КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р. Справа№ 910/10201/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Смарчевська Я. В. -
представник за довіреністю від 16.04.2014

від відповідача: Калашнікова О. О. -
представник за довіреністю № 10/00-95 від
17.06.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укрком
Лайн»

на рішення Господарського
суду міста Києва від 24.06.2014

у справі № 910/10201/14 (суддя
Полякова К. В.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укрком
Лайн»

до Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»

про розірвання
договору та стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про розірвання договору
банківського рахунку від 12.02.2009 та
стягнення 2 335 532,65 грн., які становлять
залишок грошових коштів на рахунку за
договором банківського рахунку від
12.02.2009, шляхом перерахування зазначеної
суми грошових коштів на рахунок №
5904 у філії АТ «Укрексімбанк» у м.
Києві, МФО 380333, одержувач ТОВ «Укрком
Лайн».

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014, повний текст якого
підписаний 01.07.2014, у справі № 910/10201/14 у
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на тому, що з матеріалів
справи слідує, що у позивача наявна не
задоволена відповідачем заява про
закриття банківського рахунку, що
свідчить про документальне
підтвердження майнового зобов'язання
банку, а отже, позивач безпосередньо є
кредитором відповідача, проте,
оскільки у відповідача на день подачі
позивачем заяви про закриття
банківського рахунку від 16.04.2014
здійснювалась тимчасова
адміністрація, виконання вказаної
заяви обмежувалось повноваженнями
відповідача, передбаченими п.1 ч. 5 ст. 36
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
якою встановлено, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банку.

Також суд першої інстанції зазначив
про те, що з системного аналізу
обставин справи суд дійшов висновку, що
задоволення заяви про закриття
банківського рахунку та, як наслідок,
перерахування залишку грошових коштів
на рахунку є взаємопов'язаними діями
сторони, тобто договір банківського
рахунку не може бути закритим без
перерахування залишку грошових коштів,
обмеженість здійснення якого на даний
момент наявна у відповідача, що прямо
передбачено приписами Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб».

Не погоджуючись з рішенням, Товариство
з обмеженою відповідальністю «Укрком
Лайн» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва по справі № 910/10201/14 від
26.04.2014 та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача
повністю.

В апеляційній скарзі позивач послався
на те, що судом першої інстанції при
прийнятті оспорюваного рішення не
враховано положень ст. 2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
відповідно до якої кредитор банку - це
юридична або фізична особа, яка має
документально підтверджені вимоги до
боржника щодо його майнових
зобов'язань, а клієнт банку - це будь-яка
фізична або юридична особа, що
користується послугами банку, тобто, у
спірних правовідносинах, відповідач є
клієнтом банку, а не його кредитором.

Також позивач зазначив про те, що ст. 36
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
яка визначає наслідки запровадження
тимчасової адміністрації, не
встановлює заборони на здійснення
витрат, пов'язаних із забезпеченням
його операційної діяльності.

Ухвалою від 16.07.2014 колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду в складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Баранець О. М., Пашкіна С. А. апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрком Лайн»
прийнято до розгляду та порушене
апеляційне провадження.

Під час розгляду справи представник
позивача апеляційну скаргу підтримав
та просив її задовольнити, представник
відповідача проти задоволення
апеляційної скарги заперечив та просив
залишити її без задоволення, а
оспорюване рішення суду першої
інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної
скарги, матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, з
урахуванням правил ст. ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила таке.

12.02.2009 позивач як клієнт та Акціонерний
комерційний банк «Форум»,
правонаступником якого є відповідач,
як банк уклали договір банківського
рахунку (далі Договір), яким
встановлено, що відповідач відкриває
позивачу поточний рахунок у
національній та/або іноземній валюті
та здійснює його розрахунково-касове
обслуговування.

Як слідує з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, на виконання
Договору відповідач відкрив позивачу
рахунок № 7837, на якому, станом на
02.04.2014, обліковувались грошові кошти в
сумі 2 218 925,21 грн. та 10 367,41 доларів США.

Факт перебування зазначених грошових
коштів на банківському рахунку
позивача підтверджується наявною в
матеріалах справи випискою з
банківського рахунку позивача за 02.04.2014
(а.с. 53).

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу
(ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно з п. 6.4 додаткового договору від
28.10.2011 до Договору позивач має право в
будь-який час подати заяву про закриття
рахунку, оформлену згідно з вимогами
чинного законодавства України. Рахунок
не може бути закритий за заявою
позивача у випадку, якщо на кошти на
рахунку накладено арешт або
зупинено/призупинено проведення
операцій по рахунку з підстав та в
порядку, передбачених чинним
законодавством України.

Відповідно до п. 8.3 Договору поточний
рахунок закривається, серед іншого, на
підставі заяви позивача.

Згідно з ч. 1 п. 20.1 Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземній валютах, затвердженої
постановою правління Національного
банку України № 492 від 12.11.2013 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 17.12.2003 за № 1172/8493 (далі
Інструкція), поточні рахунки клієнтів
банків закриваються на підставі заяви
клієнта.

Відповідно до п. 20.5 Інструкції закриття
поточного рахунку за бажанням клієнта
здійснюється на підставі його заяви
про закриття поточного рахунку,
складеної в довільній формі із
зазначенням таких обов'язкових
реквізитів: найменування банку,
найменування (прізвища, ім'я, по
батькові), коду за ЄДРПОУ
(реєстраційного номера облікової
картки) власника рахунку, номера
рахунку, який закривається, дати
складання заяви. Заява про закриття
поточного рахунку юридичної особи
підписується керівником юридичної
особи або іншою уповноваженою на це
особою і засвідчується відбитком
печатки юридичної особи.

За приписами ч. 3 ст. 1075 ЦК України
залишок грошових коштів на рахунку
видається клієнтові або за його
вказівкою перераховується на інший
рахунок в строки і в порядку,
встановлені банківськими правилами.

В пункті 6.7 додаткового договору від
28.10.2011 до Договору сторонами погоджено,
що у випадку розірвання Договору й
закриття рахунку, відповідач проводить
взаєморозрахунки з позивачем. У такому
випадку банк на підставі платіжного
документа позивача перераховує
залишок коштів на інший, вказаний
позивачем рахунок або виплачує їх в
готівковій формі згідно з вимогами
чинного законодавства України.

Згідно з п. 20.6. Інструкції банк за
наявності коштів на поточному рахунку,
який закривається на підставі заяви
клієнта, здійснює завершальні операції
за рахунком [з виконання платіжних
вимог на примусове списання (стягнення)
коштів, виплати коштів готівкою,
перерахування залишку коштів згідно з
дорученням клієнта тощо].

Отже, відповідно до приписів чинного
законодавства та умов Договору позивач
в будь-який час має право прийняти
рішення про закриття поточного рахунку
та подати відповідачу відповідну
заяву, а відповідач, в свою чергу,
зобов'язаний вказану заяву виконати та
закрити поточний рахунок,
перерахувавши залишок коштів на ньому
(у випадку їх наявності) за вказаними
позивачем реквізитами.

16.04.2014 позивач звернувся до відповідача
з заявою про закриття поточного
рахунку юридичної особи (а.с. 62), в якій,
з посиланням на приписи п.п. 8.2.1 п. 8.2
Договору, просив закрити рахунок №
7837, а залишок коштів перерахувати
на рахунки № 5904/980, № 5904/840,
відкриті у філії АТ «Укрексімбанк» у м.
Києві, МФО 380333. Вказану заяву
відповідачем отримано 18.04.2014, про що
свідчить відмітка про отримання на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення №
021, належним чином засвідчена
копія якого залучена до матеріалів
справи (а.с. 65).

На вказану вимогу відповідач відповів
листом № 854/1111-14 від 14.05.2014, в якому
відмовив позивачу з посиланням на те,
що з 14.03.2014 у відповідача запроваджена
тимчасова адміністрація, в той час як
згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб», підчас дії тимчасової
адміністрації платежі з рахунків,
відкритих у відповідача, не
здійснюватимуться , оскільки вони є
вимогами кредитора.

З огляду на вказані обставини
відповідач, поточний рахунок не закрив,
спірні кошти за вказаними позивачем
реквізитами не перерахував, наслідком
чого і стало звернення позивача до суду
з даним позовом.

Підстави для зміни або розірвання
договору визначені ст. 651 ЦК України,
якою встановлено, що :

- зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом (ч. 1);

- договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України
договір банківського рахунка
розривається за заявою клієнта у
будь-який час.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що
Договір може бути розірваний за
ініціативою однієї із сторін з
обов'язковим письмовим повідомленням
(рекомендованим листом) іншої Сторони
не пізніше ніж 20 календарних днів до
дати розірвання. При неотримання
письмових заперечень іншої сторони на
таке повідомлення протягом
зазначеного терміну, Договір
вважається розірваним з дати, яка
наступає через 20 днів від дня
направлення повідомлення.

Згідно з п. 8.2.1 Договору за ініціативою
позивач Договір може бути розірваний
на підставі заяви (у будь-який час).

Враховуючи те, що як ст. 1075 ЦК України,
так і умовами Договору (п. 8.2.1)
встановлено право позивача у будь-який
час за власної ініціативи розірвати
Договір та те, що відмовляючи позивачу
у задоволенні заяви про закриття
рахунку та перерахування залишку
коштів відповідач припустився
істотних порушень умов Договору, що, в
свою чергу, також є підставою для його
розірвання (ч. 2 ст. 651 ЦК України),
колегія суддів визнає законними вимоги
позивача про розірвання укладеного між
сторонами Договору.

Втім, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог
про стягнення з відповідача грошових
коштів в сумі 2 335 532,65 грн., які
становлять залишок грошових коштів на
рахунку за рахунку за договором
банківського рахунку від 12.02.2009, шляхом
перерахування зазначеної суми
грошових коштів на рахунок № 5904 у
філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО
380333, одержувач ТОВ «Укрком Лайн», з
огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, за інформацією, що міститься
на офіційному сайті всесвітньої мережі
Інтернет Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб, у відповідача з 14.03.2014
запроваджена тимчасова адміністрація.

Даний факт сторонами не заперечується
та підтверджується наявною в
матеріалах справи копією рішення
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб № 14
від 14.03.2014 (а.с. 74-75).

Відповідно до положень 2 ст. 76 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» Національний банк України
не пізніше дня, наступного за днем
прийняття рішення про віднесення банку
до категорії неплатоспроможних,
повідомляє про це рішення Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб для
вжиття ним заходів, передбачених
Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
(далі Закон), який є спеціальним законом
у даних правовідносинах.

Згідно зі ст. 1 Закону, Законом
встановлюються правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб (далі - Фонд),
порядок виплати Фондом відшкодування
за вкладами, а також регулюються
відносини між Фондом, банками,
Національним банком України,
визначаються повноваження та функції
Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із
створенням і функціонуванням системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків,
регулюються цим Законом, іншими
законами України, нормативно-правовими
актами Фонду та Національного банку
України.

Отже, у спорах пов'язаних з виконанням
банком, у якому введена тимчасова
адміністрація чи почата процедура його
ліквідації, своїх зобов'язань перед
його кредиторами, норми Закону є
спеціальними, а Закон є пріоритетним
відносно інших законодавчих актів
України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону встановлено,
що тимчасова адміністрація - процедура
виведення банку з ринку, що
запроваджується Фондом стосовно
неплатоспроможного банку в порядку,
встановленому цим Законом, а
відповідно до пункту 6 статті 2 Закону
ліквідація банку - це процедура
припинення банку як юридичної особи
відповідно до законодавства.

Питання запровадження та здійснення
тимчасової адміністрації регулюються
розділом VII Закону.

Так, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
визначено, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банків.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону передбачено,
що обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно зі ст. 2 Закону під поняттям
вкладник розуміється фізична особа
(крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката. Вклад - кошти в готівковій
або безготівковій формі у валюті
України або в іноземній валюті, які
залучені банком від вкладника (або які
надійшли для вкладника) на умовах
договору банківського вкладу
(депозиту), банківського рахунку або
шляхом видачі іменного депозитного
сертифіката, включаючи нараховані
відсотки на такі кошти.

Отже, у розумінні Закону вкладниками
визнаються лише фізичні особи (крім
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), а відтак,
на позивача, який є юридичною особою, не
поширюється виняток з обмеження,
встановленого пунктом 1 частини 5
статті 36 Закону.

Закон не містить визначення терміну
«кредитор банку», в той час як
відповідно до вимог ст. 2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
кредитором банку є юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо
того, що з огляду на наявні між
сторонами правовідносини, а саме те, що
зобов'язання щодо переказу коштів з
рахунку позивача, відкритому у
відповідача, на його рахунок в іншому
банку чи на рахунок контрагента
позивача є майновим зобов'язанням,
фактично, позивач є кредитором
відповідача.

За таких обставин, враховуючи те, що
станом на дату подачі позивачем заяви
про закриття банківського рахунку від
16.04.2014 у відповідача здійснювалась
тимчасова адміністрація, виконання
вказаної заяви обмежувалось
повноваженнями відповідача,
передбаченими п.1 ч. 5 ст. 36 Закону.

За таких обставин, суд першої
інстанції, правомірно відмовив у
задоволенні позовних вимог про
стягнення 2 335 532,65 грн., які становлять
залишок грошових коштів на рахунку за
договором банківського рахунку від
12.02.2009 шляхом перерахування зазначеної
суми грошових коштів на рахунок №
5904 у філії АТ «Укрексімбанк» у м.
Києві, МФО 380333, одержувач ТОВ «Укрком
Лайн». Рішення суду першої інстанції в
цій частині залишається без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на дату виникнення спірних
правовідносин та звернення позивача до
суду з даним позовом щодо відповідача
не було прийнято рішення про
ліквідацію, а відтак, суд першої
інстанції правомірно відмовив у
задоволенні клопотання відповідача
при припинення провадження у справі.

Згідно зі ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті
оспореного рішення судом першої
інстанції мале місце неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та неправильне
застосування норм матеріального права,
тому рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 у справі № 910/10201/14
підлягає зміні, позов задовольняється
частково - вимоги про розірвання
договору банківського рахунку від
12.02.2009 підлягають задоволенню, в
задоволенні решти позовних вимог
відмовляється.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрком Лайн»
підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати по справі, в тому числі і
за подачу апеляційної скарги,
відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України,
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укрком
Лайн» на рішення Господарського суду
міста Києва від 24.06.2014 у справі № 910/10201/14
задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 у справі № 910/10201/14
змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення
Господарського суду міста Києва від
24.06.2014 у справі № 910/10201/14 в такій
редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір
банківського рахунку від 12.02.2009,
укладений між Акціонерним комерційним
банком «Форум» (02100, м. Київ, бульвар
Верховної Ради, 7, ідентифікаційний код
21574573) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрком Лайн» (04119, м.
Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 15,
ідентифікаційний код 32617871).

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
(02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, 7,
ідентифікаційний код 21574573) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрком Лайн» (04119, м.
Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 15,
ідентифікаційний код 32617871) витрати по
сплаті судового збору в сумі 1 218 (одна
тисяча двісті вісімнадцять) грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.»

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум» (02100, м. Київ,
бульвар Верховної Ради, 7,
ідентифікаційний код 21574573) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрком Лайн» (04119, м.
Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 15,
ідентифікаційний код 32617871) витрати по
сплаті судового збору за подачу
апеляційної скарги в сумі 609 (шістсот
дев'ять) грн.

5. Видачу наказів на виконання цієї
постанови доручити Господарському
суду міста Києва.

6. Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи № 910/10201/14.

Повний текст постанови складено:
31.07.2014

Головуючий суддя
Н.Ф. Калатай

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна