ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
Справа № 925/1194/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
справу за позовом публічного
акціонерного товариства національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м. Київ, вул. Б. Хмельницького,
6

до публічного акціонерного товариства
«Уманьгаз», Черкаська область, м. Умань,
вул. Дерев'янка, 19

про стягнення 19 104,30 грн. заборгованості
та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Сіндряков О.В. - за
довіреністю;

від відповідача: Любива А.А. - за
довіреністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» звернулось в
господарський суд Черкаської області з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Уманьгаз» про стягнення
заборгованості за поставлений газ
згідно договору на купівлю-продаж
природного газу від 30.03.2012р.
№14/2233/12-ТКЕ(Б) в розмірі 19 104,30 грн., в
тому числі: 1466,05 грн. - 3% річних, 7330,27 грн.
пені, 10307,98 грн. - 7% штрафу та
відшкодування судових витрат.

До початку судового засіданні
представник відповідача подав до суду
заперечення від 21.07.2014р. вих.№1968 на
позовну заяву, в якому просить
застосувати п.3 ст.83 ГПК України та
зменшити розмір заявлених 3% річних та
штрафних санкцій до 1 грн., а в частині
нарахування штрафних санкцій 7% пені
відмовити.

Суд відхилив дане клопотання
представника відповідача, оскільки
сторони в п. 9.2 договору домовились, що
строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
нарахувань, встановлюється тривалістю
у п'ять років.

У судовому засіданні представник
позивач позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених в
позовній заяві, та просив позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача вимоги заперечив з
підстав, викладених в позовній заяві,
та просив зменшити розмір 3% річних та
штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлені такі взаємовідносини
сторін.

30.03.2012р. між ПАТ Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (Продавець
- Позивач по справі), в особі першого
заступника голови правління Тріколіча
Володимира Петровича, що діє на
підставі довіреності від 28.12.2011р. №14-281,
та публічним акціонерним товариством
«Уманьгаз» (Покупець - Відповідач по
справі), в особі голови правління
Мельника Володимира Григоровича, що
діє на підставі Статуту, було укладено
договір на купівлю-продаж природного
газу №14/2233/12-ТКЕ(Б) (Далі - Договір), за
умовами якого Продавець зобов'язується
передати в 2012 році природний газ у
власність Покупця для виробництва
теплової енергії для потреб бюджетних
установ та організацій та інших
споживачів, а Покупець прийняти і
сплатити на умовах цього Договору
природний газ в обсязі до 976,471 тис.куб.
метрів (п.п. 1.1-2.1 Договору).

Дія договору в частині постачання газу
- до 31.12.2012р. (п.11.1 Договору, а.с. 17).

06.07.2012р. між Продавцем та Покупцем
підписано додаткову угоду №1 (а.с. 19-20)
за умовами якої Продавець зобов'язаний
передати у власність Покупця у період з
01 лютого по 31 грудня 2012 року природний
газ в обсязі до 80,944 тис.куб.метрів.

На виконання умов Договору протягом
березня-квітня 2012 року Продавець
передав, а Покупець прийняв природний
газ в обсязі 70,944 тис.куб.м. на загальну
суму 248 942,49 грн., що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу. Спору в частині кількості, якості
та вартості газу - немає.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати планових обсягів газу протягом
місяця поставки з урахуванням положень
п. 6.2 договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору оплата за
газ здійснюється з поточного рахунку
Покупця на поточний рахунок Продавця
та зараховується як оплата за газ.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 20-го
числа наступного за місяцем поставки
газу.

За твердженням Продавця, Покупець свої
зобов'язання за договором належним
чином не виконав, а за отриманий газ
розрахувався невчасно.

Несвоєчасний розрахунок Покупцем за
газ стало причиною звернення Продавця
до суду за захистом свого порушеного
права та примусового стягнення
нарахованих 3 % річних та штрафних
санкцій.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
часткового задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при
прийнятті рішення суд має врахувати
майнові інтереси сторін, не надаючи
переваги одному учаснику над іншим.
Рішення має ґрунтуватися на повній та
всебічній оцінці доказів у конкретній
справі, без надання переваги одним
доказам над іншими.

Між сторонами виникли та існують
договірні відносини оплатної поставки
енергоносіїв приєднаними мережами на
підставі письмового, строкового,
оплатного, двостороннього,
консенсуального договору.

Сторони за договором є суб'єктами
господарювання на ринку послуг та
самостійними юридичними особами, що
підтверджено свідоцтвами про державну
реєстрацію.

За правовою природою договір на
купівлю-продаж природного газу від
30.03.2012р. №14/2233/12-ТКЕ(Б) є договором
купівлі-продажу і відповідає вимогам
статті 655 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу
урегульовані Главою 54 ЦК України,
відповідно до положень якої за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві) та отримати
розрахунок, а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Поставка є різновидом відносин
купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку - є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору.
Договір на купівлю-продаж природного
газу 30.03.2012р. №14/2233/12-ТКЕ(Б) (а.с. 11-18) не
заперечений сторонами, не визнаний
судом недійсним та не розірваний в
установленому порядку.

Продавець зобов'язаний передати газ
покупцеві щомісячними поставками
протягом 2012 року. Позивач поставив
Відповідачу газ:

- березня 2012р. - 59,728 тис. м3 газу на суму
209585,55 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
природного газу від 31.03.2012р. (а.с. 21);

- квітень 2012р. - 11,216 тис. м3 газу на суму
39356,94 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
природного газу від 30.04.2012р. (а.с. 22)

на загальну суму 248 942,49 грн., що
підтверджується документально та не
оспорюється сторонами. Претензій щодо
кількості, якості та специфікації
отриманої продукції не заявлено. На
момент звернення з позовом відповідач
в частині сплати основного боргу
розрахувався повністю, але невчасно.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу
України порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
кодексом, законами або договором.

Згідно п.1 ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п.п 3 п. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 624 Цивільного
кодексу України якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків.

Як встановлено судом, між Позивачем та
Відповідачем було узгоджено строк
сплати за отриманий товар, який
визначений п.п. 6.1, 6.2 договору про
постачання природного газу - повна
оплата партії газу - до кінця поточного
місяця постачання газу.

Суд враховує відсутність претензій
відповідача стосовно неналежної
поставки газу, недопоставки газу чи
іншого невиконання умов спірного
договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої
зобов'язання в частині належної та
повної оплати за вже отриманий та
використаний газ виконав несвоєчасно.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, тому суд вважає обґрунтованим
та доведеним право позивача на
стягнення обтяжень по грошовому
зобов'язанню у виді 3% річних за весь час
прострочення платежу.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем
нараховано Відповідачу 1 466,05 грн. - 3%
річних за час прострочення виконання
грошового зобов'язання за періоди:

- з 21.04.2012р. по 22.06.2012р. в сумі 557,19 грн.;

- з 23.06.2012р. по 30.08.2012р. в сумі 579,82 грн.;

- з 21.05.2012р. по 30.08.2012р. в сумі 329,05 грн. в
межах строку прострочення, які позивач
просить стягнути з відповідача.

Позивач нараховує 3% річних за
користування грошовими коштами окремо
по періодах постачання газу та
прострочення оплати - помісячно, з
урахуванням обов'язку відповідача на
повну оплату газу до кінця поточного
місяця споживання газу (а.с. 23).

Розрахунок перевірено судом за
допомогою калькулятора санкцій
апаратного комплексу
«Еліт:Ліга-Закон». Розрахунок виконано
невірно, оскільки день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення 3 % річних та
пені. З урахуванням строку оплати
партій спожитого газу, часткових оплат
відповідачем - 1449,55 грн. - 3% річних з
простроченої суми належить стягнути з
відповідача на користь позивача за
наявним простроченим грошовим
зобов'язанням за періоди:

- з 21.04.2012р. по 21.06.2012р. в сумі 549,85 грн.;

- з 23.06.2012р. по 29.08.2012р. в сумі 572,98 грн.;

- з 21.05.2012р. по 29.08.2012р. в сумі 326,72 грн.

У відповідності до п. 7.2 договору та
положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України
позивач нараховує відповідачу 7330,27 грн.
пені за неналежне виконання
зобов'язання - з мотивів несвоєчасної
оплати та 10307,98 грн. 7 % штрафу, з
урахуванням подвійної облікової
ставки НБУ, збільшеного строку
позовної давності за згодою сторін та
періодів прострочення.

Представник відповідача вимоги
заперечив частково. Письмово просить
суд зменшити розмір штрафних санкцій
та 3 % річних до 1 грн.

Позивач доводи відповідача заперечує,
але не спростовує в належний спосіб, в
розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України.

Положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України
унормовано, що у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Суд враховує обґрунтування позивача та
заперечення відповідача, а також
обов'язок суду перевірити обставини
справи, доводи сторін належними
доказами (вимоги Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення»).

Суд враховує постачання газу
відповідачу в серпні-грудні 2012р. на
умовах помісячної оплати отриманого
газу. Спору в частині об'ємів
постачання, вартості газу та
заборгованості за газ немає.

Суд критично оцінює заперечення
відповідача стосовно подвійного
застосування санкцій, оскільки
положення про стягнення 3% річних
регламентоване главою 51 ЦК України
«Правові наслідки порушення
зобов'язання. Відповідальність за
порушення зобов'язання», а положення
про стягнення пені, що є неустойкою,
регламентоване параграфом 2 глави 49 ЦК
України «Забезпечення виконання
зобов'язання», що не є тотожним.

Суд не погоджується з такими доводами
відповідача, оскільки суд при
прийнятті рішення зобов'язаний
перевірити відповідність договору
чинному законодавству та
волевиявлення сторін, направлене на
настання певних юридичних наслідків, а
також наявність вини боржника при
порушенні прав кредитора.

Суд не вважає за можливе задовольнити
клопотання відповідача про зменшення
санкцій, з урахуванням прав суду,
передбачених ст. 83 ГПК України,
оскільки наявне грошове зобов'язання
між двома суб'єктами господарювання на
ринку газу в Україні.

Розрахунок перевірено судом за
допомогою калькулятора санкцій
апаратного комплексу
«Еліт:Ліга-Закон». Розрахунок виконано
невірно. Стягненню підлягає 7227,90 грн.
пені та 10307,98 грн. 7% штрафу за
користування чужими грошовими коштами
при несвоєчасному розрахунку за
отриманий та спожитий газ, оскільки
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
неустойки.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача та
стягнути на користь позивача 1 827,00 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Уманьгаз», Черкаська
область, м. Умань, вул. Дерев'янка, 19,
ідентифікаційний код 03361419, номер
рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6, ,
номер рахунку в банку невідомий

1449,55 грн. 3% річних, 7227,90 грн. пені, 10307,98
грн. - 7% штрафу, та 1 827,00 грн. судового
збору.

В решті вимог відмовити за
необгрунтованістю.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 08.08.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба