ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

21 липня 2014 р. Справа № 902/815/14

Господарський суд Вінницької області в
складі головуючої судді Мельника П.А.,
при секретарі судового
засідання Віннік О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Закарпатнафтопродукт -
Мукачево" 89600, Закарпатська область,
м.Мукачеве, вул.Берегівська - об''їздна,
11

до: Приватного підпримства "ТАУ -
Поділля" 21007, м.Вінниця, вул.Фрунзе,
буд.4, кім.307

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

За участю представників сторін:

позивача: Шевчук Б.Б., довіреність № 02/12
від 06.06.14, представник;

відповідача: Спірідонов В.В.,
довіреність № б/н від 20.06.14,
представник.

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево"
звернулося до господарського суду
Вінницької області з позовом до
Приватного підприємства "ТАУ-Поділля"
про набуття позивачем у власність
предмету іпотеки - комплексу, АЗС,
розташованого за адресою: Вінницька
обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала,
будинок 3а, та земельної ділянки
кадастровий номер :02:100:0003, площею
0,1274 га, цільове призначення - для
комерційного використання, на якій
розташована вказана АЗС, а також про
передачу позивачу предмету іпотеку в
управління до його реалізації в
порядку, встановленому Законом України
"Про іпотеку".

Ухвалою суду від 13.06.14 р. порушено
провадження у справі №902/815/14 та
призначено засідання на 02.07.14 р.

Ухвалою суду від 23.06.14 р. вжито заходів
до забезпечення позову шляхом
накладення арешту на комплекс, АЗС,
розташований за адресою: Вінницька
обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала,
будинок 3а, що належить Приватному
підприємству "ТАУ- Поділля" (21007,
Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Фрунзе,
буд. 4, кім. 307, ) на праві
власності згідно договору
купівлі-продажу від 28.03.2011р. №1963,
посвідченому приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, витяг з Реєстру прав на
нерухоме майно №32094787 від 18.11.2011р.,
виданий Комунальним підприємством
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації", реєстраційний номер
майна 29565025, та земельну ділянку
кадастровий номер :02:100:0003, площею
0,1274 га, цільове призначення - для
комерційного використання, за адресою
м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а,
що належить Приватному підприємству
"ТАУ-Поділля" на праві власності згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №149319 від
08.11.2011р.

Ухвалою суду від 02.07.14 р. за клопотанням
відповідача розгляд справи відкладено
до 21.07.14 р.

21.07.14 р. через канцелярію суду від
відповідача надійшло клопотання
(вх.08-46/6965/14) про зупинення провадження у
справі до вирішення пов''язаної з нею
справи 127/14123/14-ц за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ПП "Джерело", ПП "ТАУ - Поділля",
ПАТ "Закарпатнафтопродукт - Мукачево"
про визнання недійсними договорів, яка
розглядається Вінницьким міським
судом.

Представник ПАТ
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево"
категорично заперечив проти зупинення
провадження у справі. При цьому,
покликався на відсутність підстав
стверджувати про недійсність
іпотечного договору від 16.12.2011 р. №406 та
укладеного договору купівлі - продажу
від 28.03.11 р.

Вирішуючи клопотання відповідача від
21.07.2014 року про зупинення провадження у
справі, суд відмовляє в його
задоволенні з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Пунктом 3.16 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України встановлено вичерпний перелік
підстав зупинення провадження у
справі. Зупинення провадження у справі
з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої
статті 79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом. При цьому пов'язаною з
даною справою є така інша справа, у якій
інший суд встановлює обставини, що
впливають чи можуть вплинути на
подання і оцінку доказів у даній
справі; в тому числі йдеться про факти,
які мають преюдиціальне значення
(частини друга - четверта статті 35
Господарського процесуального кодексу
України).

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Разом з тим, з наданого клопотання
відповідача вбачається, що в ньому не
наведено обставин, які встановлюються
іншим судом в іншій справі, які не
можуть бути встановлені господарським
судом Вінницької області у даній
справі через непідвідомчість або
непідсудність іншої справи
господарському суду Вінницької
області.Саме по собі зазначення про
неможливість розгляду даної справи до
розгляду іншої справи не може бути
підставою для застосування частини 1
статті 79 Господарського
процесуального кодексу України.

Господарський суд не вбачає наявності
підстав, які б унеможливлювали розгляд
даної справи до вирішення справи
№127/14123/14-ц, оскільки предметом
доказування в межах даної справи не є
застосування наслідків недійсності
іпотечного договору від 16.12.2011 р. №406 та
відповідність вимогам закону змісту
положень договорі іпотеки, а
встановленню підлягає лише юридичний
факт його укладання та дійсності в силу
презумпції правомірності згаданих
правочинів (ст. 204 ЦК України).

Покликання відповідача на те, що
розгляд справи №127/14123/14-ц може
призвести до встановлення фактів, що
мають преюдиціальне значення для
вирішення даного спору по суті, що може
вплинути на результат розгляду даної
справи, свідчить не про неможливість
розгляду даної справи до розгляду
іншої пов'язаної з нею справи, а про
можливе виникнення у майбутньому
підстав для перегляду будь-якого
ухваленого у справі рішення за
нововиявленими обставинами.

При цьому, господарський суд
Вінницької області додатково звертає
увагу відповідача на приписи п. 1 ч. 1 ст.
83 Господарського процесуального
кодексу України, де передбачено право
господарського суду при прийнятті
рішення, зокрема, визнати недійсним
повністю чи у певній частині,
пов'язаний з предметом спору договір,
який суперечить законодавству.

Підсумовуючи наведене вище та надаючи
правову оцінку наявним у справі
доказам в сукупності, суд приходить до
переконання, що усі істотні умови
іпотечного зобов'язання викладено на
письмовому носії - на папері, іпотечний
договір від 16.12.2011 р. №406 підписаний
сторонами в особі представників
уповноважених на його підписання та
скріплений печатками сторін, при цьому,
при підписанні вказаного договору
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
яким посвідчено укладений правочин,
встановлено правоздатність і
дієздатність сторін та пововаження
представників перевірено. Наведене
засвідчує факт дотримання сторонами
нотаріальної та письмової форми
правочину, передбаченої ч. 2 ст. 207
Цивільного кодексу України, а тому
твердження про його недійсність не
підтверджуються наявними у справі
матеріалами та дійсними обставинами
справи.

З огляду на приписи Цивільного кодексу
України, іпотечний договір від 16.12.2011р.
№406 є дійсним та правомірним
правочином, а тому на підставі ст. 629
Цивільного кодексу України підлягає до
виконання сторонами. Тому суд не має
підстав визнавати недійсним договір
іпотеки від 16.12.2011 р. № 406 повністю чи
частково відповідно п. 1 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, як слідує з наданої
позивачем ухвали Вінницького міського
суду від 24.06.14 р. по справі №127/4899/14-ц,
позивач (ОСОБА_4), нехтуючи своїми
процесуальними правами, двічі не
з''являлась на визначену судом дату, на
підставі чого, вказаним судовим актом
позовну заяву останньої було залишено
судом без розгляду. Поряд з тим, згодом,
до міського суду було подано повторно
даний позов з додатковою вимогою
стосовно визнання іпотечного договору,
укладеного 16.12.2011 р. за №406 між ПП "ТАУ -
Поділля" та ВАТ "Закарпатнафтопродукт -
Мукачево", що є предметом розгляду в
справі №902/815/14 недійсним. Вказані вище
обставини та клопотання відповідача
про зупинення провадження до вирішення
справи №127/14123/14-ц, призводять суд до
думки про зловживання відповідачем
своїми процесуальними правами,
уникнення виконання свого обов''язку
по Договору та фактично штучного
затягування розгляду даного спору.
Додатково слід звернути увагу
відповідача, що надана ним копія
позовної заяви від 25.06.14 р., яка зі слів
останнього подана до Вінницького
міського суду не містить жодної
вхідної відмітки суду, а з аналізу
ухвали суду від 11.07.14 р. у справі
№127/14123/14-ц не вбачається, що
провадження 2/127/4936/14 відкрито саме за
позовною заявою, яка долучена
відповідачем до клопотання від 21.07.14 р.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідачем не наведено
обґрунтованих доводів та переконливих
доказів, що свідчили б про необхідність
зупинення провадження у даній справі, у
зв'язку з чим суд ухвалив відмовити в
задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі.

Разом з тим, через канцелярію суду від
позивача до суду надійшла заява про
"уточнення" позовних вимог (вх.№08-46/6973/14
від 21.07.14 р.), розглянувши зміст якої, суд
зважає на слідуюче.

Положеннями пункту 3.11 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'яснено, що ГПК
України, зокрема статтею 22 цього
Кодексу, не передбачено права
позивача на подання заяв (клопотань)
про "доповнення" або "уточнення"
позовних вимог, або заявлення
"додаткових" позовних вимог і т.п.
Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову. У
будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові. Збільшено (чи зменшено)
може бути лише розмір вимог майнового
характеру. Якщо в заяві позивача
йдеться про збільшення розміру
немайнових вимог (наприклад, про
визнання недійсним ще одного акта крім
того, стосовно якого відповідну
вимогу вже заявлено), то фактично також
йдеться про подання іншого позову.

Із поданої до суду позовної заяви № 354
від 06.06.14 р. (вх.№ канцелярії суду 842/14)
предметом позову є: звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення основної заборгованості у
розмірі 1600002,63 грн.; а підставою: правове
та фактичне несвоєчасне невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, а за результатами подання
заяви про "уточнення" позовних вимог
предметом позову додатково є:
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення основної
заборгованості у розмірі 1600002,63 грн. та
додатково нарахованих позивачем пені,
втрат від інфляції та річних за весь
час прострочення на загальну суму
4971314,67 грн.; підставою: правові та
фактичні обставини з посиланням на
інші норми права - які регулюють
стягнення пені, інфляційних та річних.

З викладеного, можна прийти до
висновку, що позивач таким чином
збільшує позовні вимоги, додатково
просивши суд стягнути з відповідача
пеню, інфляційні втрати та річні.

Під збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві (п.3.10. Постанови Пленуму ВГСУ №18
від 26.12.11 р.)

Тому збільшення розміру позовних вимог
не може бути пов'язано з пред'явленням
додаткових позовних вимог, про які не
йшлося в позовній заяві.

З викладеного вбачається, що позивач
неправомірно збільшив заборгованість
згідно предмету спору, оскільки ним,
фактично, змінено як предмет, так і
підстави позовних вимог, що виключає
можливість задоволення зазначеної
заяви про збільшення розміру позовних
вимог в частині визначення додаткового
боргу нарахованих пені, інфляційних та
річних. Так, під предметом позову
розуміється певна матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої позивач просить прийняти
судове рішення. Підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.Відтак зміна предмета позову
означає зміну вимоги, з якою позивач
звернувся до відповідача, а зміна
підстав позову - це зміна обставин, на
яких ґрунтується вимога позивача.
Одночасна зміна і предмета, і підстав
позову не допускається. У разі подання
позивачем заяви, направленої на
одночасну зміну предмета і підстав
позову, господарський суд повинен
відмовити в задоволенні такої заяви і,
приєднавши її до матеріалів справи та
зазначивши про цю відмову в описовій
частині рішення (або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи),
розглянути по суті раніше заявлені
позовні вимоги, якщо позивач не
відмовляється від позову. Позивач при
цьому не позбавлений права звернутися
з новим позовом у загальному порядку.

Враховуючи, що зі змісту заяви позивача
"про уточнення позовних вимог" від
18.07.2014 вбачаться, що Публічне
акціонерне товариство
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево"
фактично змінює як предмет так і
підстави позову, суд зазначену заяву до
розгляду не приймає.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача доказів та
відзиву стосовно своєї процесуальної
позиції до суду не надав, в засіданні
суду наполягав на зупиненні
провадження у справі.

Представник ПАТ
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево" проти
вказаного клопотання заперечив,
просив суд розглянути справу за
наявними в ній матеріалами та вирішити
спір по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Як слідує із матеріалів справи, 07.11.2011 р.
Публічним акціонерним товариством
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево"
(позивач) та Приватним підприємством
"ТАУ-Поділля" (відповідач) укладено
договір поставки №339, відповідно до
положень якого постачальник (позивач)
зобов'язувався передати, а покупець
(відповідач) прийняти та оплатити
нафтопродукти на умовах вказаного
договору та додатків до нього, які є
його невід'ємною частиною. В
подальшому, сторонами до договору
вносились зміни, про що свідчать
додаткові угоди, які містяться в
матеріалах справи.

Позивач свої обов'язки по поставці
товару виконав належним чином, без
жодних зауважень та претензій з боку
відповідача (видаткові накладні за
період з 06.02.14 р. по 02.04.14 р.).

Відповідач порушив встановлені
вказаним вище договором та додатковими
угодами до нього строки проведення
розрахунків за отримані нафтопродукти,
в результаті чого, за ним виникла
заборгованість в розмірі 1600002,63 грн.

З метою досудового врегулювання спору,
позивач звернувся до відповідача з
претензією №107 від 07.02.2014 р. з проханням
провести розрахунок за поставлені
нафтопродукти.

Листом №60 від 03.03.2014 р. відповідач борг
підтвердив та гарантував погашення
заборгованості в повному обсязі в
найкоротші терміни.

З метою забезпечення належного
виконання відповідачем зобов'язань по
договору поставки №339 від 07.11.2011р.
сторони по справі уклали іпотечний
договір (без заставної) від 16.12.2011р.
реєстр. №406, посвідчений ОСОБА_6,
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу.

На забезпечення виконання основного
зобов'язання відповідач
(іпотекодавець) передав позивачу в
іпотеку нерухоме майно: комплекс, АЗС,
розташований за адресою: Вінницька
обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала,
буд. 3а, реєстраційний номер 29565025, та
земельну ділянку кадастровий номер
:02:100:0003, площею 0,1274 га, цільове
призначення - для комерційного
використання, за адресою м. Вінниця,
вул. Арабея Генерала, буд. 3а.

Згідно п. 1.5. іпотечного договору (без
заставної) від 16.12.2011р. реєстр. №406 за
домовленістю Сторін на дату укладення
цього Договору вартість предмету
іпотеки складає 6 250 000 грн. без ПДВ, з
яких 250 000 грн. без ПДВ - вартість
земельної ділянки, 6 000 000 грн. без ПДВ -
вартість комплексу АЗС.

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов''язань за договором
поставки призвело до виникнення боргу
в сумі 1600002,63 грн.

Відповідно до п.п. 2.1.9. іпотечного
договору (без заставної) від 16.12.2011р.
реєстр. №406 Іпотекодержатель має право
звернути стягнення на Предмет іпотеки
у порядку, передбаченому чинним
законодавством України та цим
Договором.

07.02.14 р. на адресу іпотекодавця
(відповідача) було направлено вимогу
вих.№107 про усунення порушень
основного зобов'язання з вимогою
погасити заборгованість ПП "ТАУ -
Поділля" перед позивачем. При цьому,
відповідача було попереджено, що в разі
невиконання останім умов укладеного
договору, позивач змушений буде
звернутись до суду з метою звернення
стягнення на заставлене майно.

Листом за №60 від 03.03.14 р. ПП "ТАУ -
Поділля" борг визнало та просило
позивача припинити претензійне
провадження по даній ситуації та не
вчиняти заходів, спрямованих на
стягнення звернення на заставлене
майно, пояснюючи свої доводи тим, що
затримки в оплаті виникли у зв''язку з
нестабільною соціально - економічною
та суспільно - політичною ситуацією в
Україні, що вплинуло на зменшення
реалізації пального на
автозаправочних станціях та
виникнення дебіторської
заборгованості.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 692 ЦК України за договором
купівлі-продажу, положення якого
застосовуються до договорів поставки
згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України одна сторона
(продавець) зобов'язується передати у
власність другій стороні (покупцеві)
товар, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму після прийняття
товару, якщо договором не встановлено
інший строк оплати товару.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Як встановлено судом, ПП "ТАУ - Поділля"
належним чином не виконані
зобов'язання передбачені Договором №339
від 07.11.2011 р., додатками та додатковими
угодами до нього.

Станом на день прийняття рішення у
справі заборгованість ПП "ТАУ - Поділля"
перед ПАТ
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево" за
Договором №339 від 07.11.2011 р. та
додатковими угодами до нього, згідно
доданого до матеріалів справи
розрахунку, склала 1600002,63 грн., факт
існування якого не заперечується
відповідачем.

Як вбачається із матеріалів справи, з
метою забезпечення виконання
зобов'язань по договору поставки №339
від 07.11.2011р. сторони по справі уклали
іпотечний договір (без заставної) від
16.12.2011р. реєстр. №406, посвідчений ОСОБА_6,
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу, що на
забезпечення виконання основного
зобов'язання відповідач
(іпотекодавець) передав позивачу в
іпотеку нерухоме майно: комплекс, АЗС,
розташований за адресою: Вінницька
обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала,
буд. 3а, реєстраційний номер 29565025, та
земельну ділянку кадастровий номер
:02:100:0003, площею 0,1274 га, цільове
призначення - для комерційного
використання, за адресою м. Вінниця,
вул. Арабея Генерала, буд. 3а.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, 193
ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В процесі розгляду справи суд
встановив, що обов'язків щодо оплати
отриманих нафтопродуктів ПП "ТАУ -
Поділля" належним чином не виконало.
Жодних доказів оплати товару, що є
предметом спору, матеріали справи не
містять.

Відповідно до п.п. 2.1.9. іпотечного
договору (без заставної) від 16.12.2011р.
реєстр. №406 Іпотекодержатель має право
звернути стягнення на Предмет іпотеки
у порядку, передбаченому чинним
законодавством України та цим
Договором.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою
є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно визначення, наведеного у ст. 1
Закону України "Про іпотеку" іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ст. 7 Закону України
"Про іпотеку" за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно положень с. 33 вищенаведеного
Закону у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
іпотеку" у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги.

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджується, що на
адресу відповідача позивачем
направлялась вимога від 07.02.2014 р. по
сплату заборгованості за договором
поставки, яка залишилась не
задоволеною.

Статтею 37 Закону передбачено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності.

Отже, передбачений вищевказаною нормою
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору,
повинні відповідати загальним
положенням про договір, установленими
розділом ІІ книги п'ятої ЦК України. При
дотриманні цих умов іпотекодержатель
може задовольнити забезпечену
іпотекою вимогу шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки з
дотриманням умов звернення стягнення
та порядку реалізації, передбачених
Законом України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрації
обтяжень".

Таким чином, у разі встановлення такого
способу звернення стягнення у договорі
іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16
ЦК України має право вимагати
застосування його судом. (Така правова
позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 26.12.2011 р. у
справі № 4/1).

В силу ст.ст. 626, 628, 627 ЦК України, зміст
правочину становить визначену на
розсуд сторін правочину і погоджену
ними домовленість, спрямовану на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента, визначенні умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до п.п. 5.2.3. іпотечного
договору (без заставної) від 16.12.2011р.
реєстр. №406 за вибором
Іпотекодержателя застосовується один
із наведених нижче способів звернення
стягнення на Предмет іпотеки та
задоволення вимог Іпотекодержателя,
зокрема, згідно з договором про
задоволення вимог Іпотекодержателя,
яким вважається застереження про
задоволення вимог Іпотекодержателя,
викладене в пп. 5.2.3.1. та 5.2.3.2. цього
пункту Договору.

Відповідно до п.п. 5.2.3.1. іпотечного
договору (без заставної) від 16.12.2011р.
реєстр. №406 задоволення вимог
здійснюється шляхом передачі
Іпотекодержателю права власності на
Предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому ст. 37 Закону України "Про
іпотеку". Відповідно до статті 37 Закону
України "Про іпотеку" у випадку
задоволення вимог Іпотекодержателя
шляхом використання процедури,
передбаченої в цьому підпункті,
договір про задоволення вимог
Іпотекодержателя, укладений шляхом
здійснення цього застереження, є
підставою для реєстрації права
власності Іпотекодержателя на Предмет
іпотеки. При цьому вважається, що
Предмет іпотеки набувається у
власність Іпотекодержателя за
вартістю, що буде визначена після
прийняття Іпотекодержателем рішення
про обрання передбаченого цим
підпунктом способу звернення
стягнення на Предмет іпотеки, на
підставі висновку незалежного
експерта - суб'єкта оціночної
діяльності, правоздатність якого
підтверджена сертифікатом суб'єкта
оціночної діяльності. При цьому
сторони домовляються, що кандидатура
суб'єкта оціночної діяльності
визначається Іпотекодержателем. При
оцінці Предмета іпотеки незалежний
експерт повинен використовувати всі
методи оцінки, які будуть передбачені
чинним законодавством на момент
оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості
Іпотекодавця за основним зобов'язанням
менший за вартість, що вказана у
висновку незалежного експерта -
суб'єкта оціночної діяльності,
Іпотекодержатель перераховує
перевищення 90 (дев'яносто) відсотків
вартості предмета іпотеки над розміром
забезпечених іпотекою вимог
Іпотекодержателя на поточний рахунок
Іпотекодавця на протязі 90 (дев'яноста)
календарних днів з моменту набуття у
власність Предмета іпотеки.

Сторони, з розумінням змісту ст. 37
Закону України "Про іпотеку" свідчать,
що право Іпотекодержателя
зареєструвати право власності на
Предмет іпотеки на підставі положень п.
5.2.3. дього Договору є безумовним, тобто
підлягає реєстрації незалежно від
претензій Іпотекодавця, а рішення про
реєстрацію права власності на Предмет
іпотеки може бути оскаржене
Іпотекодавцем в судовому порядку лише
у випадку, якщо він доведе, що повністю
виконав основне зобов'язання.

Відповідно до висновку, складеного
суб''єктом оціночної діяльності ТОВ
"Глобал апрайзер груп" (сертифікат
№13419/12 від 15.05.2012 р.) вартість
автозаправочного комплексу, загальною
площею 148,9 м.кв., який розташований за
адресою: м.Вінниця, вул.Генерала Арабея,
3А становить 3993731,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до висновку, складеного
суб''єктом оціночної діяльності ТОВ
"Експертний центр діяльності
"Земсервісгруп", яке діє на підставі
ліцензії серія АГ №583361 на право
проведення робіт із землеустрою,
землеоціночних робіт, виданої
Державним комітетом України із
земельних ресурсів вартість земельної
ділянки кадастровий номер :02:100:0003,
площею 0,1274 га, яка знаходиться за
адресою: м.Вінниця, вул.Генерала Арабея,
3А та перебуває у власності ПП "ТАУ -
Поділля" становить 806268,00 грн.

Суд звертає увагу сторін на п.п. 5.2.3.1.
іпотечного договору (без заставної) від
16.12.2011р. реєстр. №406 стосовно реалізації
права відповідача щодо відшкодування
Іпотекодержателем перевищення 90%
вартості предмету іпотеки над розміром
забезпечених іпотекою вимог, виходячи
з реальної різниці між наявним
основним боргом Іпотекодавця (1600002,63
грн.) та вартістю предмету іпотеки,
визначеної експертами (4799999,00 грн.).

Слід вказати, що відповідач був
обізнаний щодо вказаних звітів про
оцінку майна, поданих позивачем під час
розгляду справи у суді, проте не
скористався своїм правом та не надав
жодних пояснень стосовно визначеної
експертами ринкової вартості предмету
іпотеки (як то спростування та/або
погодження звіту), що могло б бути
підставою для призначення судової
експертизи.

Отже, наведеними вище нормами
законодавства (ст.ст. 36, 37 Закону
України "Про іпотеку") не виключається
можливість звернення стягнення шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки за рішенням суду. У цих нормах
задоволення вимог іпотекодержателя
шляхом набуття ним права власності на
предмет іпотеки ототожнюється
передусім із способом звернення
стягнення, який, поряд з іншими, може
застосовуватися, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення у
договорі іпотекодержатель на підставі
ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати
застосування його судом. Сторони за
законом можуть це питання врегулювати
в позасудовому порядку, але вони не
позбавлені цього права в судовому
порядку за рішенням суду, що відповідає
положенням ст. ст. 55, 124 Конституції
України.

З аналогічним висновком погодився і
Вищий господарський суд України в
своїй постанові від 17.12.13 р. у справі
№914/1315/13.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, а у
відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Всупереч наведеним вище процесуальним
нормам та вимогам суду відповідач не
подав до суду жодного належного доказу
в спростування позовних вимог
позивача, в тому рахунку доказів
проведення розрахунків за кредитним
договором (платіжні доручення, виписки
банківських установ щодо руху коштів,
квитанції до прибуткових касових
ордерів).

Виходячи з викладеного, беручи до уваги
доведеність факту порушення
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором поставки №339
від 07.11.2011р., суд дійшов висновку про
обґрунтованість і правомірність
позовних вимог та про наявність
підстав для їх задоволення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.39, ч.1 ст.41
та ч.2 ст.43 Закону України "Про іпотеку",
в резолютивній частині рішення
потрібно зазначити загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Понесені позивачем судові витрати
підлягають покладенню на відповідача
за правилами ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84,
115, 116 Господарського процесуального
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. В рахунок погашення заборгованості
Приватного підприємства "ТАУ-Поділля"
(21007, Вінницька обл., м. Вінниця, вул.
Фрунзе, буд. 4, кім. 307, )
перед Публічним акціонерним
товариством
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево" (89600
Закарпатська 5л., м. Мукачеве, вул.
Берегівська-об'їздна, 11, ) у розмірі 1600002,63 грн. за договором
поставки №339 від 07.11.2011р. звернути
стягнення на предмет іпотеки комплекс,
АЗС, розташований за адресою: Вінницька
обл., м. Вінниця, вул. Арабея Генерала,
будинок 3а, що належить Приватному
підприємству "ТАУ-Поділля" на праві
власності, оціночною вартістю 3993731,00
грн. без ПДВ та земельну ділянку
кадастровий номер -510136600:02:100:0003, площею
0,1274 га, цільове призначення - для
комерційного використання, за адресою
м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а,
що належить Приватному підприємству
"ТАУ-Поділля" на праві власності,
оціночною вартістю 806268,00 грн. без ПДВ,
шляхом набуття права власності
Публічним акціонерним товариством
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево" (89600
Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул.
Берегівська-об'їздна, 11, ) на комплекс, АЗС, розташований за
адресою: Вінницька обл., м. Вінниця, вул.
Арабея Генерала, будинок 3а, що належить
Приватному підприємству "ТАУ-Поділля"
на праві власності згідно договору
купівлі-продажу від 28.03.2011р. №1963,
посвідченому приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, витяг з Реєстру прав на
нерухоме майно №32094787 від 18.11.2011р.,
виданий Комунальним підприємством
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації", реєстраційний номер
майна 29565025, та земельну ділянку
кадастровий номер :02:100:0003, площею
0,1274 га, цільове призначення - для
комерційного використання, за адресою
м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а,
що належить Приватному підприємству
"ТАУ-Поділля" на праві власності згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №149319 від
08.11.2011р.

3. Передати Публічному акціонерному
товариству
"Закарпатнафтопродукт-Мукачево" 59600
Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул.
Берегівська-об'їздна, 11, ) в управління предмет іпотеки -
комплекс, АЗС, розташований за адресою:
Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Арабея
Генерала, будинок 3а, що належить
Приватному підприємству "ТАУ- Поділля"
(21007, Вінницька обл., м. Вінниця, вул.
Фрунзе, буд. 4, кім. 307, ) на
праві власності згідно договору
купівлі-продажу від 28.03.2011р. №1963,
посвідченому приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, витяг з Реєстру прав на
нерухоме майно №32094787 від 18.11.2011р.,
виданий Комунальним підприємством
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації", реєстраційний номер
майна 29565025, та земельну ділянку
кадастровий номер :02:100:0003, площею
0,1274 га, цільове призначення - для
комерційного використання, за адресою
м. Вінниця, вул. Арабея Генерала, буд. 3а,
що належить Приватному підприємству
"ТАУ-Поділля" на праві власності згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №149319 від
08.11.2011р. до його реалізації в порядку,
встановленому Законом України "Про
іпотеку".

4. Стягнути з Приватного підпримства
"ТАУ - Поділля" (21007, м.Вінниця,
вул.Фрунзе, буд.4, кім.307, )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Закарпатнафтопродукт -
Мукачево" (89600, Закарпатська область,
м.Мукачеве, вул.Берегівська - об''їздна,
11, ) 74298,00 грн. судового
збору.

5. Видати накази після набрання
рішенням законої сили.

6. Рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 25 липня 2014 р.

Суддя Мельник
П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу 89600, Закарпатська область,
м.Мукачеве, вул.Берегівська - об''їздна,
11

3 - відповідачу 21007, м.Вінниця,
вул.Фрунзе, буд.4, кім.307

4- представнику відповідача 21021,
м.Вінниця-21, а/с 2144.