ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

16 липня 2014 року
Справа № 913/1217/14

Провадження №8/913/1217/14

За позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Стаханов
Луганської області,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Стаханов Луганської області, -

про стягнення 39812 грн. 50 коп.

Суддя господарського суду
Луганської області Середа А.П.,

при секретарі судового засідання
Маркєловій В.О.,

в присутності представників сторін:

від позивача - представник не з'явився;

від відповідача - представник не
з'явився, -

розглянувши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

суть спору: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
збитків у вигляді втраченої вигоди у
сумі 39812,50 грн., нарахованих ним за
період з 01.01.2013 по 01.03.2014 з посиланням на
неправомірні дії відповідача, що
полягають у встановленні останнім у
січні 2013 року, з порушенням чинного
законодавства, цінового табло
автозаправної станції (далі - АЗС)
"ВалДІ", а пізніше - цінового табло
"Ukrtoplevo ua".

У зв'язку з надходженням цього
позову господарським судом Луганської
області порушено провадження у справі
№913/1217/14.

На підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи було відкладено з 22.05.2014
до 16.07.2014 року - у зв'язку з неявкою
сторін та невиконанням ними вимог суду
про надання документів та доказів.

22.05.2014 відповідач звернувся до суду з
заявою від 22.05.2014 за вих. №б/н - про
продовження строку розгляду справи на
15 днів (а.с.46), розглянувши яку, суд,
керуючись ст.22 та ч.3 ст. 69 ГПК України,
задовольнив, продовживши його до 22.07.2014.

До судового засідання, призначеного на
16.07.2014, сторони не з'явилися без
пояснення причин, хоча належним чином
були поставлені до відома про дату, час
та місце судових слухань, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.1;40;49;50-51;52-53).

Судом при вирішенні цього спору взято
до уваги те, що станом на 16.07.2014 від
позивача не надійшла заява про відмову
від позову або про його зміну, а також
те, що він, незважаючи на вимоги суду,
викладенні в ухвалах від 07.05.2014 та від
22.05.2014, не надав до справи витребувані
судом документи та докази, а також
детальний розрахунок суми позову.

Відповідач позов не визнав, вважаючи
його незаконним та необґрунтованим
(відзив на позовну заяву від 22.05.2014 за
вих. №б/н) (а.с.43).

Оператор поштового зв'язку
повернув до суду письмове повідомлення
про вручення 02.06.2014 особисто позивачу
ухвали суду про порушення провадження
у справі та призначення її до слухання.
Крім того, він також повернув до суду
18.06.2014 поштове відправлення, яке
містить ухвалу суду про порушення
провадження у справі та призначення її
до слухання, з доданням до неї довідки
про повернення поштового відправлення
у зв'язку з закінченням терміну його
зберігання.

За таких обставин та з
урахуванням наявних у справі доказів у
суду маються достатні підстави для
висновку, що ним вжито належних
заходів, спрямованих на доведення до
відома позивача та відповідача даних
про дату, час та місце проведення
судових слухань.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги обставини справи та наявні у
ній докази, а також те, що термін
розгляду справи добігає кінця 22.07.2014, що
унеможливлює подальше відкладення її
розгляду, керуючись ст.43, ч.3 ст.22,
ст.ст.32-34,36,43 та 75 ГПК України, суд вважає
за можливе вирішити спір по суті у
цьому судовому засіданні за
відсутності сторін, - на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні докази, суд
встановив наступні фактичні обставини
справи.

Позивач на підставі рішення
виконавчого комітету Стахановської
міської ради Луганської області від
20.09.2011 №525 "Про надання та продовження
юридичним особам та фізичним
особам-підприємцям терміну дії
дозволів на розміщення зовнішньої
реклами у м. Стаханові" отримав право на
розміщення у м. Стаханові, на:
вул.Б.Хмельницького - в районі будівлі
№42; вул.Б.Хмельницького, 38 - в районі
будівель магазинів "Мобілочка" та ТД
"Пассаж"; вул.60 лєт Октября - в районі
автозаправної станції "ВалДі" (п.5
рішення) (а.с.9).

20.09.2011 позивач на підставі цього
рішення у виконкомі Стахановської
міської ради отримав дозвіл №159 на
розміщення зовнішньої реклами,
зокрема, по вул. 60 років Жовтня - в
районі заправної станції "ВалДі" (а.с.9)
(предметом спору не є рекламні засоби,
розташовані за двома іншими
вищевказаними адресами).

02.01.2013 між позивачем (виконавець) та
громадянкою ОСОБА_3 (замовник) у простій
письмовій формі укладено договір №1/2013
на проведення рекламної кампанії на
спеціальних конструкціях, відповідно
до якого в порядку і на умовах,
визначених договором, виконавець на
свій ризик зобов'язується виконати
роботи з розміщення реклами на
спеціальних конструкціях у повній
відповідності з контрольними пакетами
рекламного сюжету, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
роботи (п.2.1), при цьому вартість
рекламної кампанії, її термін та
кількість рекламних поверхонь, їх
формат вказуються в адресних програмах
(додаток №1), які є невід'ємною частиною
договору (п.2.2); у тих же програмах
визначається вартість місячної
програми (п.4.1).

Факт виконання робіт сторони
підтверджують шляхом складання акту
приймання-здачі виконаних робіт
(пункти 3.4.5-3.4.6).

Договір укладено на строк з 02.01.2013 по
31.12.2014 (п.5.1).

До числа підстав для дострокового
припинення (розірвання) договору
сторони, зокрема, віднесли:
форс-мажорні обставини; письмову згоду
сторін та невиконання умов, вказаних у
пунктах 9.1 та 9.2 договору (пункти 5.2.1-5.2.3).

Згідно пункту 9.1 замовник гарантує
виконавцю достовірність інформації, що
знаходиться в сюжеті рекламного
плакату (реклами), його відповідність
законам України "Про рекламу", "Про
мови". "Про інформацію", "Про якість та
безпеку харчових продуктів" та інших
чинних законодавчих актів України.

В силу п.9.2 договору виконавець
гарантує замовнику виконання робіт
відповідно до ст. 16 Закону України "Про
рекламу" (а.с.12-14;15).

20.01.2013 позивач уклав з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Строй Дом" договір №2/2013 на проведення
рекламної кампанії на спеціальних
конструкціях, який є цілком
аналогічним за змістом вищенаведеному
договору (а.с.17-19;20).

Документальні докази виконання обох
зазначених договорів позивач до справи
не надав.

Цей спір виник з наступних підстав.

Як стверджує позивач, відповідач -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- ФОП ОСОБА_2.) без будь-яких законних
підстав, порушуючи земельне
законодавство та законодавство про
зовнішню рекламу, а також Концепцію
розвитку зовнішньої реклами у місті
Стаханові, затверджену рішенням
Стахановської міської ради (до справи
надано примірник названої концепції,
який не містить посилання на дату
затвердження та номер рішення міської
ради) (а.с.10-11), у січні 2013 року здійснила
установку цінового табло
автозаправної станції (АЗС) "ВалДІ", а
пізніше - цінового табло "Ukrtoplevo ua", що, на
думку позивача, призвело до того, що
названі табло загородили рекламну
конструкцію, встановлену ним у м.
Стаханов, по вул.60 років Жовтня, в
районі автозаправної станції "ВалДі"
(а.с.25), - що, як він вважає, потягнуло за
собою втрату привабливості названою
конструкцією - не вказуючи при цьому, що
саме він має на увазі у даному випадку.

З огляду на цю обставину ФОП
ОСОБА_3 21.03.2013 за вих. №б/н (а.с.16) та ТОВ
"Компанія "Строй Дом" 28.03.2013 за вих. №15
(а.с.21) спрямували на адресу позивача
листи про одностороннє розірвання ними
вищезгаданих договорів (відповідно -
№1/2013 від 02.01.2013 та №2/2013 від 20.01.2013),
посилаючись на порушення позивачем
умов, відповідно, п.5.2.2 (а.с.16) та 9.1 і 9.2
(а.с.21) укладених договорів, - що, як
стверджує позивач, призвело до втрати
ним доходів від виконання останніх.

Судом при вирішенні цього спору
звернуто увагу на те, що:

по-перше, обидва укладені
договори не передбачають права сторони
на одностороннє розірвання договору;

по-друге, вищезгадані договори
містять чіткий перелік підстав для
вирішення питання про дострокове їх
розірвання, а саме: форс-мажорні
обставини; письмова згода сторін та
невиконання умов, вказаних у пунктах 9.1
та 9.2 договору;

по-третє, з обставин справи видно,
що підстави для дострокового
одностороннього розірвання договору,
на які посилаються (кожний окремо) ФОП
ОСОБА_3 (п.5.2.2) та ТОВ "Компанія "Строй
Дом" (пункти 9.1 та 9.2), не узгоджуються з
фактичними обставинами даної справи;

по-четверте, позивач не надав до
справи документальних доказів
фактичного одностороннього розірвання
названими заявниками обох згадуваних
договорів.

За таких обставин суд, керуючись
ст.ст.43,32-34 та 36 ГПК України, не вважає
доводи позивача про спричинення йому
збитків внаслідок дострокового
одностороннього розірвання договорів
№1/2013 від 02.01.2013 та №2/2013 від 20.01.2013 в
якості належних та допустимих доказів
у справі.

Позивач, обґрунтовуючи свої
вимоги, стверджує, що факт порушення
відповідачем вимог чинного земельного
законодавства та законодавства про
рекламу був предметом перевірки з боку
Державної інспекції сільського
господарства в Луганській області
(далі - сільгоспінспекція), до якої він у
березні 2013 року звернувся письмово, -
на підтвердження чого надав до справи
акти обстеження від 02.12.2013 (а.с.30-31) та
від 31.12.2013 (а.с.32), а також
листи-відповіді останньої, а саме: від
23.05.2013 за вих. №11-28/1674 (а.с.23) та від 03.03.2014
за вих. №11-25/1309 (а.с.26).

У цих листах-відповідях
сільгоспінспекція повідомляє про
притягнення відповідача - ФОП ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
порушення нею вимог земельного
законодавства, - але вчиненого при
встановленні інформаційного табло за
адресою: м. Стаханов, вул. Лобачевського
- в районі АЗС "Лайт" (а.с.23), - в той час, як
позивач просить стягнути збитки,
спричинені відповідачем, на його думку,
порушенням законодавства, у т.ч.
земельного, при встановленні
відповідачем інформаційного табло за
адресою: м. Стаханов, по вул.60 років
Жовтня, в районі автозаправної станції
"ВалДі", - тобто за зовсім іншою адресою.

З огляду на викладене та з
урахуванням обставин справи, керуючись
ст.ст.43,32-34,36 ГПК України, суд не має
підстав для визнання цих доказів у
якості належних та допустимих доказів
у справі.

Підставою для звернення ФОП
ОСОБА_1 до суду з цим позовом став факт
відхилення відповідачем його
претензії №1 від 05.03.2014 - про
відшкодування збитків на суму 39812,50
грн. (а.с.27-29).

Відповідач позов не визнав.

Оцінивши наявні докази, суд дійшов
висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як сказано у ст.11 Цивільного
кодексу України (далі - ЦКУ), цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
завдання майнової (матеріальної) шкоди
іншій особі.

Згідно ст. 22 ЦКУ особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: 1) втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право. На вимогу особи, якій завдано
шкоди, та відповідно до обставин справи
майнова шкода може бути відшкодована і
в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана
майну, може відшкодовуватися в натурі
(передання речі того ж роду та тієї ж
якості, полагодження пошкодженої речі
тощо).

Частинами 1-2 статті 1166
Цивівльного кодексу України
встановлено загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду, відповідно до яких майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Суд дійшов висновку, що позивач у
порядку та у спосіб, визначені чинним
законодавством України, не довів факт
спричинення йому відповідачем збитків
у вигляді втраченої вигоди у заявленій
до стягнення сумі. Крім того, він,
незважаючи на неодноразові вимоги суду
(ухвали від 07.05.2014 та від 22.05.2014) не надав
до справи належним чином складений
розрахунок суми позову.

Згідно ст.43 ГПК України судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обгрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду
доказами.Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За приписами ст. 32 Кодексу
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу (ст. 33 ГПК),
при цьому господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК).

Таким чином, позивач у порядку та у
спосіб, встановлені чинним
законодавством, не довів законність та
обгрунтованість своїх позовних вимог,
а тому вони не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.44 та 49 ГПК України, суд
сплату судового збору покладає на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.43,47,22,32-34,36,43,44,49,69,75,82,84 та 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Луганської
області

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - про стягнення
39812 грн. 50 коп. - відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ст.85 ГПК України у
судовому засіданні 16.07.2014 оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення складено у повному обсязі
та підписано - 21 липня 2014 року.

Суддя
А.П.Середа