ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Справа № 910/9398/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.,суддів
:Гончарука П.А., Стратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"
на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014 року у
справі за позовомЗаступника прокурора
Шевченківського району міста Києва в
інтересах держави в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
та Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-Реконструкція" простягнення
коштів

В С Т А Н О В И
В:

у травні 2013 року, Заступник прокурора
Шевченківського району міста Києва
звернувся до господарського суду з
позовом в інтересах держави в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості, ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
про стягнення з ТОВ
"Євро-Реконструкція" 58 782,50 грн. на
відшкодування втрат внаслідок
інфляції, 43 905,17 грн. 3 % річних, 219 525,86 грн.
пені та 602 428,68 грн. штрафу, посилаючи на
неналежне виконання останнім умов
договору № 443591/12 від 03.07.2012 року щодо
строків оплати поставленого
природного газу.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 14.01.2014 року позов задоволено
частково та постановлено про стягнення
з відповідача 58 782,50 грн. інфляційних
втрат, 34 701,86 грн. річних, 184 169,06 грн. пені
та 602 428,68 грн. штрафу, а в решті позову
відмовлено.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014 року
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Постановлені у справі судові рішення
оскаржено в касаційному порядку й
ухвалою Вищого господарського суду
України від 16.06.2014 року порушено
касаційне провадження у справі за
скаргою відповідача, у якій він
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права
і просить судові рішення скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
прокурора, пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами обох інстанцій,
відносини сторін врегульовані
договором № 443591/12 від 03.07.2012 року, за
умовами якого ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(продавець) зобов'язалося у 2012 році
передати у власність ТОВ
"Євро-Реконструкція" (покупець)
природний газ, ввезений на митну
територію України за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а покупець прийняти та оплатити
вартість поставленого природного газ
на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 2.1 цього договору, продавець
передає покупцеві у період з 01 липня 2012
року по 31 грудня 2012 року природний газ
загальним обсягом до 65 500 тис. куб.м., з
розподілом цього обсягу поставок на
кожен місяць.

У пункті 5.2. зазначеного договору
передбачено, що ціна за 1 000 куб.м.
природного газу становить 3 509,00 грн. без
урахування 20% податку на додану
вартість, 2% збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу. Тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 305,60 грн., ПДВ - 20% - 61,12
грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До сплати за
1000 куб.м. природного газу підлягає 3 884,78
грн.., ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ -
4661,74 грн.

За п. 6.1 договору, оплата за природний
газ з врахуванням вартості
транспортування територією України
проводиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку: -
оплата в розмірі 30 % від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться не пізніше ніж за 5
банківських днів до початку місяця
поставки газу; - оплата в розмірі по 35 %
від вартості запланованих місячних
обсягів проводиться до 5 числа та до
15-го числа поточного місяця поставки.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Визначивши, кінцевий строк розрахунків
за місячні обсяги поставленого
природного газу сторони обумовили (п.3.4.
договору), що підставою для остаточних
розрахунків є акт, який не пізніше 5
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу покупець складає за
участі газотранспортного підприємства
та передає продавцю, який не пізніше 8
числа місяця зобов'язаний повернути
його покупцеві, або надати мотивовану
відмову від підписання акта.

Відповідно до п. 7.2. зазначеного
договору, у разі невиконання покупцем
умов пункту 6.1. цього договору
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем умов пункту 6.1. умов цього
договору він у безспірному порядку
повинен сплатити продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Перевіряючи дотримання кожною із
сторін взятих на себе зобов'язань за
цим договором судами попередніх
інстанцій встановлено, що за період
вересня-грудня 2012 року відповідач
прийняв природний газ вартістю 71 277 803,58
грн., що ним у судовому засіданні не
оспорювалось.

При цьому, отримавши у вересні 2012 року
природний газ загальною вартістю 31 461
776,55 грн. відповідач оплатив його до
14.10.2012 року, а природний газ вартістю 6
171 579,06 грн., отриманий у грудні 2012 року
відповідач оплатив до 11.01.2013 року, тобто
у межах визначених договором строків,
що виключає право позивача на
притягнення відповідача до
відповідальності, передбаченої п. 6.1
договору та ст. 625 ЦК України.

У листопаді 2012 року відповідачу
передано природний газ вартістю 25 038
325,91 грн., оплата якого здійснювалась у
період з 20.12.2012 року по 26.12.2012 року,
період прострочки мав місце з 15.12.2012
року по 26.12.2012 року, а тому висновок
господарського суду першої інстанції
та апеляційного господарського суду
щодо права позивача на стягнення з
відповідача пені за цей період
прострочки платежу є правильним.

В той же час, погодитись з визначеним
судами обсягом відповідальності
боржника за порушення грошових
зобов'язань при розрахунках за
отриманий ним природний газ у жовтні 2012
року не можна.

Оплата вартості отриманого у жовтні 2012
року природного газу на суму 8 606 124,06
грн. здійснена відповідачем у період
19-20 грудня 2012 року, тобто прострочення
платежу мало місце, але у менший ніж
визначено судом період, оскільки не
маючи підтвердження попередньої
оплати відповідно до п. 6.1 договору, не
припиняючи поставки газу, позивач діяв
на свій ризик, в порушення взятого на
себе обов'язку підписати акт до 8 числа
місяця, наступного за місяцем поставки,
що мало б своїм наслідком обов'язок
відповідача оплатити газ до 14 числа
місяця, позивач підписав акт
приймання-передачі газу за жовтень 2012
року лише 30.11.2012 року, що свідчить про
те, що неплатежі у період з 15.11.2012 року
по 30.11.2012 року не могли мати місце з його
вини, а відповідно нарахування
штрафних санкцій за цей період у
вигляді пені, а також 3 % річних згідно
ст. 625 ЦК України безпідставне.

Враховуючи наведене судова колегія
вважає можливим судові рішення щодо
стягнення пені та 3 % річних на
заборгованість, що мала місце за
жовтень 2012 року змінити, виключивши
нарахування до 30.11.2012 року та зменшивши
суму пені до 68 902,66 грн., а 3 % процентів
до 13 092,26 грн.

Оскільки прострочка оплати природного
газу, отриманого у жовтні 2012 року,
мала місце з 30.11.2012 року по 20.12.2012 року,
що менше строку, визначеного п. 7.2.
договору, стягнення штрафу у сумі 602 428,68
грн. не можна визнати правильним, а
судові рішення у цій частині законними
і обґрунтованими.

Безпідставними є і нарахування судом
інфляційних втрат на заборгованість,
що мала місце менше одного місяця, так
як індекс інфляції (індекс споживчих
цін) - це показник, що характеризує
динаміку загального рівня цін на
товари та послуги, які купуються
населенням для невиробничого
споживання, який визначається виключно
Держкомстатом і його найменший період
визначення становить місяць, а тому
прострочка платежу за менший період не
тягне за собою нарахування інфляційних
втрат, розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що мала місце на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений
Держкомстатом, за період прострочки.
Розрахунки індексу інфляції за
квартал, період з початку року і т. п.
проводяться "ланцюговим" методом, тобто
шляхом множення місячних (квартальних
і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від
27.07.2007, № 265 "Про затвердження Методики
розрахунку базового індексу споживчих
цін").

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду м. Києва
від 14.01.2014 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.06.2014 року у частині стягнення з ТОВ
"Євро-Реконструкція" на користь ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 602 428,68 грн. штрафу та
58 782,50 грн. інфляційних втрат скасувати
і у позові у цій частині відмовити.

Рішення господарського суду м. Києва
від 14.01.2014 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.06.2014 року у решті змінити, зменшивши
суму пені, яка підлягає стягненню з ТОВ
"Євро-Реконструкція" () на
користь ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" () з 184 169,06 грн. до 163 092,26 грн., 3 %
річних з 34 701,86 грн. до 32 655,17 грн., а
судових витрат до Державного бюджету
України з 17 601,65 грн. до 3 914,90 грн.

Доручити господарському суду м. Києва
видати відповідний наказ.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко