ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.Справа № 922/2269/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання
Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Денза", м. Львів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФКМ-4", м. Харків про
стягнення 2 567 273,82 грн. за участю
представників:

позивача - Сільченко Т.І. (дов. № б/н від
16.06.2014 р.)

відповідача - Соколенко О.В. (дов. № 2г/ф
від 07.03.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Денза", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФКМ-4" (надалі -
Відповідач) суми основного боргу з
урахуванням інфляції в розмірі 2 470 372,75
грн., пеню у розмірі 78 732,12 грн., 3% річних
у розмірі 18 168,95 грн. Також просить суд
покласти на Відповідача судовий збір.

Від Позивача заяв та клопотань не
надійшло. У судовому засіданні позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Від Відповідача заяв та клопотань не
надійшло. У судовому засіданні проти
позовних вимог заперечує та просить
суд відмовити у їх задоволенні в
повному обсязі.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, погодженої листом Вищого
господарського суду України від 19.02.2013
р. № 01-17/315/384/13 та затверджений наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 р. № 28, а тому суд
вважає можливим розглядати справу за
наявними в ній матеріалами, як це
передбачено ГПК України.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02
- 5/289 із змінами «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України«).

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року«
(пункт 15) зазначено, що відповідно до
пункту 2 частини другої статті 54
Господарського процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити,
зокрема, місцезнаходження сторін (для
юридичних осіб).

У пункті 11 «Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007р. N 01-8/123 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі ГПК України, не зобов'язує й
сторону у справі, зокрема позивача,
з'ясовувати фактичне місцезнаходження
іншої сторони (сторін) у справі (якщо
воно не співпадає з її
місцезнаходженням, визначеним згідно
із статтею 93 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 ГПК України розглядає справу
за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, всебічно і повно
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

14 квітня 2011 року між Відповідачем
(замовник) та Позивачем (генпідрядник)
був укладений договір підряду № ОТ1404
від 14.04.2011 року (надалі - договір). За цим
договором Позивач зобов'язався, на
умовах договору та згідно вимог
чинного законодавства, за завданням
Відповідача, на свій ризик виконати та
здати Відповідачу в установлений
договором строк всі роботи,
передбачені договором та
специфікацією до цього договору, на
об'єкті Відповідача -
Багатофункціональному
торгово-офісному центрі з готелем,
адміністративними приміщеннями та
підземним паркінгом по вул. Тринклера,
кут пр. Правди у м. Харкові (далі -
об'єкт). Відповідач, у свою чергу,
повинен був оплатити та прийняти
виконані роботи згідно до умов
договору.

На виконання умов договору Позивачем
був виконаний певний перелік робіт на
об'єкті відповідача, що
підтверджується наданими позивачем
копіями актів виконаних робіт за
період 2011-2012 р.р.. Об'єкт, на якому
проводилися роботи Позивачем, належить
Відповідачу на праві власності. Про
готовність об'єкта до експлуатації
свідчить наданий Позивачем Акт
готовності об'єкта до експлуатації від
02.12.2011 року.

У період виконання робіт Позивачем, а
також після виконання робіт на його
адресу Відповідачем були направлені
листи (листи №19 від 28.02.2012 року, №80С від
11.06.2012 року, №105 від 17.10.2012 року, №136 від
29.12.2012 року, №38 від 11.03.2013 року, №50 від
05.04.2013 року, №125 від 27.08.2013 року, №7 від
08.01.2014 року, №15 від 05.02.2014 року) про
виявлені недоліки та дефекти у роботах
на об'єкті. Відповідного реагування на
вказані листи чи усунення дефектів та
недоліків у виконаних ним роботах
Позивач не здійснював. Сума основного
боргу, яку Позивач зазначив у своєму
позові, є гарантійним фондом та складає
2.5% відсотків від виконаних Позивачем
робіт. Порядок сплати Відповідачем
Позивачу гарантійного фонду
передбачений розділом 14 договору
генерального підряду.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін та їх
представників, повністю і
всесторонньо, за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, оцінивши надані
сторонами докази і надаючи правову
кваліфікацію викладеним обставинам
справи, з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог
учасника судового процесу, суд вважає,
що у задоволенні позовних вимог
Позивача слід відмовити у повному
обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України),
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до розділу 14 Договору,
гарантійний фонд за Договором
встановлюється у розмірі 5% (п'яти
відсотків) від Ціни Договору та
формується шляхом щомісячного
утримання Замовником (залишення у
Замовника) 5% (п'яти відсотків) вартості
фактично виконаних Робіт з урахуванням
ПДВ. Платіж, зазначений в п. 14.4.2.
Договору, буде здійснений за умови
виконання таких умов: - передачі
Генпідрядником і прийняття Замовником
виконавчої документації, планів, схем,
інструкцій з експлуатації обладнання
та технічних описів, паспортів,
сертифікатів; - прийняття Замовником
повного комплексу виконаних Робіт на
Об'єкті; - усунення на Об'єкті повного
обсягу недоліків та дефектів виконаних
Робіт; - підписання Сторонами
остаточного Акту прийняття Робіт за
Договором.

Замовник після здійснення оплати,
згідно з п.14.4.2., має право тримати у себе
50% (п'ятдесят відсотків) Гарантійного
фонду на умовах, викладених у розділі 17
договору.

Згідно розділу 17 договору Позивач
гарантував якісне виконання робіт, на
умовах та в терміни, зазначені в
договорі. Позивач гарантував, що ніякі
матеріали та обладнання, що вже були у
використанні або такі, що не зазначені
в договорі, або не сертифіковані в
Україні, або заборонені до
використання, або шкідливі для здоров'я
людини та довкілля, не
використовуватимуться в процесі
будівельних робіт. У разі, якщо
Відповідач виявіть такі зазначені вище
матеріали або обладнання, Позивач
зобов'язаний негайно замінити такі
матеріали та обладнання за власний
рахунок. Гарантійний період
експлуатації за договором починається
з моменту виконання всіх умов,
викладених у п. 14.4.3. договору і триває
дванадцять календарних місяців. Якщо
гарантійний строк виробника
матеріалів, конструкцій чи обладнання
триває довше одного року, то Позивач
переуступає Відповідачу право вимоги
за такими гарантійними зобов'язаннями
виробника, що входить до ціни договору.

Згідно п.16.10 Договору, роботи
вважаються виконаними після
підписання сторонами за договором
остаточного акту приймання-передачі
робіт. Відповідач на протязі десяти
робочих днів з моменту отримання
остаточного акту зобов'язаний його
підписати або надати Позивачу письмово
мотивовану відмову від його
підписання. По наданим зауваженням
сторони за договором складають
дефектний акт, в якому визначають
порядок і терміни виправлення вказаних
недоліків. Позивач повинен виправити
недоліки, якщо вони виникли з його вини
та/або з вини субпідрядників, за свій
рахунок та в строки, обумовлені
дефектним актом. Після виправлення
дефектів та недоліків позивач
пред'являє відповідачу роботи по
усуненню цих дефектів та недоліків для
прийняття відповідачу. Потім Позивач
знову подає Відповідачу остаточний акт
приймання-передачі робіт для
підписання. У випадку відсутності
письмової мотивованої відмови від
відповідача протягом десяти робочих
днів з моменту надання відповідачу
остаточного акту, даний акт вважається
підписаним, а роботи прийнятими.

Суд встановив, що у порушення п.16.10
договору генерального підряду, Позивач
не надав відповідачу остаточний Акт
приймання-передачі робіт для розгляду
та підписання у передбаченому
договором порядку, який свідчив би про
виконання робіт Позивачем.

Також, у порушення умов договору,
Позивач не усунув на об'єкті повний
обсяг недоліків та дефектів виконаних
робіт, про що свідчать листи
Відповідача на адресу Позивача з
повідомленнями про виявлені дефекти та
недоліки (листи №19 від 28.02.2012 року, №80С
від 11.06.2012 року, №105 від 17.10.2012 року, №136
від 29.12.2012 року, №38 від 11.03.2013 року, №50
від 05.04.2013 року, №125 від 27.08.2013 року, №7
від 08.01.2014 року, №15 від 05.02.2014 року з
доказами відправлення). Доказів
відповідного реагування на
повідомлення відповідача про дефекти
та недоліки Позивачем надано не було.

Суд вважає, що посилання Позивача на те,
що доказом прийняття Відповідачем
виконаних Позивачем робіт за договором
генерального підряду є підписання
сторонами акту готовності об'єкта до
експлуатації від 02.12.2011 р. також не може
бути прийнято до уваги у зв'язку з тим,
що значна кількість наданих суду
Позивачем актів виконаних робіт
підписана сторонами вже після
підписання акту готовності об'єкта до
експлуатації. Таким чином, відповідно
до пункту 16.10 договору, доказом
виконання Позивачем своїх зобов'язань
за договорам має бути підписаний
сторонами за договором остаточний акт
приймання-передачі робіт. Але, такий
акт не був направлений Позивачем
Відповідачу на розгляд та, відповідно,
не був підписаний.

Також, у порушення п.4.3 Договору,
Позивач не передав Відповідачу
належним чином (згідно нормативів ДБН)
виконану та оформлену Конструкторську
та Виконавчу документацію власних
робіт Генпідрядника з цього договору
на паперовому носії в чотирьох
примірниках в оригіналі та одній
завіреній підрядником копії, а також
1(один) примірнику цифровому вигляді на
компакт диску.

Відповідно до п.14.4.5. договору,
перерахування Відповідачем коштів на
рахунок Позивача решти коштів
гарантійного фонду в розмірі 50%
гарантійного фонду здійснюється
протягом тридцяти днів з моменту
закінчення гарантійного періоду
експлуатації, вказаного у розділі 17
договору та отримання Відповідачем від
Позивача відповідного рахунку. Умовою
сплати другої частини гарантійного
фонду є: сплив строку Гарантійного
строку Експлуатації, який починає
спливати тільки після виконання
Позивачем умов - передачі Позивачем і
прийняття Відповідачем виконавчої
документації, планів, схем, інструкцій
з експлуатації обладнання та технічних
описів, паспортів, сертифікатів;
прийняття Замовником повного
комплексу виконаних Робіт на об'єкті;
усунення на об'єкті повного обсягу
недоліків та дефектів виконаних Робіт;
підписання сторонами остаточного Акту
прийняття робіт за договором.
Гарантійний період Експлуатації,
зазначений у п.17.3 договору строком у 12
місяців не почав спливати, так як
Позивач не виконав умови, з виконанням
яких пов'язана виплата гарантійного
фонду.

Враховуючі зазначене вище, суд прийшов
до висновку, що Позивачем не були
виконані у повному обсязі узяті ним за
договором зобов'язання та, відповідно,
не має підстав для перерахування
Відповідачем суми гарантійного фонду
на рахунок Позивача.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193
ГК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що
Позивачем не доведена наявність
підстав у Відповідача для сплати суми
гарантійного фонду Позивачу, тому
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи з загальних засад і змісту
законодавства України. Мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, а також
оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це
обґрунтувати. Мотивувальна частина
рішення повинна мати також посилання
на закон та інші нормативні акти
матеріального права, на підставі яких
визначено права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах.

Статтею 129 Конституції України
зазначено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією з основних
засад судочинства.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами у порядку передбаченому
ст. 75 ГПК України.

Відповідно до статей 44-49
Господарського процесуального кодексу
України, у разі задоволення позовних
вимог, витрати по сплаті судового збору
покладаються на Позивача, оскільки
спір доведено до суду не з вини
Відповідача.

На підставі статей 6, 8, 19, 55, 61, 124, 129
Конституції України, статей 525, 526, 610-611,
626, 629 ЦК України, статей 1, 193, 203 ГК
України, керуючись статтями 1, 4, 12, 32, 33,
43, 44 - 49, 82 - 85, 111-28 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 06.08.2014 р.

Суддя І.П. Жигалкін