ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" серпня 2014 р.
Справа № 918/819/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Корсуна В. Я.,
розглянувши матеріали справи за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Рівнеобленерго» до
Дочірнього підприємства «Рівненський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» про стягнення в сумі 23 018 грн. 55
коп.

Представники сторін:

від позивача: Родзяк Д. С. (довіреність
від 26 грудня 2013 року № 188)

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Обставини справи: Публічне акціонерне
товариство «Рівнеобленерго»
звернулося до господарського суду
Рівненської області з позовом до
Дочірнього підприємства «Рівненський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України», у якому просить стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за спожиту в період з
серпня 2013 року по квітень 2014 року
електричну енергію в сумі 21 103, 52 грн.,
пеню за прострочення оплати в сумі 940, 08
грн., три проценти річних в розмірі 278, 53
грн. та інфляційні в сумі 696, 42 грн.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 06 червня 2014
року порушено провадження у справі №
918/819/14, розгляд якої було призначено на
23 червня 2014 року.

23 червня 2014 року ухвалою
господарського суду, у зв'язку з
неявкою у судове засідання
представника відповідача, розгляд
даної справи було відкладено на 22 липня
2014 року.

Ухвалою господарського суду від 22
липня 2014 року розгляд справи № 918/324/14
було відкладено на 04 серпня 2014 року
через неявку у судове засідання
представника відповідача.

04 серпня 2014 року від позивача надійшла
заява про уточнення позовних вимог, у
якій останній, у зв'язку з наявними
неточностями у розрахунку пені,
просить уточнити позовні вимоги в
частині стягнення пені та стягнути з
відповідача пеню за період з 01 вересня
2013 року по 20 травня 2014 року в сумі 918, 73
грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги, з
урахуванням заяви про їх уточнення,
підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві, та
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання повторно не з'явився, відзиву
на позов суду не надав, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень № 440 та №538,
наявні у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно дослідивши
подані ним письмові докази, оцінивши їх
у сукупності, господарський суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Закритим акціонерним товариством
«Ей-І-Ес Рівнеенерго»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство
«Рівнеобленерго», (постачальник) та
Філією «Дубенська ДЕД» ДП «Рівненський
облавтодор» (споживач) 29 червня 2010 року
було укладено Договір про постачання
електричної енергії № 282, відповідно до
умов якого постачальник продає
споживачу електроенергію для
забезпечення потреб електроустановок
споживача з сумарною приєднаною
потужністю 14,5 кВт, а споживач оплачує
постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснює інші платежі згідно з умовами
цього договору.

Згідно пункту 2.2.2. договору, укладеного
між сторонами, постачальник
зобов'язується постачати споживачу
електроенергію як різновид товару:

в обсягах, визначених відповідно до
розділу 5, та з урахуванням умов розділу
6 договору (додаток № 1 «Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу»);

згідно з категорією струмоприймачів
споживача відповідно до ПУЕ та
гарантованого рівня надійності
електропостачання схем
електропостачання, визначених
додатком № 6 «Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін»;

із дотриманням граничних показників
якості електроенергії, визначених
державними стандартами;

забезпечити отримання споживачем
електричної енергії на рівні
дозволеної потужності (додаток № 3
«Перелік об'єктів і точок обліку
споживача» та додаток № 3.1 «Перелік
об'єктів і точок обліку споживачів, що
споживають електроенергію від
споживача»).

Відповідно до п. 2.3.3. Договору споживач
зобов'язаний оплачувати постачальнику
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатку № 4 «Порядок зняття
показів засобів обліку електричної
енергії та розрахунків».

Згідно з додатком № 4 до Договору про
постачання електричної енергії № 282
від 29.06.2010 р. розрахунки за електричну
енергію проводяться споживачем
виключно грошовими коштами на поточний
рахунок із спеціальним режимом
використання постачальника. За дату
оплати приймається дата зарахування
коштів на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника з рахунка споживача.

Покази засобів обліку відповідно до
Переліку об'єктів і точок комерційного
обліку споживача фіксуються
споживачем 16 числа кожного місяця о 00-00
год. та вибірково контролюються
постачальником.

Після зняття показів засобів обліку
споживач оформляє Звіт про використану
електроенергію, який складається у 2-х
примірниках, по одному для кожної
сторони та надає постачальнику
нарочним не пізніше наступного
робочого дня після зняття показів і
одночасно отримує рахунок за фактично
спожиту електроенергію.

Згідно з п. 4 додатку № 4 до договору
споживач протягом розрахункового
періоду здійснює 1 плановий платіж на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання щомісячно до 5
числа у розмірі 50 % вартості
очікуваного обсягу постачання
електричної енергії, яка передбачена
додатком № 1 до договору на постачання
електричної енергії на поточний
розрахунковий період згідно рахунку за
попередній розрахунковий період.

Відповідно до визначеної згідно п. 5
цього додатку величини коштів за
фактично спожиту електричну енергію
постачальник виписує споживачу
рахунок на оплату електричної енергії,
який має бути оплачений протягом 5
операційних днів від дня отримання
споживачем рахунку.

Згідно п. 8.1 договору № 270011918,
укладеного між сторонами, оплата
електричної енергії та інших платежів
здійснюється споживачем самостійно
шляхом перерахування коштів на
відповідні розрахункові рахунки
постачальника в терміни визначені
додатком № 4 «Порядок зняття показів
засобів обліку електричної енергії та
розрахунків».

Відповідач користувався активною
електроенергією протягом серпня 2013 -
квітня 2014 року за Договором № 282 від 29
червня 2010 року, однак оплату
електричної енергії здійснював не в
повному обсязі.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань щодо оплати
спожитої електричної енергії його
заборгованість перед позивачем станом
на момент звернення з позовом до суду
становить 21 103 грн. 52 коп., що
підтверджується звітами про
використану відповідачем
електроенергію, рахунками-фактурами та
актами звіряння взаємних розрахунків
між сторонами, які наявні у матеріалах
справи.

У відповідності до ст. 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України
договір є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків
(господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші), чи
утриматися від виконання певних дій, а
інша сторона має право вимагати
виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином, згідно із
умовами договору та вимогами
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що зазвичай
ставляться.

Аналогічна норма міститься в
Господарському кодексі України. Так, в
ч. 1 ст. 193 ГК України зазначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору № 270011918, за
внесення платежів, передбачених
пунктами 2.2.3., 2.3.4 Договору, з порушенням
термінів, визначених відповідним
додатком, споживач сплачує
постачальнику пеню в розмірі 0,05 % за
кожен день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати.

Однак згідно ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання, або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивачем за період 01.09.2013 року по 20.05.2014
року на відповідні суми боргу
нарахована пеня, яка, згідно його
розрахунку, складає 918 грн. 73 коп.

Судом перевірено та визнано вірним
наданий позивачем у судовому засіданні
розрахунок пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитору
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Щодо нарахування інфляційних, то слід
зазначити, що відповідно до пунктів 3.1.
та 3.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від 17
грудня 2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений відповідною
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Позивачем за період з 01.04.2014 року по
20.05.2014 року нараховано інфляційні на
суму боргу 21 103, 52 грн. Згідно розрахунку
позивача сума інфляційних складає 696, 42
грн. Вказану суму інфляційних позивач
просить стягнути з відповідача на свою
користь у позовній заяві.

Суд не погоджується з розрахунком,
наданим позивачем, так як з матеріалів
справи вбачається, що станом на 01
квітня 2014 року заборгованість
відповідача перед позивачем за спожиту
електроенергію складала 17 209, 73 грн.

З 04 квітня 2014 року вказана
заборгованість збільшилася до 19 619, 35
грн. (борг за березень 2014 року в сумі 2 409,
62 грн.) і лише 09 травня 2014 року, з
урахуванням боргу за квітень 2014 року в
сумі 1 484, 17 грн., розмір заборгованості
склав 21 103, 52 грн.

За таких обставин за визначений
позивачем період (з 01.04.2014 по 20.05.2014 року)
інфляційні слід нараховувати на суму
заборгованості в розмірі 17 209, 73 грн. та
на суму 2 409, 62 грн. з 09.04.2014 року по 20.05.2014
року.

Згідно розрахунку здійсненого судом
розмір інфляційних, що підлягають до
стягнення з відповідача за вказаний
позивачем період становить 1 412 грн. 59
коп.

Також позивачем з 01 липня 2013 року по 20
травня 2014 року відповідачу нараховано 3
% річних в сумі 278, 53 грн.

Суд також не погоджується з
розрахунком, здійсненим позивачем.

Згідно розрахунку здійсненого судом
розмір суми 3 % річних, яка підлягає
стягненню з відповідача становить 194
грн. 98 коп.

Період нарахуванняСума
заборгованостіСума пені01.09.2013 року -
20.05.2014 року32, 87 грн. (заборгованість за
серпень 2013 року)0, 71 грн.01.10.2013 року -
20.05.2014 року1 091, 44 грн. (заборгованість за
вересень 2013 року)20 81 грн.02.11.2013 року -
20.05.2014 року1 746, 83 грн. (заборгованість за
жовтень 2013 року)28, 72 грн.30.11.2013 року -
20.05.2014 року1 771, 58 грн. (заборгованість за
листопад 2013 року)25, 04 грн.01.01.2014 року -
20.05.2014 року4 127, 95 грн. (заборгованість за
грудень 2013 року)47, 50 грн.01.02.2014 року -
20.05.2014 року3 366, 05 грн. (заборгованість за
січень 2014 року)30, 16 грн.07.03.2014 року -
20.05.2014 року5 073, 21 грн. (заборгованість за
лютий 2014 року)31, 27 грн.04.04.2014 року - 20.05.2014
року2 409, 62 грн. (заборгованість за
березень 2014 року)9, 31 грн.09.05.2014 року -
20.05.2014 року1 484, 17 грн. (заборгованість за
квітень 2014 року)1 ,46 грн.Загальна сума
194, 98 грн.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
борг відповідача перед позивачем на
час прийняття рішення оплачений не
повністю, його розмір підтверджується
матеріалами справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 21 103 грн. 52 коп.
основного боргу, 918 грн. 73 коп. пені, 696
грн. 42 коп. інфляційних та 194 грн. 98 коп. 3
% річних є доведеними, правомірними,
такими, що ґрунтуються на договорі та
законі, а відтак підлягають
задоволенню з покладенням на сторони
витрат зі сплати судового збору
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 82 - 85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Рівненський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (33028, м. Рівне, вул.
Остафова, 8, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Рівнеобленерго» (33013, м. Рівне, вул.
Князя Володимира, 71, р/р № 9704 у ПАТ
«Державний ощадний банк України», МФО
333368, ) заборгованість за
спожиту електричну енергію в сумі 21 103
(двадцять одна тисяча сто три) гривні 52
копійки.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Рівненський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (33028, м. Рівне, вул.
Остафова, 8, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Рівнеобленерго» (33013, м. Рівне, вул.
Князя Володимира, 71, р/р № 6002 у ПАТ
«Альфа-Банк», МФО 300346, )
пеню в сумі 918 (дев'ятсот вісімнадцять)
гривень 73 копійки, інфляційні в сумі 696
(шістсот дев'яносто шість) гривень 42
копійки, три проценти річних в розмірі
194 (сто дев'яносто чотири) гривні 98
копійок та судовий збір в розмірі 1 820
(одна тисяча вісімсот двадцять) гривень
37 копійок.

В решті позову відмовити в задоволенні.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Суддя
В. Я. Корсун

Повний текс рішення виготовлено та
підписано 08 серпня 2014 року