ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 липня 2014 року Справа № 20/208

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Добролюбової
Т.В.,суддів:Бакуліної С.В., Волковицької
Н.О., Грейц К.В., Мачульського
Г.М.,розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькміськгаз"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 28.04.2014у
справі№20/208за позовомДочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"доПублічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації
"Донецькміськгаз"простягнення 5002928,36
грн., за заявою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькміськгаз" про визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Донецької
області від 28.01.2014 у справі №20/208 заяву
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькміськгаз" про визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню,
задоволено частково: наказ
Господарського суду Донецької області
від 18.10.2011 у справі №20/208 визнано таким,
що не підлягає виконанню частково на
суму 4416935,18 грн.; у задоволенні решти
вимог заяви відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 ухвалу
місцевого господарського суду
частково скасовано; визнано наказ
Господарського суду Донецької області
від 18.10.2011 у справі №20/208 в частині
стягнення 3% річних у сумі 63373,79грн., пені
у сумі 425401,81грн., інфляційних у сумі 122
953,58грн. таким, що не підлягає виконанню;
в іншій частині ухвалу господарського
суду залишено без змін; визнано наказ
Господарського суду Донецької області
від 18.10.2011 у справі №20/208 таким, що не
підлягає виконанню на суму 1091,86грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.04.2014 постанову
апеляційного господарського суду
скасовано, а ухвалу місцевого
господарського суду залишено в силі.

Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Донецькміськгаз" звернулося із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 28.04.2014 у справі №20/208, в якій
просить вказану постанову скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду касаційної інстанції, мотивуючи
свої вимоги неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема, положень пункту 2.2 статті 2
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" та пункту 6
Порядку списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.08.2011 №89,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Відповідно до пункту 2.2 статті 2 Закону
України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" на умовах,
визначених цим Законом, підлягають
списанню заборгованість (у тому числі
встановлена судовими рішеннями) з пені,
штрафних та фінансових санкцій (три
відсотки річних та індекс інфляції),
які нараховані підприємствам,
визначеним у статті 1 цього Закону, на
заборгованість за природний газ,
спожитий ними у період з 1 січня 1997 року
по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом
на дату набрання чинності цим Законом.

Пунктом 6 Порядку списання
заборгованості за природний газ та
електричну енергію передбачено, що для
списання заборгованості кожен учасник
процедури списання утворює комісію з
питань списання заборгованості, до
складу якої обов'язково входить
керівник такого учасника як голова
комісії та головний бухгалтер і яка
визначає обсяг заборгованості, що
підлягає списанню, у розрізі
контрагентів. Списання заборгованості
проводиться на підставі протоколів
зазначеної комісії, затверджених її
головою. Датою списання заборгованості
є дата затвердження протоколу.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанови Вищого
господарського суду від 03.07.2013 у справі
№9/166-10(3/171-09), від 10.07.2013 у справі
№5023/3418/11(49/206-10), від 27.12.2012 у справі
№5011-26/5666-2012 та від 16.04.2013 у справі
№5011-27/6245-2012.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 статті 11116 ГПК України)
матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Разом з тим, з аналізу постанови Вищого
господарського суду України від 28.04.2014
у справі №20/208, про перегляд якої
заявлено, та постанов Вищого
господарського суду України Вищого
господарського суду від 03.07.2013 у справі
№9/166-10(3/171-09), від 10.07.2013 у справі
№5023/3418/11(49/206-10), від 27.12.2012 у справі
№5011-26/5666-2012 та від 16.04.2013 у справі
№5011-27/6245-2012, на які посилається заявник
як на доказ неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
вбачається, що судові рішення в цих
справах прийнято залежно від
встановлених судами попередніх
інстанцій фактичних обставин справи та
за різних предметів дослідження судом
касаційної інстанції, залежно від чого
суд касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків. Так, у
справі №20/208 розглядалась заява про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню; у справах №9/166-10(3/171-09) та
№5023/3418/11(49/206-10) предметом перегляду
були скарги на дії державної
виконавчої служби; у справах
№5011-26/5666-2012 та №5011-27/6245-2012 розглядались
позови про зобов'язання відповідача
списати заборгованість за природний
газ.

Крім того, слід зазначити, що у
постанові Вищого господарського суду
України від 28.04.2014 по справі №20/208
предметом касаційного дослідження
була заява відповідача (боржника) про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню. Приймаючи постанову, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками суду першої інстанції щодо
наявності підстав для часткового
задоволення такої заяви. Отже, у даному
випадку фактично досліджувалось
питання наявності підстав для визнання
наказу господарського суду таким, що не
підлягає виконанню. Таке право
регулюється процесуальною нормою -
статтею 117 ГПК України та стосується
виконання судового рішення. Проте,
оскільки встановлений статтею 11116 ГПК
України перелік підстав для подання
заяви про перегляд судових рішень
господарських судів є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає,
неоднакове застосування норм
процесуального права в будь-якому
випадку не може бути підставою для
подання заяви про перегляд судових
рішень господарських судів.

Таким чином, відсутні підстави для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству по газопостачанню та
газифікації "Донецькміськгаз" у
допуску справи №20/208 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяТ.Добролюбова Судді:
С.Бакуліна Н.Волковицька К.Грейц
Г.Мачульський