ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2014 року Справа № 20/88

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Добролюбової
Т.В.,суддів:Бакуліної С.В., Волковицької
Н.О., Грейц К.В., Мачульського Г.А.,

розглянувши заяву Комунального
підприємства "Макіївтепломережа"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 13.01.2014у
справі№ 20/88за позовомДочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"доКомунального підприємства
"Макіївтепломережа"простягнення 2043483,67
грн., за скаргоюДочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"провизнання
неправомірними дій Гірницького
відділу державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції,

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
Господарського суду Донецької області
зі скаргою на дії органу ВДВС, у якій
просила: визнати неправомірними дії
Гірницького відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції, які
полягають у винесенні постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 06.07.2013 ВП №30476082 з примусового
виконання наказу Господарського суду
Донецької області від 29.11.2011 у справі
№20/88; визнати незаконною постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 06.07.2013 ВП №30476082 з примусового
виконання наказу Господарського суду
Донецької області від 29.11.2011 у справі
№20/88, а також зобов'язати державного
виконавця відновити виконавче
провадження та вжити всі заходи для
фактичного повного виконання рішення
суду.

Ухвалою Господарського суду Донецької
області від 01.10.2013 у справі №20/88,
залишеною без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 28.10.2013, у
задоволенні скарги Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.01.2014 рішення судів
попередніх інстанцій скасовано, скаргу
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" задоволено.

Комунальне підприємство
"Макіївтепломережа" звернулось із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 13.01.2014
у справі №20/88, в якій заявник просить
скасувати вказану постанову, прийняти
нове рішення, мотивуючи свої вимоги
неоднаковим застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема,
положень пункту 6 Порядку списання
заборгованості за природний газ та
електричну енергію, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.08.2011 №894 (далі - Порядок), внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанову Вищого
господарського суду України від 25.12.2013
у справі №20/97.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про наявність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як вбачається зі змісту постанови від
13.01.2014 у справі №20/88, про перегляд якої
подано заяву, суд касаційної інстанції
дійшов висновку щодо наявності підстав
для задоволення скарги стягувача
(позивача) на дії ДВС та скасування
постанови державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання рішення суду,
мотивованої списанням заборгованості
боржника (відповідача) відповідно до
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" (далі -
Закон). Приймаючи постанову, Вищий
господарський суд України виходив з
того, що затвердження протоколів про
списання заборгованості лише
відповідачем (боржником) свідчить про
недотримання положень законодавства
щодо списання заборгованості, а відтак
і відсутності підстав для закінчення
виконавчого провадження, оскільки
згідно приписів пунктів 3, 6 Порядку та
статей 2, 3 Закону для списання
заборгованості кожен учасник
процедури списання заборгованості,
тобто і стягувач і боржник, має
утворити комісію з питань списання
заборгованості, яка визначає обсяг
заборгованості, що підлягає списанню, у
розрізі контрагентів та провести
списання заборгованості на підставі
протоколів зазначеної комісії, які
затверджуються головою відповідної
комісії; крім того, на учасників
процедури списання покладено обов'язок
протягом 30 днів після закінчення
строку дії Закону провести звіряння
розрахунків і підписати відповідні
акти, в яких фіксується сума
заборгованості, що обліковується в їх
бухгалтерському обліку після списання
заборгованості.

Однак, у постанові Вищого
господарського суду України від 25.12.2013
по справі №20/97, на яку посилається
заявник, суд касаційної інстанції, за
подібних обставин справи та однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин, дійшов
протилежного правового висновку, а
саме, погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення скарги
стягувача на дії ДВС та скасування
постанови державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження,
виходячи з того, що відповідачем по
справі дотримано вимоги Закону та
Порядку щодо процедури списання
заборгованості, оскільки спірну
заборгованість списано з моменту
затвердження відповідного протоколу
комісією боржника (відповідача) з
питань списання заборгованості, при
цьому відображення чи не відображення
штрафних санкцій (заборгованості) в
бухгалтерському обліку є внутрішнім
питання підприємств.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що зі змісту доданих
до заяви судових рішень Вищого
господарського суду України
вбачаються ознаки неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.
Наведене є підставою для допуску даної
справи до провадження Верховного Суду
України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Допустити справу №20/88 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий
суддя:Т.ДобролюбоваСуддіС.Бакуліна
Н.Волковицька К.Грейц Г.Мачульський