №1303МФ0001
від 13.03.2014; акт приймання - передачі;
рахунки фактури №3001МФ0002 від 30.01.2014,
№1302СМ0003 від 13.02.2014, №1303МФ0001 від 13.03.2014;
податкові накладні; довіреність на
отримання товарно-матеріальних
цінностей №8506 від 13.03.2014; банківські
виписки.

Позивач керуючись п.п. 4.1, 7.5, названого
Договору, нормами Господарського та
Цивільного кодексів України просить
стягнути з Відповідача (з урахування
заяви про збільшення позовних вимог)
заборгованість за поставлений товар в
сумі 745 956,84 грн., три проценти річних у
сумі 4 028,85 грн., пеню в сумі 25 371,19 грн.,
інфляційні втрати 50 004,63 грн.

Відповідач заперечив проти
задоволення позовних вимог; 21.07.2014
надав відзив на позов вих. №1694 від
18.07.2014, в якому зазначив, що його вини в
порушені зобов'язань немає, оскільки
зобов'язання Відповідачем не
порушувалось, а строк його виконання не
настав.

У судовому засіданні 21.07.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2011 між товариством з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ" (надалі -
Позивач, Постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" (надалі - Відповідач,
Покупець) був укладений договір - ТФ №
702 поставки товару (надалі - Договір),
відповідно до п. 1.1 якого Постачальник
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти та оплатити змащувальні
матеріали, які в подальшому іменуються
Товар. Найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови і строки поставки товару
вказані в специфікаціях, оформлених у
вигляді додатків до даного Договору,
які є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 1.2 Договору за взаємною
домовленістю Сторін в процесі
виконання даного Договору можуть бути
змінені конкретні дані (найменування,
асортимент, номенклатура, сортамент,
кількість, умови і строки поставки
Товару), внесені в положення даного
Договору і додатків до нього. Будь-які
зміни і доповнення повинні бути
оформлені у вигляді додаткових угод до
даного Договору і підписані
уповноваженими представниками Сторін,
після чого вони стають невід'ємною
частиною даного Договору.

Датою поставки є дата підписання
Сторонами акта прийому-передачі чи
товаросупроводжувального документа (п.
3.7 Договору).

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що
Покупець розраховується за даним
Договором шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Постачальника протягом 60 календарних
днів з моменту поставки товару/чи
партії товару і надання Постачальником
рахунку і документів, відповідно
пункту 3.3. Договору.

Даний Договір набуває чинності з
моменту фактичного підписання його
повноважними представниками Сторін
і діє до 31.12.2011, а в частині невиконаних
зобов'язань за Договором - до повного
виконання Сторонами взятих на себе
зобов'язань (п. 10.1 Договору).

Додатковою угодою №1 від 23.08.2011 до
Договору Сторони погодили викласти п.
10.1 Договору в наступній редакції:
«Даний договір набуває чинності з
моменту фактичного підписання його
повноважними представниками Сторін і
діє до 31.12.12, а в частині невиконаних
зобов'язань за Договором - до повного
виконання Сторонами взятих на себе
зобов'язань».

Додатковою угодою № 3 від 28.12.2012 до
договору Сторони дійшли згоди
продовжити строк дії Договору поставки
товару №702 від 23.06.11 до 31.12.13, змінивши п
10.1. Договору і виклавши його в
наступній редакції: «Даний договір
набуває чинності з моменту фактичного
підписання його повноважними
представниками Сторін і діє до 31.12.13, а в
частині невиконаних зобов'язань за
Договором - до повного виконання
Сторонами взятих на себе зобов'язань».

На виконання умов Договору Позивач
поставив Відповідачу Товар загальною
вартістю 745 956,84 грн., що
підтверджується підписаними
Позивачем та Відповідачем та
скріпленими печатками Позивача та
Відповідача видатковими накладними
№3001МФ0002 від 30.01.2014, №1302 СМ0003 від 13.02.2014,
№1303МФ0001 від 13.03.2014.

Таким чином, за умовами Договору (п. 4.1)
Відповідач мав здійснити оплату Товару
за видатковковою накладною №3001МФ0002
від 30.01.2014 - в строк до 01.04.2014, за
видатковковою накладною №1302 СМ0003 від
13.02.2014 - в строк до 14.04.2014, за
видатковковою накладною №1303МФ0001 від
13.03.2014 - в строк до 12.05.2014. Проте
Відповідач оплату за поставлений Товар
не здійснив. Отже заборгованість
Відповідача перед Позивачем складає 745
956,84 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, умов
укладеного договору. Відповідно до
вимог ст. 525 Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України,
невиконання зобов'язання або його
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, є
порушенням зобов'язання.

Виходячи з викладеного, оскільки
господарським судом встановлено, що
Відповідачем допущено порушення
строків та порядку здійснення оплати
за поставлений Товар, позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості в
сумі 745 956,84 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

В зв'язку з порушенням Відповідачем
строків оплати за отриманий Товар,
Позивач нарахував 3% річних у сумі 4 028,85
грн. (загальний період нарахування з
30.03.2014 по 23.06.2014) та інфляційні втрати в
сумі 50 004,63 грн. (загальний період
нарахування квітень - травень 2014 року).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Перевіривши здійснений Позивачем
розрахунок, судом встановлено що
Позивачем невірно визначено дні
виникнення зобов'язання з оплати
Товару по видатковим накладним
№3001МФ0002 від 30.01.2014 (зазначено 31.03.2014, в
той час як заборгованість виникла з
01.04.2014), №1302 СМ0003 від 13.02.2014 (зазначено
14.04.2014 в той час як заборгованість
виникла з 15.04.2014), відповідно позовні
вимоги в частині стягнення трьох
відсотків річних підлягають
частковому задоволенню, а саме у
розмірі 3 977,14 грн.

Як вбачається з розрахунку Позивача,
останнім нараховано інфляційні
втрати за період з квітня по травень 2014
року. При здійсненні судом перерахунку
інфляційних втрат, було встановлено, що
сукупний індекс інфляції за період з
квітня по травень 2014 року становив 107,22
%, відповідно сума інфляційних втрат на
суму заборгованості мала бути 50 047,54
грн. Проте, враховуючи, що перерахована
сума інфляційних втрат перевищує суму,
яка заявлена Позивачем до стягнення та
з огляду на те, що у суду відсутнє право
виходити за межі позовних вимог, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення
інфляційних втрат у розмірі, який
заявлено Позивачем, а саме - 50 004,63 грн.

Відповідно до п. 7.5 Договору у випадку
несвоєчасного здійснення розрахунків
за даним Договором, Покупець сплачує
Постачальнику суму боргу з врахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також пеню в
розмірі не більше подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період, за який
нараховувалася пеня, від несплаченої
суми за кожен день прострочення.

Позивач нарахував Відповідачу 25 371,19
грн. пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від простроченої
суми за кожний день прострочення
(загальний період нарахування з 31.03.2014
по 23.06.2014).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п.6 ст.231 Господарського
кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки судом встановлено, що
Позивачем невірно визначено день
виникнення зобов'язання з оплати
Товару, судом здійснено перерахунок та
встановлено, що позовні вимоги в
частині стягнення пені підлягають
частковому задоволенню, а саме у
розмірі 25 150,99 грн.

Заперечення Відповідача щодо
відустності вини останнього в
порушені зобов'язання через те, що
строк його виконання не настав, судом
до уваги не приймається, оскільки
спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі підлягають стягненню
з Відповідача на користь Позивача
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
(53201, Дніпропетровська обл., місто
Нікополь, проспект Трубників, будинок
56, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ" (49000,
Дніпропетровська обл., місто
Дніпропетровськ, вулиця Набережна
В.І.Леніна, будинок 1-А, )
745 956,84 грн. (сімсот сорок п'ять тисяч
дев'ятсот п'ятдесят шість гривень 84
копійки) основного боргу, 25 150,99 грн.
(двадцять п'ять тисяч сто п'ятдесят
гривень 99 копійок) пені, 3 977,14 грн. (три
тисячі дев'ятсот сімдесят сім гривень 14
копійок) 3% річних, 50 004,63 грн. (п'ятдесят
тисяч чотири гривні 63 копійки)
інфляційних втрат, 16 501,79 грн.
(шістнадцять тисяч п'ятсот одна гривня
79 копійок) судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 28.07.2014.

Суддя А.Є. Соловйова