КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р. Справа№ 5011-70/18676-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Скрипки І.М.

За розглядом апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Трест «Київміськбуд-2»

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року (суддя - Капцова
Т.П.) винесену за розглядом скарги
Публічного акціонерного товариства
«Трест «Київміськбуд-2» на
бездіяльність відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві у справі
№ 5011-70/18676-2012

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Трест «Київміськбуд-2»

до Комунального підприємства
«Київпастранс»

треті особи 1. Департамент фінансів
виконавчого органу Київської міської

ради (Київської міської
державної адміністрації)

2. Департамент транспортної
інфраструктури виконавчого

органу Київської міської
ради (Київської міської державної

адміністрації)

про стягнення боргу

За участю представників сторін:

від позивача (скаржник):

- Гончар О.М. (довіреність № 0020/1 від
15.01.2014р.)

від відповідача (боржник): не з'явились;

від органу виконавчої служби: не
з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014р. в межах справи №
5011-70/18676-2012 відмовлено у задоволенні
скарги Публічного акціонерного
товариства «Трест «Київміськбуд-2» (вх.
№ 06-24/107/14 від 17.02.2014р.) з урахуванням
уточнень (вх. № 06-20/19826/14 від 20.06.2014р.) в
частині визнання незаконною
бездіяльності Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві та
зобов'язання Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві вчинити
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження» заходи для
примусового виконання наказу
Господарського суду міста Києва №
5011-70/18676-2012 від 18.03.2013р.; припинено
провадження по розгляду скарги
Публічного акціонерного товариства
«Трест «Київміськбуд-2» (вх. № 06-24/107/14
від 17.02.2014р.) з урахуванням уточнень (вх.
№ 06-20/19826/14 від 20.06.2014р.) в частині вимог
про зобов'язання начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Кантеміра В.І. здійснювати
належний контроль за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
головним державним виконавцем наказу
Господарського суду міста Києва КП
«Київпастранс» № 5011-70/18676-2012 від
18.03.2013р..

Не погодившись із вказаною ухвалою,
Публічним акціонерним товариством
«Трест «Київміськбуд-2» подано до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
скаржник просить ухвалу
Господарського суду міста Києва від
23.06.2014р. по справі № 5011-70/18676-2012 в частині
невизнання незаконною бездіяльність
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві - скасувати та прийняти нове
рішення, яким визнати незаконною
бездіяльність Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

В силу положень ст. 121-2 ГПК України,
скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

Про розгляд апеляційної скарги на
ухвалу винесену за результатами
розгляду скарги в порядку ст. 121-2 ГПК
України, належним чином повідомлені
стягувач, боржник та орган виконавчої
служби, про що свідчать поштові
повідомлення про вручення
рекомендованих відправлень.

За розглядом матеріалів оскарження,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі та додатково
наданих поясненнях (зареєстровані за
вхідним суду № 09-11/11414 від 30.07.2014р.),
судом відзначається про відсутність
підстав для скасування постановленої
23.06.2014р. ухвали виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 28.02.2013р. частково задоволені
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Трест
«Київміськбуд-2», вирішено стягнути з
Комунального підприємства
«Київпастранс» 9 062 238, 65 грн. - суми
боргу, 281 878,18 грн. - 3 % річних та 55915,93 грн.
- судового збору.

На примусове виконання зазначеного
рішення видано наказ від 18.03.2013р., який
було пред'явлено стягувачем до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві.

16.04.2013р. головним державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві винесено постанову ВП №37494072
про відкриття виконавчого провадження,
а постановою від 24.04.2013р. в межах
зазначеного виконавчого провадження
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику у межах суми
звернення стягнення: 9 400 032, 76 грн.,
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
в межах суми боргу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01.08.2013р. у справі №826/11171/13-а постанову
від 24.04.2013р. ВП№37494072 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження скасовано, при
встановленні, зокрема, обставин того,
що:

- Комунальне підприємство
«Київпастранс» створене відповідно до
рішень Київської міської ради від
30.11.2000 року № 101/1078 та від 02.10.2001 року №
61/1495 та засноване на комунальній
власності територіальної громади
міста Києва;

- пунктом 5.2 Статуту КП «Київпастранс»,
затвердженого розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 24.10.2001 року № 2276,
визначено, що майно Підприємства є
комунальною власністю територіальної
громади м. Києва і закріплено за ним на
праві повного господарського відання.

При розгляді в Окружному
адміністративному суді міста Києва,
вимог про скасування постанови
державного виконавця щодо накладення
арешту на все майно боржника (КП
«Київпастранс») в межах виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу виданого 18.03.2013р. у справі
5011-70/18676-2012, судом встановлено, що майно
боржника - Комунального підприємства
«Київпастранс» всупереч ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
не описувалося та акти опису державним
виконавцем не складалися.

Невжиття заходів щодо встановлення
майна боржника, яким він може
відповідати за своїми зобов'язаннями,
за висновками суду зробленими у
постанові від 01.08.2013р. є свідченням
того, що арешт на майно боржника було
накладено передчасно.

Як встановлено судом першої інстанції,
підтверджено матеріалами справи та не
заперечувалось сторонами виконавчого
провадження:

- 04.07.2013р. головним державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, у зв'язку з тим, що Ухвалою
Господарського суду міста Києва від
20.06.2013р. по справі №5011-70/18676-2012 надано
відстрочку виконання рішення на термін
до 20.09.2013р., винесено постанову про
зупинення виконавчого провадження від
04.07.2013р. ВП №37494072.

- за розглядом заяви стягувача, 23.09.2013р.
головним державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві винесено постанову про
поновлення виконавчого провадження ВП
№37494072.

17.02.2014р. Господарським судом міста
Києва зареєстровано надходження
скарги Публічного акціонерного
товариства «Трест «Київміськбуд-2»
(вх.№06-24/107/14 від 17.02.2014р.), в якій
скаржник просив суд визнати незаконною
бездіяльність Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві та
зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві вчинити
передбачені чинним законодавством
заходи для примусового виконання
наказу Господарського суду міста Києва
№5011-70/18676-2012 від 18.03.2013р..

Скарга позивача розглянута судом з
урахуванням уточнень від 20.06.2014р.
(зареєстровані за вх.№06-20/19826/14 від
20.06.2014р.), в яких скаржник просив суд
визнати незаконною бездіяльність
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м.Києві, зобов'язати Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві вчинити передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»
заходи для примусового виконання
наказу Господарського суду міста Києва
№5011-70/18676-2012 від 18.03.2013р., а саме:
накласти арешт на кошти боржника, що
містяться на рахунках боржника;
накласти арешт на кошти боржника, які
знаходяться на рахунках відкритих
боржником через свої філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділі в межах суми боргу; провести
опис майна боржника та накласти на
нього арешт; опечатати каси, приміщення
і місця зберігання грошей боржника, які
знаходяться в службі організації збору
та обліку виручки; звернутись до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду керівника
боржника за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням суду; викликати
матеріально відповідальних та
посадових осіб боржника для надання
ними: відомостей про доходи та майно
боржника, у тому числі про майно, яким
боржник володіє спільно з іншими
особами та пояснень за фактом
невиконання Наказу Господарського
суду міста Києва №5011-70/18676-2012 від
18.03.2013р.; направити запити до Державної
податкової служби України про
наявність рахунків у боржника. Також, в
скарзі (вх.№06-20/19826/14 від 20.06.2014р.)
скаржник просив суд зобов'язати
начальника Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
здійснювати належний контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконанням головним державним
виконавцем наказу Господарського суду
міста Києва №5011-70/18676-2012 від 18.03.2013р..

Як стверджувалось скаржником, він
неодноразово звертався до відділу
примусового виконання рішень
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві із
заявами про накладення арешту на кошти
боржника №1832 від 13.12.2013р., №1853 від
18.12.2013р., №0159 від 30.01.2014р., заявами про
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника за межі України №1453 від
21.10.2013р., №1852 від 18.12.2013р., заявою про
виклик посадових осіб боржника №0158 від
30.01.2014р., заявою про опис майна боржника
№0160 від 30.01.2014р., однак, Відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві було лише повідомлено
скаржника про те, що державним
виконавцем вчиняються виконавчі дії по
стягненню коштів з рахунків боржника,
відкритих в банківських установах. В
скарзі скаржник вказував, що в
матеріалах виконавчого провадження
№37494072 наявні платіжні вимоги, які
направлялися державним виконавцем до
банківських установ та були повернуті
у зв'язку з не накладенням арешту.

У відповідності до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження».

В силу ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідний порядок, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011р. № 845 «Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників» та визначає механізм
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення (п. 1
порядку).

За визначенням термінів, що вживаються
у Порядку затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р.
№ 845:

- боржники - визначені в рішенні про
стягнення коштів розпорядники
(бюджетні установи) та одержувачі
бюджетних коштів, а також підприємства,
установи та організації, рахунки яких
відкриті в органах Казначейства;

…

- виконавчі документи - оформлені в
установленому порядку виконавчі листи
судів та накази господарських судів,
видані на виконання рішень про
стягнення коштів, а також інші
документи, визначені Законом України
«Про виконавче провадження»;

- стягувачі - фізичні та юридичні особи,
на користь яких прийняті рішення про
стягнення коштів.

Згідно з п. 3 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Враховуючи наведене та виходячи із
встановлених обставин про стягнення за
рішенням суду від 28.02.2013р.
заборгованості з боржника, що виникла
внаслідок невиконання зобов'язань по
оплаті за Договором на
будівельно-монтажні роботи по об'єкту
«Комплексна реконструкція лінії
швидкісного трамваю від вул.
Старовокзальної до Великої Кільцевої
дороги» №310511 від 22.06.2011р., пунктом 7.1.
якого передбачалося, що фінансування
робіт здійснюється за рахунок міського
бюджету, а також при підтверджених
матеріалами справи обставинах
наявності у боржника відкритих
рахунків у органах казначейської
служби, судом першої інстанції
зроблено вірний висновок про поширення
дії Порядку затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р.
№ 845 на виконання судового рішення
прийнятого у справі №5011-70/18676-2012.

При цьому, положення вказаного порядку
не містять заборони на виконання
судового рішення прийнятого у
відношенні боржника - комунального
підприємства в порядку визначеному
Законом України «Про виконавче
провадження», а лише передбачають
виключне виконання органами
Казначейства у порядку черговості
надходження виконавчих документів
виданих по виконанню рішень (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Тобто, у межах бюджетних коштів та у
відношенні відповідних бюджетних
призначень, наданих бюджетних
асигнувань (залишків коштів на
рахунках підприємств, установ,
організацій) саме органами
казначейства виконується списання
коштів з рахунків відкритих в органах
казначейства згідно виконавчих
документів і така виключність полягає
у вчиненні відповідних дій
казначейством, а не іншим органом, на
виконанні якого перебуває виконавчий
документ.

Таким чином, Порядок виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011р. № 845
передбачає заборону щодо проведення
виконавчих дій стосовно боржника у
відношенні грошових коштів що
знаходяться на рахунках відкритих в
органах казначейства, відповідно
виключає можливість виконання
судового рішення державним виконавцем
по списанню коштів, які надійшли з
державного чи місцевого бюджету на
рахунок такого боржника відкритий в
державному казначействі, що при
встановленні відповідних обставин є
підставою для повернення стягувачу
виконавчого документу згідно п. 9 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження».

Під час розгляду скарги, судом першої
інстанції, встановлено, що під час
перебування на виконанні у Відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві виконавчого провадження ВП
№37494072:

- державним виконавцем була винесена
постанова про арешт коштів боржника
від 11.03.2014р., яка надсилалася до
Головного управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві.

- отримано лист Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві за вих. №05-08/877-4035 від
26.03.2014р., яким постанову про арешт
коштів боржника ВП№37494072 від 11.03.2014р.
було повернуто Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві та
роз'яснено, що виконання рішень про
стягнення коштів державних та місцевих
бюджетів або боржників здійснюється у
відповідності до Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №845 від 03.08.2011р.;

- на запит Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від
19.06.2014р. № 22/3 при отриманому
повідомленні боржника щодо
перерахування на казначейський
рахунок КП «Київпастранс» коштів яких
достатньо для погашення боргу за
рішенням суду, було отримано
лист-відповідь за вих. №05-08/1772-8644 від
20.06.2014р. де Головним управлінням
Державної казначейської служби
України у м. Києві роз'яснено порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників.

Наведені обставини не підтверджують
доводів скаржника про незаконну
бездіяльність органу виконавчої
служби при виконанні судового рішення,
у зв'язку з чим, судом обґрунтовано
відхилено скаргу позивача в цій
частині.

Вимоги скаржника зобов'язати орган
державної виконавчої служби вчинити
дії: накласти арешт на майно та кошти
боржника не можуть бути предметом
розгляду скарги на дії виконавчої
служби в порядку ст. 121-2 ГПК України,
оскільки а ні процесуальним законом
(ГПК України), а ні законом «Про
виконавче провадження» суду не надано
повноважень щодо виконання
процесуальних виконавчих дій, а
відповідно до ст. 85 зазначеного Закону
до суду лише може бути оскаржено дії чи
бездіяльність посадових осіб
Державної виконавчої служби.

При цьому, вимоги скаржника що
стосуються накладення арешту на
рахунки боржника, які знаходяться в
Головному управлінні Державної
казначейської служби України у м. Києві
не обґрунтовані встановленою законом
обов'язковістю таких дій державного
виконавця, оскільки положення порядку
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011р. № 845
передбачають можливість списання
коштів з таких рахунків виключно
органами казначейства (п. 3 Порядку).

Про направлення відповідних запитів
державним виконавцем з метою виявлення
рахунків боржника, його майна тощо
зазначено у запереченнях на скаргу
наданих до справи Відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби (зареєстровані за
вхідним суду 06-37.2/7182/14 від 26.05.2014р.)
вказане підтверджено наданими до
справи копіями документів виконавчого
провадження.

Обгрунтовано відхилені судом першої
інстанції посилання скаржника на те,
що, в порушення п.7 Порядку
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011р. № 845
державним виконавцем не було надіслано
до Казначейства оригінал виконавчого
документа, оскільки зазначені
положення стосуються виконання
судових рішень, на які поширюється дія
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень», яким не
є рішення у справі №5011-70/18676-2012.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», законом гарантовано
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства; примусова реалізація
майна юридичних осіб - відчуження
об'єктів нерухомого майна та інших
основних засобів виробництва, з
використанням яких юридичні особи
провадять виробничу діяльність, а
також акцій (часток, паїв), що належать
державі та передані до їх статутного
фонду.

Доводи апелянта про те, що відповідач
КП «Київпастранс» є юридичною особою,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства суд визнає
необґрунтованими при врахуванні
наступного.

Згідно статті 1 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
право комунальної власності - право
територіальної громади володіти,
доцільно, економно, ефективно
користуватися і розпоряджатися на свій
розсуд і в своїх інтересах майном, що
належить їй, як безпосередньо, так і
через органи місцевого самоврядування.

Закон України «Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна»,
статтею 1 встановлює мораторій на
застосування примусової реалізації
майна державних підприємств та
господарських товариств, у статутних
фондах яких частка держави становить
не менше 25 відсотків.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», враховуючи Закон України
«Про введення мораторію на примусову
реалізацію майна» та з метою
забезпечення безперебійного
функціонування міського господарства,
недопущення припинення діяльності
підприємств внаслідок примусової
реалізації їх засобів виробництва,
Київською міською радою прийнято
рішення від 7 лютого 2002 року № 257/1691 «Про
мораторій на застосування примусової
реалізації майна, що належить
територіальній громаді міста Києва».

Згідно вказаного рішення, встановлено
мораторій на застосування примусової
реалізації майна комунальних
підприємств та господарських
товариств, у статутних фондах яких
частка територіальної громади міста
Києва становить не менше 25 відсотків,
якщо таке відчуження здійснюється
шляхом звернення стягнення на майно
боржника та продажу майна в процесі
провадження справ про банкрутство.

Таким чином, при примусовому виконанні
судового рішення прийнятого у справі №
5011-70/18676-2012, КП «Київпастранс» не є
підприємством, що підпадає під
встановлену згідно законодавства
заборону примусової реалізації його
майна лише за обставин закріплення за
ним основних фондів на праві повного
господарського відання.

Ухвала суду від 23.06.2014р. в частині
припинення провадження по розгляду
скарги за вимогою про зобов'язання
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантеміра
В.І. здійснювати належний контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання головним державним
виконавцем наказу Господарського суду
міста Києва КП «Київпастранс»
№5011-70/18676-2012 від 18.03.2013р., скаржником не
оспорюється, а висновок суду про те, що
такі вимоги не підлягають розгляду
господарським судом, а мають бути
предметом адміністративного позову, є
правильним.

Враховуючи вищевикладене, відсутні
підстави для задоволення апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства «Трест «Київміськбуд-2» та
скасування ухвали Господарського суду
м. Києва від 23.06.2014 року.

Згідно положень ст. 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Трест
«Київміськбуд-2» залишити без
задоволення, ухвалу Господарського
суду міста Києва від 23.06.2014 року у
справі № 5011-70/18676-2012 - без змін.

2. Матеріали оскарження ухвали у справі
№ 5011-70/18676-2012 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

І.М. Скрипка