ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 р.
Справа №917/914/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Амарант", вул.Миру,
3, 8 поверх, м.Полтава, 36022

до Приватного підприємства "Паритет",
вул.Заозеро,5, с.Підозірка,
Зіньківський район, Полтавська
область, 38132

про стягнення 705746,58грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Омельчук М.М., дор. № 10/1
від 05.05.14р.

від відповідача: не з"явився.

У судовому засіданні 12.06.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за договором поставки
№220401 від 22.04.2013р. у розмірі 705746,58грн. у
т.ч. 345781,30грн. - сума основного боргу,
1123,78грн . - пеня 345781,30грн. - штраф, 9016,83грн.
- 3% річних.

Позивач позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Відповідач представництво у судове
засідання вдруге не забезпечив, вимог
суду (п. 5 ухвали від 15.05.2014р. про
порушення провадження у даній справі
та п. 3 ухвали від 05.06.2014 р. про
відкладення розгляду даної справи) не
виконав, причин щодо цього суду не
повідомив. Останній відповідно до пп.
3.9.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання,
про що свідчать повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів наявних в
матеріалах справи достатньо для
розгляду справи, а неявка відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті,
то справа розглядається без участі
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши і оцінивши подані позивачем
докази, на які він посилався як на
підставу своїх вимог, заслухавши
представника позивача, суд, встановив:

22.04.2013р. між ТОВ «Торговий Дім
Амарант» та ПП «Паритет» було укладено
договір поставки №220401, згідно з яким ПП
«Паритет» було зобов'язано поставити, а
ТОВ «Торговий Дім Амарант» прийняти та
оплатити сільськогосподарську
продукцію в кількості та за ціною,
відповідно до умов Договору (п.1.1
Договору).

Відповідно до умов Договору поставки
№220401 від 22.04.2013р. ТОВ «Торговий дім
Амарант» здійснило передоплату ПП
«Паритет» за сільськогосподарську
продукцію в розмірі 345 774,00 грн. (триста
сорок п'ять тисяч сімсот сімдесят
чотири грн.00 коп. на підставі платіжних
доручень №64 від 22.04.2013р. (на суму 100 000,00
грн.), №85 від 03.06.2013р.(на суму 100 000,00 грн.),
№113 від 01.08.2013р. (на суму 145 781,30 грн.).

Відповідно до умов Договору поставки
№220401 від 22.04.2013р., а саме, пункту 6
Додатку №1, що є невід'ємною частиною
Договору поставки, Відповідач мав
здійснити поставку пшениці в кількості
288,145 тн. в термін до 30.08.2013р.

В обгрунтування позову, позивач
посилається на те, шо станом на 08.05.2014р.
ПП «Паритет» не поставив товар, тобто
не виконав своїх зобов'язань по
поставці сільськогосподарської
продукції в повному обсязі.

Згідно з підписаним Відповідачем Актом
звіряння взаємних розрахунків за
період: 01.01.2013р.-04.11.2013р. заборгованість
ПП «Паритет» перед ТОВ «Торговий Дім
Амарант» становить 345 774,00 грн.

08.11.2013р. Відповідачу було вручено
вимогу № 1341 від 05.11.2013р., яку отримав
особисто директор Пилипенко B.C. 08.11.2013р.

ТОВ «ТД Амарант» 18.11.2013р. отримав від
Відповідача відповідь на вимогу (без №
та дати), в якій суму боргу відповідач
визнав та запропонував графік
погашення заборгованості з 01.12.2013р. до
01.11.2014р. Однак, кошти відповідач так і не
повернув.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
поставки.

Частини перша та шоста статті 265
Господарського кодексу України
передбачають, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частина друга ст. 712 Цивільного кодексу
України встановлює, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Згідно норм цивільного та
господарського законодавства договір
купівлі-продажу є оплатним, тобто при
набуванні речі у власність, покупець
сплачує продавцеві вартість (ціну)
речі, яка обумовлена договором,
зобов'язуючим, що обумовлено взаємним
виникненням у кожної із сторін прав та
обов'язків, а саме, зобов'язання
продавця передати покупцю річ та право
вимоги оплати і зобов'язання покупця
сплати вартість отриманої речі та
право її вимоги. Даний договір є
консенсуальним, оскільки права та
обов'язки виникають вже в момент
досягнення ними угоди за всіма
істотними умовами. Отже, змістом
договору купівлі продажу є ті умови,
з приводу яких сторони досягли згоди.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій. а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог , що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін).

Статтею 663 ЦК України визначено, що
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Отже, порушення боржником
прийнятих на себе зобов'язань тягне за
собою відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

При цьому, право учасників
господарських правовідносин
встановлювати інші, ніж передбачено
Цивільним кодексом України, види
забезпечення виконання зобов'язань, у
тому числі, встановлювати неустойку за
порушення негрошового зобов'язання,
визначено частиною 2 ст. 546 Цивільного
кодексу України, що узгоджується із
свободою договору, яка передбачена ст.
627 Цивільного кодексу України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Отже, суб'єкти
господарських відносин при укладенні
договору наділені правом забезпечення
виконання господарських зобов'язань
шляхом встановлення окремого виду
відповідальності - договірної санкції
за невиконання чи неналежне виконання
договірних зобов'язань. Аналогічну
позицію висловлено Вищим
господарським судом України в
інформаційному листі № 01-06/249 від 15.03.2011
р.

В частині 4 ст. 231 ГК України зазначено,
що у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

В п. 7.4 договору сторони визначили
відповідальність учасника
(відповідача) за порушення строків
виконання зобов'язання у вигляді
стягнення пені в розмірі 0,5% від суми
непоствленого товару за кожен день
прострочкення.

В п. 7.5 Договору сторони визначили, що за
порушення термінів поставки товару
більше ніж на 7 днів або відмову від
поставки товару, постачальником
сплачується штраф у розмірі 100%
вартості товару, яка невчасно
поставлена.

Отже, з вище викладеного вбачається, що
позивачем правомірно заявлено до
стягнення 345774,00грн. суми основного
боргу (передоплати), 1123,78грн. - пені та
345781,30грн. штрафу, дані нарахування не
суперечать вимогам чинного
законодавства України, відповідають
наданому розрахунку і підлягають
задоволенню.

Жодних клопотань щодо зменшення
розміру нарахованих та заявлених
позивачем штрафних санкцій від
відповідача до суду не надходило.

В частині стягнення з відповідача 3%
річних у розмірі 9016,83грн. суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інших їх розмір
не встановлений договором або законом)
не має характеру штрафних санкцій, а є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним утримуваними коштами,
належними до сплати кредиторові.

Стягнення процентів річних є
заходом відповідальності за порушення
грошового зобов'язання і одночасно
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора, тобто зобов'язання
сплатити кошти.

Стягнення з постачальника суми
попередньої оплати, перерахованої за
договором поставки №220401 від 22.04.2013р., не
вважається грошовим зобов'язанням у
розумінні статті 625 ЦК України, а отже
вимога позивача про стягнення 9016,83грн. -
3% річних задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, з огляду на
викладене, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
України судовий збір у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Паритет", вул.Заозеро,5, с.Підозірка,
Зіньківський район, Полтавська
область, 38132 (п/р 9 в ПАТ
"Полтава-Банк", МФО 331360, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Амарант", вул.Миру,
3, 8 поверх, м.Полтава, 36022 (п/р 501 в
ПАТ "Банк Кредит Дніпро", МФО 305749,
) - 345781,30 грн. сума основного
боргу, 1123,78 грн. - пені, 345 781,30 грн.- штраф,
а також 13853,72грн. судового збору

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили

3. В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено: 16.06.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.