ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р.
Справа №918/675/14

Господарський суд Рівненської
області в складі головуючого судді
Політики Н.А., при секретарі судового
засідання Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нокіан Шина"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Рівнеавтогума-Сервіс"

про стягнення заборгованості в сумі 451
784 грн. 35 коп.

За участю представників сторін:

від позивача - Мережко О.О., довіреність
№120514 від 12 травня 2014 року,

Зорін О.В., довіреність
№120514 від 12 травня 2014 року;

від відповідача - Вдовиченко С.В.,
довіреність №1 від 05 червня 2014 року.

У судовому засіданні 21 липня 2014 року,
відповідно до ст.85 ГПК України,
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нокіан Шина» (далі -
ТзОВ "Нокіан Шина", позивач) звернулося
до до господарського суду Рівненської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рівнеавтогума-Сервіс" (далі - ТзОВ
"Рівнеавтогума-Сервіс", відповідач) про
стягнення заборгованості в сумі 451 784
грн. 35 коп..

Позивач посилається на те, що між
ним та відповідачем укладено Договір
поставки шин №ДПЗ/13-040 від 03 червня 2013
року (далі - Договір). Відповідач взяте
на себе за вказаним договором
зобов'язання по оплаті заборгованості
не виконав, заборгувавши таким чином
позивачу 451 784 грн. 35 коп..

Ухвалою суду від 21 травня 2014 року
позовну заяву №LD-137/05-14 від 14 травня 2014
року прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №918/675/14, розгляд
якої було призначено на 02 червня 2014
року.

02 червня 2014 року від представника
позивача надійшло клопотання №LD-137/05-14
від 02 червня 2014 року про залучення
доказів, а саме: довідку про суму
заборгованості відповідача за спірним
договором та відсутність погашень
останнім спірної суми боргу станом на
час розгляду даної справи за підписом
відповідальних осіб керівництва та
бухгалтерії позивача; власне письмове
підтвердження того, що у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішує
господарський спір, немає справи зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет із тих же підстав, а також немає
рішення цих органів з такого спору.

Ухвалою суду від 02 червня 2014 року
розгляд справи відкладено на 16 червня
2014 року.

11 червня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи.

16 червня 2014 року від представника
позивача надійшло клопотання №LD-187/06-14
від 16 червня 2014 року про залучення
доказів.

Ухвалою суду від 16 червня 2014 року
розгляд справи відкладено на 26 червня
2014 року.

16 червня 2014 року від представника
відповідача надійшов відзив на позов з
додатками.

26 червня 2014 року в судовому засіданні
оголошено перерву до 03 липня 2014 року
для можливості проведення звірки
взаєморозрахунків.

03 липня 2014 року від представника
позивача надійшли письмові пояснення
№LD-197/07-14 від 03 липня 2014 року.

Ухвалою від 03 липня 2014 року у судовому
засіданні оголошено перерву до 21 липня
2014 року.

14 липня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання №279 від 11 липня 2014
року про залучення доказів до
матеріалів справи.

21 липня 2014 року від представника
позивача надійшли письмові пояснення
№LD-197/07-14 від 21 липня 2014 року. Вказаними
поясненнями позивач заперечує проти
зазначеного відповідачем у судовому
засіданні 26 червня 2014 року, а саме того,
що сума заборгованості за спірним
Договором має бути зменшена у зв'язку
із тим, що Позивач не врахував окремі
накладні на повернення Товару. Позивач
не погоджується із такими твердженнями
Відповідача з наступних підстав: серед
наданих Відповідачем видаткових
накладних є накладна на повернення від
покупця №9 від 11 березня 2014 року.
Позивач звертає увагу, що надана
накладна не може бути предметом
розгляду у даній справі, оскільки вона
не стосується спірного договору
№ДПЗ/ІЗ-040 від 03.06.2013 року. Дане
твердження слідує із змісту накладної
в якій зазначено, що вона стосується
Договору №ДПЗ/ІЗ-040/1 від 22 листопада 2013
року. Слід зазначити, що Договір
№ДПЗ/13-040/1 від 22 листопада 2013 року не
стосується предмету розгляду даної
справи і був укладений в рамках інших
правовідносин сторін (Додаток 1).
Позивач не погоджується з позицією
Відповідача щодо зменшення заявленої
суми боргу у зв'язку із підписанням
наступних видаткових накладних:
накладна на повернення від покупця №6
від 11 березня 2014 року на суму 64 591,54 грн.
(згідно рахунку фактури №4320 від 13.09.2013
року); накладна на повернення від
покупця №8 від 11 березня 2014 року на суму
2 177,22 грн. (згідно рахунку фактури №7510
від 19.11.2013 року); накладна на повернення
від покупця №10 від 11 березня 2014 року на
суму 30 611,08 грн. (згідно рахунку фактури
№ 3164 від 28.08.2013 року). Позивач стверджує,
що у попередніх письмових поясненнях,
зазначені накладні не були враховані в
якості зменшення суми заборгованості
за спірним Договором. Дане твердження
на думку позивача пояснюється тим, що
спірний Договір не містив процедури
зменшення заборгованості у зв'язку із
поверненням частини товару. У зв'язку
із вказаним, повернення товару з боку
Відповідача оформлялося Сторонами як
зворотній продаж товару. При цьому, при
поверненні Товару Позивачу, у
останнього виникав обов'язок сплатити
його вартість. З метою зарахування
зустрічних зобов'язань за Договором
Сторони уклали Угоду №7/01 про
зарахування зустрічних однорідних
вимог від 11 березня 2014 року (надалі -
Угода). Згідно вказаної Угоди,
зобов'язання Позивача з оплати за
видатковими накладними на які
посилається Відповідач було
зараховано в якості виконання
зобов'язань за іншими Договорами,
перелік яких вказаний в п. 3 Угоди.

Позивач звертає увагу на те, що
Сторонами було помилково здійснено
посилання на Договір №ДПЗ/ІЗ-040 від 03
червня 2014 року в розділі 3 Угоди. Вважає,
що слід зазначити, що такого Договору
між Сторонами не існує. Зокрема, на
підтвердження цього Позивач надає
власне письмове підтвердження (Додаток
3). Крім того, Позивачем на адресу
Відповідача було надіслано протокол
розбіжностей з метою виправлення
технічної помилки у вказаній Угоді
(Додаток 4). На думку позивача наявність
такої технічної помилки не впливає на
той факт, що сума, на яку Відповідач
вбачає за необхідність зменшити
позовні вимоги (у зв'язку із
підписанням видаткових накладних на
повернення Товару) була зарахована в
якості зменшення заборгованості
Відповідача згідно інших договорів,
які вказані в Угоді. Позивачем
направлено на адресу Відповідача Акт
звірки взаєморозрахунків станом на 30
червня 2014 року, який отриманий
Відповідачем 11 липня 2014 року (Додаток 5).
Проте, Відповідачем не було підписано
зазначений акт та не було направлено
жодних заперечень щодо нього. Крім
того, Позивач зазначає, що Відповідачем
було визнано суму заборгованості за
спірним Договором у розмірі 417 961,64 грн.
станом на 21 червня 2014 року. Зокрема
даний факт підтверджується листом
Відповідача №276.

У судовому засіданні 21 липня 2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому
засіданні частково визнає позовні
вимоги в розмірі 300 563 грн. 86 коп., в решті
позовних вимог заперечує.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2013 року між ТзОВ «Нокіан Шина»
(далі - Постачальник) та ТзОВ
«Рівнеавтогума-Сервіс» (далі -
Покупець) укладено договір поставки
шин №ДПЗ/13-040 (а.с.14-22).

Відповідно до п.1.1. Договору
Постачальник зобов'язується
передавати (поставляти) у власність
Покупцю, а Покупець зобов'язується
приймати і оплачувати в порядку,
встановленому Договором, шини для
легкових автомобілів (далі - Товар).

Відповідно до п.1.3. Договору конкретний
асортимент, номенклатура Товару, його
часткове співвідношення за видами,
марками визначаються в Специфікаціях
до Договору, що підписуються сторонами,
скріплюються їх печатками та
становлять невід'ємну частину
Договору.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору Товар
поставляється партіями. Сторони можуть
погодити та укласти Додаткову угоду №1,
яка буде містити асортимент,
номенклатуру на поставку фіксованої
партії Товару, яка буде поставлятися
Покупцеві частинами за наявності
вказаних товарів на складі
Постачальника. Усі інші партії
формуються сторонами за взаємною
згодою в довільному порядку на
підставі поточних замовлень покупця та
виходячи з вільних залишків шин на
складі Постачальника. Поставка партії
Товару здійснюється відповідно до
специфікацій, які підписуються
сторонами та становлять невід'ємну
частину Договору.

Відповідно до 2.5. Договору Постачальник
зобов'язується поставити Товар Покупцю
у строк, що не перевищує 10 (десяти
робочих днів, наступних за днем
підписання специфікації, якщо іншого
не вказано в Договорі чи Специфікації.
Поставка Товару по Договору
починається з 01 липня 2013 року.

Відповідно до п. 2.6. Договору
зобов'язання Постачальника щодо
поставки (передачі) Товару за Договором
вважаються виконаними після передачі
товару покупцю та підписання ним
товарно-транспортних і/або видаткових
накладних. Датою поставки (передачі)
Товару є дата підписання Покупцем
товарно-транспортних і/або видаткових
накладних.

Відповідно до п.3.1. Договору ціна
Товару, що входить до складу партії,
визначається у відповідній
специфікації та/або рахунку, який
виставляється Постачальником. Ціна
Товару вказується за одиницю товару в
українській гривні.

Відповідно до п.3.2. Договору сторони
погодили, що у випадку, якщо в момент
здійснення оплати за відповідну партію
Товару офіційний обмінний курс
української гривні по відношенню до
євро, встановлений НБУ, перевищить
договірний курс більше ніж на 4% (чотири
відсотки) ціна Товару, без необхідності
додаткового узгодження сторін, щоразу
в момент оплати підлягатиме
коригуванню.

Відповідно до п.9.1. Договору за
порушення строків оплати Товару,
передбачених договором, Постачальник
вправі вимагати від Покупця сплати
пені у розмірі 10% (десять відсотків) від
вартості партії за кожний день
прострочення оплати та до моменту
фактичного отримання коштів
Постачальником (тобто за весь період
прострочення). Сторони цим домовились,
що обмеження, передбачені п.6 ст.231 та п.6
ст. 232 Господарського кодексу України
не застосовується до відповідальності
сторін, врегульованої даним Договором.

На виконання умов договору поставки
шин позивач поставив товар
відповідачу, що підтверджується
видатковими накладними №3817 від 18.09.2013р.
на суму 322 151 грн. 24 коп., №3821 від 18.09.2013р.
на суму 74 626 грн. 02 коп., №3856 від 19.09.2013р.
на суму 89 915 грн. 60 коп., №3857 від
19.09.2013р. на суму 23 789 грн. 76 коп., №4009
від 23.09.2013р. на суму 43 884 грн. 04 коп., №4011
від 23.09.2013р. на суму 82 232 грн. 00 коп., 4355
від 30.09.2013р. на суму 72 517 грн. 16 коп., №4656
від 07.10.2013р. на суму 3 653 грн. 18 коп., №4657
від 07.10.2013р. на суму 9 736 грн. 12 коп. (а.с.
25, 29, 32, 36, 40, 44, 47, 51, 54).

Позивачем було поставлено відповідачу
товар на загальну суму 722 487 грн. 12 коп..

Крім того, відповідачем було повернуто
позивачу частину товару, що
підтверджується накладними на
повернення від покупця №11 від 11.03.2014р. у
сумі 4 246 грн. 43 коп., №7 від 11.03.2014р. у сумі
1 709 грн. 90 коп., №1 від 11.03.2014р. у сумі 10
677 грн. 80 коп., №3 від 11.03.2014р. у сумі 3 337
грн. 75 коп., №4 від 11.03.2014р. у сумі 12 089
грн. 32 коп., №5 від 11.03.2014р. у сумі 3 778 грн.
66 коп. (а.с.28, 35, 39, 43, 50, 57).

Відповідачем було повернуто позивачу
товар на загальну суму 35 839 грн. 86 коп..

Крім того, відповідачем частково
проводилися оплати за поставлений
товар у сумі 275 000 грн. 00 коп., що
підтверджується кредитною випискою з
01.01.2013 року по 24.04.2014 року, наявною в
матеріалах справи (а.с.64-66).

Відповідно до п.3.2. Договору сторони
погодили, що у випадку, якщо в момент
здійснення оплати за відповідну партію
Товару офіційний обмінний курс
української гривні по відношенню до
євро, встановлений НБУ, перевищить
договірний курс більше ніж на 4% (чотири
відсотки) ціна Товару, без необхідності
додаткового узгодження сторін, щоразу
в момент оплати підлягатиме
коригуванню.

Згідно вищезазначеного пункту
Договору позивачем сума боргу за
видатковою накладною №3817 від 18.09.2013р.
була збільшена на загальну суму 6 314 грн.
38 коп., що стверджується наявними в
матеріалах справи актами звірки
взаєморозрахунків від 12.02.2014р. на суму 5
548 грн. 24 коп., 14.02.2014р. на суму 564 грн. 82
коп., 17.02.2014р на суму 201 грн. 32 коп. (а.с.58,
60, 62). Акти звірки взаєморозрахунків
укладені належним чином, підписані
уповноваженими особами та скріплені
печатками сторін. Крім того, в
матеріалах справи містяться
коригування вартісних показників
№000000005 від 12.02.2014р. №000000009 від 14.02.2014
року, №000000010 від 17.02.2014року (а.с.59,61,63).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за цим договором також
свідчить відсутність з боку
відповідача претензій та повідомлень
про порушення постачальником умов
даного договору.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язання,
належним чином не виконав, а саме, не
сплатив за поставлений товар 417 961 грн.
64 коп., чим порушив умови Договору.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші право чини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено,
що майново-господарські зобов'язання,
які виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням положень вказаних
норм законодавства, суд приходить до
висновку про наявність у відповідача
обов'язку виконати належним чином
зобов'язання по оплаті отриманого від
позивача товару та відсутність у
відповідача права на односторонню
відмову від такого зобов'язання.

Судом встановлено, що станом на 21 липня
2014 року сума основного боргу за
Договором становить 417 961 грн. 64 коп.,

Відповідач на момент прийняття рішення
не надав документи, які свідчать про
оплату вказаної заборгованості перед
позивачем, суд дійшов висновку про те,
що позовна вимога позивача про
стягнення з відповідача цієї суми є
законною та обґрунтованою, а відтак
підлягає задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне виконання
відповідачем зобов'язань щодо оплати
наданих послуг позивачем нараховано
та заявлено до стягнення 17 447 грн. 07 коп.
- пені, 4 026 грн. 24 коп. - 3 % річних та 12 349
грн. 40 коп. - інфляційних втрат.

Згідно п. 9.1. Договору за порушення
строків оплати Товару, передбачених
договором, Постачальник вправі
вимагати від Покупця сплати пені у
розмірі 10% (десять відсотків) від
вартості партії за кожний день
прострочення оплати та до моменту
фактичного отримання коштів
Постачальником (тобто за весь період
прострочення). Сторони цим домовились,
що обмеження, передбачені п.6 ст.231 та п.6
ст. 232 Господарського кодексу України
не застосовується до відповідальності
сторін, врегульованої даним Договором.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання., штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України
встановлено, що сплата (передання)
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов`язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Суд перевіривши перерахунок пені за
період прострочення з 17.12.2013 року по
14.04.2014 року в розмірі 17 447 грн. 07 коп.
дійшов висновку про їх правильність та
обґрунтованість.

Щодо 3% річних та інфляційних, то
необхідно зазначити таке.

У випадку невиконання або неналежного
виконання грошових зобов'язань
покупець на вимогу постачальника
зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних за
період прострочення з 17.12.2013р. по
14.04.2014р. в розмірі 4 026 грн. 24 коп. дійшов
висновку про їх правильність та
обґрунтованість.

Суд, здійснивши перерахунок
інфляційних за січень, лютий, березень
2014 року в розмірі 12 349 грн. 40 коп. дійшов
висновку про їх правильність та
обґрунтованість.

Врахувавши наведені правові норми та
здійснивши власний розрахунок
заявлених до стягнення пені - 17 447 грн.
07 коп., 3% річних - 4 026 грн. 24 коп.,
інфляційних - 12 349 грн. 40 коп., які
відповідають вимогам чинного
законодавства та не суперечать
положенням договору, суд дійшов
висновку про їх обґрунтованість, а тому
позовні вимоги про стягнення з
відповідача пені, інфляційних витрат
та 3% річних підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Суд не бере до уваги твердження
відповідача про повернення товару
згідно накладних про повернення від
покупця №6 від 11 березня 2014 року на суму
64 591 грн. 54 коп., №8 від 11 березня 2014 року
на суму 2 177 грн. 22 коп., №10 від 11 березня
2014 р. на суму 30 611 грн. 08 коп. (а.с.102-104),
оскільки дані суми були зарахуванні в
Угоді №7/01 про зарахування зустрічних
однорідних вимог від 11 березня 2014 року.

Крім того, серед наданих Відповідачем
видаткових накладних є накладна на
повернення від покупця №9 від 11 березня
2014 року. (а.с.104).

Накладна №9 від 11 березня 2014 року не
може бути предметом розгляду у даній
справі, оскільки не стосується
договору №ДПЗ/ІЗ-040 від 03.06.2013 року. Крім
того вищевказане стверджується
змістом накладної в якій зазначено:
Договір №ДПЗ/ІЗ-040/1 від 22 листопада 2013
року.

Договір №ДПЗ/13-040/1 від 22 листопада 2013
року не стосується предмету розгляду
даної справи, оскільки укладений в
рамках інших правовідносин сторін
(Додаток 1).

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, в повній мірі
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нокіан Шина» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Рівнеавтогума-Сервіс" про стягнення
заборгованості в сумі 451 784 грн. 35 коп., з
яких 417 961 грн. 64 коп. - основна
заборгованість, 17 447 грн. 07 коп. - пеня,
4 026 грн. 24 коп. - 3% річних, 12 349 грн. 40 коп. -
інфляційних підлягають до задоволення
в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача у зв'язку із
задоволенням позову.

Як вбачається із долученого до
матеріалів справи платіжного
доручення №3726 від 07.05.2014р. позивачем
сплачено 9 040 грн. судового збору. При
цьому відповідно до підпункту 2 ч.2 ст.4
Закону України "Про судовий збір"
належна до сплати сума судового збору
із заявленої до стягнення суми позову
451 784 грн. 35 коп. становить 9 035 грн. 69 коп..
З огляду на що, суд приходить до
висновку, що позивачем при поданні
позову зайво сплачено 4 грн. 31 коп.
судового збору.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду у
разі внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Враховуючи викладене, зайво сплачений
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Нокіан Шина» згідно
платіжного доручення №3726 від 07.05.2014
року судовий збір в розмірі 4 грн. 31 коп.
підлягає поверненню за ухвалою суду.

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 44, 49, 81-1,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Рівнеавтогума-Сервіс"

(33024, м. Рівне, вул. Зерова, 1, кв.1; 33000,
м.Рівне, вул.Млинівська, 18) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нокіан Шина" (01032, м.
Київ, вул. Жилянська, 75а; 01004, м. Київ, вул.
Червоноармійська (Велика
Васильківська), 20, офіс, 2) 417 961
(чотириста сімнадцять тисяч дев'ятсот
шістдесят одна) грн. 64 коп. - основного
боргу, 17 447 (сімнадцять тисяч чотириста
сорок сім) грн. 07 коп. - пені, 4 026 (чотири
тисячі двадцять шість) грн. 24 коп. - 3%
річних, 12 349 (дванадцять тисяч триста
сорок дев'ять) грн. 40 коп. - інфляційних,
а також 9 035 (дев'ять тисяч тридцять
п'ять) грн. 69 коп. судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Нокіан Шина» (01032,
м.Київ, вул. Жилянська, 75а; 01004, м. Київ,
вул. Червоноармійська (Велика
Васильківська), 20, офіс, 2) з Державного
бюджету України 04 грн. 31 коп. судового
збору, сплаченого платіжним дорученням
№3726 від 07 травня 2014 року, оригінал
якого знаходиться в матеріалах справи
№918/675/14.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та
підписано 25 липня 2014 року.

Суддя
Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (01032, м. Київ,
вул. Жилянська, 75а;

01004, м. Київ,
вул. Червоноармійська (Велика
Васильківська), 20, офіс, 2);

3- відповідачу рекомендованим (33024, м.
Рівне, вул. Зерова, 1, кв.1;

33000,
м.Рівне, вул.Млинівська, 18).