ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 липня 2014 р. Справа №
903/615/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача підприємства житлово -
комунального господарства
Рожищенської міської ради Волинської
області

про стягнення 9 399, 08 грн.

Суддя Кравчук В.О.

при секретарі судового засідання
Нікітіній К.В.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: Лясковський С.Ю. -
представник за довіреністю б/н від
01.03.2013р.

Права та обов'язки представнику
відповідача роз'яснені відповідно до
ст.ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового
процесу технічними засобами не
поступало.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину рішення

Суть спору: публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулось
з позовом до підприємства житлово -
комунального господарства
Рожищенської міької ради Волинської
області про стягнення 9 399,08 грн., з них 6
967,01 грн. -пені, 1 503,88 грн. - 3% річних, 928,19
грн. - інфляційні втрати та судових
витрат по справі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що відповідачем не виконані умови
договору на постачання природного газу
в частині своєчасної оплати за
отриманий природній газ.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 04.07.2014р. було
порушено провадження у справі, а справу
призначено до розгляду на 16.07.2014р. та
зобов'язано сторони надати суду ряд
документів, необхідних для
об'єктивного розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 16.07.2014р.
представник відповідача позовні
вимоги визнав, надав суду письмові
пояснення по суті заявлених позовних
вимог щодо стягнення пені, 3% річних та
інфляційних втрат згідно договору
купівлі - продажу природного газу.

Позивач в судове засідання 16.07.2014р. не
з'явився, компетентного представника
не направив, проте про місце та час
розгляду спору був повідомлений
належним чином, про що підтверджується
відмітка в рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення - 10.07.2014р. №530 .

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що вжив усіх необхідних заходів
для повідомлення сторін про час
слухання справи, та з урахуванням вимог
ст.69 ГПК України (далі - ГПК України)
справа розглядається за наявними
матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд, -

встановив:

28.12.2012р. між публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія» Нафтогаз
Україна» (далі - Постачальник) та
підприємством житлово - комунального
господарства Рожищенської міської
ради Волинської області (далі -
Споживач) було укладено договір
№1/3383-БО-2 на купівлю - продаж природного
газу (далі - Договір).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать. Між сторонами
виникли зобов'язання на підставі
договору № 1/3383-БО-2 від 28.12.2012р.

Відповідно до умов договору
Постачальник зобов'язався передати у
власність Споживачу у 2013р. природний
газ, ввезений на митну територію
України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00,
та/або природний газ видобутий на
території України які не підпадають
під дію статті 10 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу», а Споживач
зобов'язався прийняти та оплатити
даний природний газ на умовах
укладеного договору №1/3383-БО-2 від 28.12.2012
р.

Факт поставки товару Постачальником
підтверджується актами приймання -
передачі товару: (від 31.01.2013 року на суму
271 685,97 грн.; від 28.02.2013 року на суму 233 086,80
грн.; від 31.03.2013року на суму 269 448,34 грн.;
від 30.04.2013 року на суму 112 627,55 грн.; від
31.10.2013 року на суму 104 251,54 грн.; 30.11.2013року
на суму 174 134,94 грн. та 31.12.2013 року на суму
255 489,68 року (а.с. 19-26).

Судом встановлено, що зазначені
акти приймання-передачі природного
газу підписані уповноваженими
представниками Постачальника - ПАТ "НАК
"Нафтогаз України", Споживача -
підприємства житлово - комунального
господарства Рожищенської міської
ради Волинської області та
газорозподільної організації
-Ківерцівського управління по
газопостачанню та газифікації ПАТ
"Волиньгаз", скріплені відтисками
печаток господарюючих суб'єктів,
містять всі визначені законодавством
обов'язкові реквізити, в повному об'ємі
відображають зміст та обсяги
здійснених сторонами на їх підставі,
згідно умов підписаного договору
№1/3383-БО-2 від 28.12.2012 р. у січні-грудні
місяцях 2013 року господарських
операцій.

Передача Постачальником
природного газу у вказаних об'ємах та
його отримання Споживачем не
заперечується представником
підприємства житлово - комунального
господарства Рожищенської міської
ради Волинської області в судовому
засіданні.

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата
за газ здійснюється Продавцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Споживач перерахував на рахунок
Постачальника грошові кошти в якості
оплати поставленого січні - грудні 2013
року природного газу в сумі 1 420 724,82
(один мільйон чотириста двадцять тисяч
сімсот двадцять чотири гривні
вісімдесят дві копійки), що
підтверджується довідкою про операції
та довідкою про сальдо.

Відповідно до розрахунків наданих
Постачальником, вбачається що Споживач
за зобов'язанням січня 2013р.: з загальної
суми в 271 685,97 грн. до 14.02.2013р. сплатив - 207
686,21 грн., а 26.02.2013р. сплатив 63 999,76 грн. за
використаний природний газ, тобто з
періодом прострочення - 13 днів; за
зобов'язанням лютого 2013р .: з загальної
суми в 233 086,97 грн. до 14.03.2013р. сплатив -
133 086,80 грн., а 29.03.2013р. сплатив 100 000,0
грн., тобто з простроченням в 16 днів; за
зобов'язанням березня 2013р.: з загальної
суми в 269 448,34 грн. до 14.04.2013р. сплатив - 82
448,34грн., водночас, до 24.04.2013р. сума боргу
становила - 187 000,00грн. з простроченням в
11 днів, з 25.04.2013р. по 25.04.2013р. - 127 000,00 грн. з
простроченням в один день та з 26.04.2013р.
по 26.04.2013р. - 22 372,47 з простроченням в
один день; за зобов'язанням квітня 2013р.:
з загальної суми в 112 627,55 грн. до 14.05.2013р.
сплатив - 47 627,53 грн., водночас, з 14.05.2013р.
по 31.05.2013р. сума боргу становила 65 000,02 з
простроченням 18 днів; з 01.06.2013р. по
09.06.2013р. сума боргу становила 60 000,00 грн.
з простроченням в 9 днів; з 10.06.2013р. по
22.07.2013р. сума боргу становила 60 000,00 грн.
з простроченням в 43 дні; з 23.07.2013р. по
12.08.2013р. сума боргу становила 55 000,00 грн.
з простроченням в 21 день; з 13.08.2013р. по
30.08.2013р. сума боргу становила: 55 000,00 грн.
з простроченням в 18 днів; з 31.08.2013р. по
30.09.2013р. сума боргу становила - 45 000,00 грн.
з простроченням в 31 день; з 01.10.2013р. по
01.10.2013р. сума боргу становила 35 500,00 грн.
з простроченням в 1 день та з 02.10.2013р. по
10.10.2013р. сума боргу становила - 25 000,00
грн. з простроченням в 9 днів; за
зобов'язанням жовтня 2013р.: з загальної
суми в 104 251,54 грн. до 14.11.2013р. сплатив - 10
000,00 грн., водночас, з 14.11.2013р. по 28.11.2013р.
сума боргу становила - 94 251,54 грн. з
простроченням в 15 днів; за
зобов'язанням листопада 2013р.: з
загальної суми в 174 134,94 грн. до 14.12.2013р.
сплатив - 85 748,46 грн., водночас з 14.12.2013р.
по 30.12.2013р. сума боргу становила - 88 386,48
грн. з простроченням в 17 днів; за
зобов'язанням грудня 2013р.: з загальної
суми в 255 489,68 грн. до 14.01.2014р. сплатив -
106 613,52 грн., водночас, з 14.01.2014р. по
29.01.2014р. сума боргу становила 148 876,16 грн.
з простроченням в 16 днів та з 30.01.204р. по
04.02.2014р. сума боргу становила 45 000,00 грн.
з простроченням в 6 днів.

На підставі вищенаведеного,
встановлено, що Споживачем не вчасно
проводились розрахунки за поставлений
природній газ, а тому порушено умови
Договору, що підтверджується сальдо
підприємства та випискою по операціях
по підприємству.

Згідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), одним з
наслідків порушення зобов'язання,
передбачених ст. 611 ЦК України є
сплата неустойки, згідно зі ст. 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не виконав
зобов'язання у строк, встановлений
договором.

Пунктом 7.2 Договору встановлено
відповідальність за невиконання
Покупцем умов цього договору щодо
порядку оплати природного газу.
Відповідно до вищевказаного пункту
договору, у разі невиконання Покупцем
п. 6.1 Договору він зобов'язується
сплатити крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу, за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до розрахунку, який
додається до позовної заяви, сума пені,
яку відповідачу належить сплатити на
користь позивача складає 6 967,01грн.
(шість тисяч дев'ятсот шістдесят сім
гривень одна копійка).

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України зобов`язує боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки Споживач прострочив
виконання грошового зобов'язання, а
саме зобов'язання з оплати
поставленого природного газу,
відповідач зобов'язаний сплатити три
проценти річних від простроченої суми,
а також суму боргу з урахуванням
інфляції.

Відповідно до розрахунку, який
додається до позовної заяви, сума 3%
річних які належить сплатити Споживачу
на користь Постачальника складає 1 503,88
грн., сума інфляційних втрат,
відповідно до вищезгаданого
розрахунку, складає 928,19 грн. (а.с. 8-11).

Підставність та періоди нарахування
судом перевірені, підлягають до
стягнення з відповідача в повному
обсязі.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Представник відповідача в
судовому засіданні посилаючись на
обставини, викладені у поясненнях від
16.07.2014 р. б/н. просить суд зменшити
розмір штрафних санкцій.

За приписом п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК
України господарський суд приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно статі 233 ГК України, суд має
право зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника. Вирішуючи
питання про зменшення розміру пені та
штрафу, які підлягають стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання, суд
повинен з'ясувати наявність значного
перевищення розміру неустойки перед
розміром збитків, а також об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін. Майновий стан сторін та
соціальна значущість підприємства
мають значення для вирішення питання
про зменшення розміру штрафних
санкцій. При цьому, розмір, до якого
вони підлягають зменшенню, закон
відносить на розсуд суду.

В даному випадку судом встановлено, що
відповідач не навів обгрунтувань
винятковості випадку в підтвердження
об'єктивних причин прострочення
виконання договірних зобов'язань з
оплати за поставлений природний газ.
Крім того, розмір неустойки, який
просить стягнути позивач не є великим
та відповідно не може бути зменшений.

В силу ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. При цьому
вимоги, що пред'являються до доказів,
визначені ст.34 ГПК України, відповідно
до якої, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи визнання
позовних вимог відповідачем, а також
те, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд дійшов висновку про те, що заявлені
позивачем вимоги щодо стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі 9
399,08 грн. підлягають до задоволення, з
них 6 967,01 грн. - пені, 1 503,88 грн. - 3%
річних, 928,19 грн. - інфляційних втрат.

Оскільки спір до суду доведений з
вини відповідача, то витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827,00 грн. слід
покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з підприємства житлово -
комунального господарства
Рожищенського району Волинської
області (45100, Волинська область,
м.Рожище, вул. 1 травня, буд. 34 ) на користь публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 9 399,08 грн. заборгованості, з
них 6 967,01 грн. - пені, 1 503,88 грн. - 3% річних,
928,19 грн. - інфляційних втрат та 1 827,00 грн.
сплаченого позивачем судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено

21.07.2014

Суддя
В. О. Кравчук