ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.Справа № 915/426/14
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.,

суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
голови суду №1412 від 03.07.2014р.)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача:

- Скрипка О.Р. довіреність № 01/53-16
від 22.01.14р.

- Колодяжна Ю.А. довіреність №
01/53-210 від 27.12.13р.

від відповідача: не з'явився, про дату,
час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Миколаївобленерго"

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 11.06.2014р.

по справі № 915/426/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Миколаївобленерго" (далі по
тексту ПАТ «Миколаївобленерго»)

до Споживчого товариства
водокористувачів "Кінбурн-Аква" (далі
по тексту СПТВ «Кінбурн-Аква»)

про визнання укладеним договору

В С Т А Н О В И
В :

31.03.2014 р. ПАТ «Миколаївобленерго»
звернулося до господарського суду
Миколаївської області із позовом до
СПТВ «Кінбурн-Аква» про визнання
укладеним договору про постачання
електричної енергії від 23.10.2013 року
№42/37.

Заявою від 10.06.2014 позивач у зв'язку з
технічною помилкою допущеної при
написанні реквізитів договору, просить
резолютивну частину позовної заяви
читати в наступній редакції: "Визнати
укладеним договір про постачання
електричної енергії №42/437 від 23.10.2013".

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що укладений між ним та
відповідачем Договір №42/437 від 26.04.2010
розірвано шляхом направлення
споживачу відповідного листа №01/31-7373
від 15.11.2013, більш ніж за місяць до
закінчення терміну дії договору.
Одночасно, на адресу відповідача було
направлено для підписання проект
Договору про постачання електричної
енергії №42/437 від 23.10.2013 з додатками,
який повністю відповідає умовам
Типового договору затвердженого
Правилами КЕЕ, однак відповідач
ухиляється від його укладання.
Обов'язковість укладання договору на
постачання електричної енергії прямо
передбачена нормами чинного
законодавства, а саме: ст.26 Закону
України "Про електроенергетику", п.1.3
Правил користування електричною
енергією, ч.ч.3,6 ст.179 та ч.2 ст.275 ГК
України. Згідно ст.187 ГК України спори,
що виникають при укладанні
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладання
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом розглядаються судом.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 11.06.14 р.
(суддя Мавродієва М.В.) р. у позові ПАТ
«Миколаївобленерго» відмовлено з
огляду на те, що на час звернення
позивача із даним позовом є чинним
договір про постачання електричної
енергії №42/437 від 26.04.10 р., укладений між
позивачем та відповідачем, який у
встановленому законом порядку не
розірвано та не визнано недійсним, а
тому укладання спірного договору є
неможливим. Про чинність договору №42/437
від 26.04.10 р. суд 1 інстанції дійшов із
посиланням на те, що після направлення
позивачем 15.11.2013 р. листа відповідачу
про розірвання договору №42/437 від 26.04.10
р. відповідач споживав електричну
енергію з січня по березень 2014 р. та
сплачував її вартість на підставі
рахунків позивача із зазначенням в
якості підстави оплати саме цього
договору, тобто фактичні дії сторін
свідчать про продовження строку дії
договору №42/437 від 26.04.10 р. на наступний
2014 р. При цьому додаткова угода, яка
містить пункт про розірвання вказаного
договору, сторонами належним чином не
оформлена. Позивач не припинив
постачання електричної енергії після
31.01.13 р.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду, ПАТ
«Миколаївобленрго» через
господарський суд Миколаївської
області звернулося до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Миколаївської області від 11.06.14 р.,
оскільки зазначене рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та неповним з'ясуванням обставин, що
мають істотне значення для розгляду
справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ
«Миколаївобленерго» посилається на те,
що місцевий господарський суд дійшов
помилкового висновку про продовження
строку дії договору №42/437 від 26.04.10 р. на
наступний 2014 р., оскільки ПАТ
«Миколаївобленерго» завчасно більш
ніж за місяць до закінчення строку дії
вказаного договору направило
відповідачу лист із повідомленням про
розірвання цього договору, а
відповідно із цим та умовами договору
він вважається припиненим.

Подальше споживання відповідачем
електричної енергії у січні-березні 2014
р. відбувалося не на підставі договору
№42/437 від 26.04.10 р., а шляхом укладання
сторонами договорів щомісячно на
підставі наданих відповідачем звітів
про спожиту електроенергію та
виставлення відповідних рахунків
позивачем на оплату спожитої
електроенергії, в яких сторонами
досягнуто усіх істотних умов договору
на поставку електричної енергії.

Той факт що відповідача не було
відключено від споживання електричної
енергії не може свідчити про
продовження сторонами строку дії
договору №42/437 від 26.04.10 р., оскільки
відповідно із ст.6 Закону України «Про
питну воду» позивач не міг припинити
постачання електричної енергії
відповідачу, оскільки останній
використовує електричну енергію для
подачі води населенню.

Скаржник також вважає, що відповідач не
міг відмовитися від укладання нового
договору на постачання електричної
енергії, оскільки він споживає
електричну енергію і відмовляється від
укладання нового спірного договору у
зв'язку із тим, що на його думку є чинним
договір №42/437 від 26.04.10 р. Крім того,
скаржник в апеляційній скарзі навів
обґрунтування своїх доводів щодо
віднесення відповідача до 1 групи
споживачів електричної енергії, і що
саме ця група зазначена у спірному
договорі.

З огляду на вищенаведене, а також у
зв'язку із відповідністю спірного
договору вимогам чинного
законодавства та типовому договору
скаржник вважає, що суд 1 інстанції
безпідставно відмовив у задоволенні
його позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу
не надав, в судове засідання не
з'явився, направив до апеляційного суду
письмову заяву про відкладення
розгляду апеляційної скарги у зв'язку
із неможливістю направити свого
представника в судове засідання.

Вказане клопотання судовою колегією
залишено без задоволення з огляду на
те, що відповідно із ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладається за
обставин, зазначених в цій статті, якщо
спір при цих обставинах не може бути
вирішено в даному засіданні.
Враховуючи наявні в матеріалах справи
докази, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга може бути розглянута
в даному судовому засіданні без участі
представника відповідача. До того ж
судова колегія вважає, що відповідач не
довів належними доказами неможливість
направлення відповідачем іншого
представника в судове засідання,
оскільки з його клопотання та наявних
матеріалів справи не вбачається
кількісний склад юридичного відділу
його товариства, а тому відповідач не
довів належними доказами поважність
причини неявки в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши
пояснення представників позивача,
перевіривши правильність юридичної
оцінки судом першої інстанції
встановлених фактичних обставин
справи і застосування норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія приходить до
наступного.

26.04.2010 між ВАТ ЕК "Миколаївобленерго"
(правонаступником якого виступає ПАТ
"Миколаївобленерго") (постачальник) та
Споживчим товариством
водокористувачів "Кінбурн-Аква"
(споживач), було укладено договір №42/437
про постачання електричної енергії з
додатками (надалі - Договір №42/437)
(а.с.31-45), за умовами якого постачальник
продає електричну енергію споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок споживача (об'єкт -
свердловина в с.Василівка,
Очаківського району, Миколаївської
області) з дозволеною потужністю 5,5 кВт,
а споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
договору та додатків № 10 і № 5.

Відповідно до умов п.2.1 Договору №42/437
під час виконання умов цього договору,
а також вирішення всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язались керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричної енергією,
затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.9.4 Договору №42/437, він набрав
чинності з дня його підписання і
укладений на строк до 31.12.2010, а в частині
розрахунків до повного їх завершення.
Договір вважається продовженим на
кожний наступний календарний рік, якщо
за місяць до закінчення терміну дії
договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов.

Відповідно до п.9.7 Договору №42/437, усі
зміни та доповнення до цього договору
оформлюються письмово, підписуються
уповноваженими особами та
скріплюються печатками.

15.11.2013 позивач направив на адресу
відповідача лист №01/31-7373, в якому
повідомив відповідача про розірвання
Договору №42/437 від 26.04.2010 з 31.12.2013 (а.с.11).

Цим же листом на адресу відповідача
була направлений проект Договору №42/437
від 23.10.2013 (з додатками) підписаний
позивачем (а.с.14-16) та Додаткова угода
від 23.10.2013 до Договору №42/437 від 26.04.2010
наступного змісту:

"1. Відповідно до п.9.4 договору №42/437 від
26.04.2010р. він вважається розірваним з
31.12.2013р. 2. В частині розрахунків договір
діє до повного їх завершення. 3.Дана
додаткова угода є невід'ємною частиною
договору №42/437 від 26.04.2010р." (а.с.12).

Зазначений лист з додатками,
згідно відмітки на поштовому
повідомлені, був одержаний
відповідачем 16.12.2013 (а.с.13).

Листом №51 від 16.12.2013 відповідач
відхилив пропозиції щодо підписання
додаткової угоди, укладання нового
договору №42/437 від 23.10.2013 та не надав
згоду на розірвання договору №42/437 від
26.04.2010 (а.с.27). До того ж відповідачем
складено та направлено позивачу акт
про те, що у пакеті, який надійшов 16.12.2013
від ПАТ "Миколаївобленерго" не виявлено
додатків до проекту договору №42/437 від
23.10.2013 (а.с.28).

Супровідним листом №36 від 11.01.2014
позивач надав відповідачу проект
договору №42/437 від 23.10.2013 з додатками №1,
№1а, №2, №4, №8, №10, №11, №13 (а.с.24).
Зазначений лист отримано
представником відповідача 15.01.2014.

Листом №1 від 31.01.2014 відповідач
вдруге відхилив пропозицію щодо
укладання нового договору №42/437 від
23.10.2013, посилаючись на те, що між
сторонами вже діє договір про
постачання електричної енергії №42/437
від 26.04.2010, умови якого відповідача
цілком задовольняють (а.с.30).

Вказані обставини стали
підставою для звернення позивача до
суду.

Відповідно до ч.2 ст.598 ЦК України,
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Умовами п.9.4 Договору №42/437 від
26.04.2010 сторони передбачили, що договір
вважається продовженим на кожний
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов.

Як зазначалося вище, позивачем
було направлено на адресу відповідача
лист №01/31-7373 від 15.11.2013, з повідомленням
про розірвання договору з 31.12.2013.

Однак, подальші дії контрагентів
за Договором №42/437 від 26.04.2010 не
свідчать про припинення його дії з
31.12.2013.

Так, в період з січня по березень
позивачем відпускалась відповідачу
електрична енергія, виставлялись
рахунки за активну електроенергію за
січень, лютий та березень 2014 року, які
містять посилання на договір №42/437 від
26.04.2010 (а.с.116-118).

Відповідно відповідачем було
здійснено часткову їх оплату із
зазначенням їх реквізитів у
призначенні платежу (а.с.119,120).

Крім того, слід зазначити, що
Додаткова угода від 23.10.2013 до Договору
№42/437 від 26.04.2010, яка містить пункт про
розірвання вказаного договору,
сторонами належним чином не оформлена.

Таким чином, суд 1 інстанції
дійшов правомірного висновку про те, що
дії позивача свідчать про надання ним
відповідачу послуг, на виконання умов
саме Договору №42/437 від 26.04.2010, вже після
направлення ним на адресу відповідача
листа про його розірвання, що свідчить
про продовження терміну його дії на 2014
рік.

Доводи скаржника про те, що після
31.12.13 р. він щомісячно укладав із
відповідачем договори на постачання
електричної енергії на підставі звітів
відповідача про спожиту електричну
енергію та рахунків на оплату спожитої
електроенергії, в яких містилися усі
істотні умови договору не заслуговують
на увагу, оскільки наявні матеріали
справи свідчать про те, що після 31.12.13 р.
позивач виставляв відповідачу рахунки
саме на виконання договору №42/437 від
26.04.2010 р. (а.с.116-118), так як в цих рахунках
він зазначав підставою для оплати
спожитої електричної енергії саме
договір №42/437 від 26.04.2010 р., в цих
рахунках містяться істотні умови саме
договору №42/437 від 26.04.2010 р., в них
зазначені 2 клас напруги, 2 тарифна
група, які обумовлені у додатку №2 до
договору №42/437 від 26.04.2010 р.

Вищезазначені доводи скаржника
не є спроможними і з тих підстав, що в
звітах відповідача та рахунках
позивача, на підставі яких останній
вважає що укладалися щомісячні
договори на постачання електричної
енергії після 31.12.14 р., оскільки в них не
містяться усі істотні умови договору
на постачання електричної енергії, які
передбачені пунктом 5.5 Правил КЕЕ. В
цьому пункті Правил КЕЕ перелічені 18
підпунктів, що визначають істотні
умови договору, рахунки ж позивача
містять лише частину істотних умов
договору про постачання електричної
енергії.

Таким чином, судова колегія
вважає, що суд 1 інстанції з врахуванням
вищенаведеного дійшов правильного
висновку про те, що фактичні дії сторін
свідчать про продовження сторонами
строку дії договору №42/437 від 26.04.2010 р.
на наступний 2014 рік, а тому підстави для
визнання укладеним договору про
постачання електричної енергії №42/437
від 23.10.2013 р. при наявності чинного
договору №42/437 від 26.04.2010 р. - відсутні.

З огляду на вищенаведене інші
доводи скаржника не можуть стати
підставою для скасування оскарженого
рішення суду 1 інстанції.

За таких обставин апеляційна
скарга ПАТ «Миколаївобленерго»
підлягає залишенню без задоволення, а
рішення господарського суду
Миколаївської області від 11.06.14 р. - без
змін.

Згідно із ст. 49 ГПК України,
судовий збір за подачу апеляційної
скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105
ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" залишити без
задоволення, рішення господарського
суду Миколаївської області від 11.06.14 р. -
без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови
складено 30.07.2014 р.

Головуючий суддя
Петров М.С.

Суддя
Разюк Г.П.

Суддя
Колоколов С.І.