ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 р.
Справа № 914/1521/14

за позовом: до відповідача: Приватної
виробничо-комерційної фірми
«Ластівка», м.Рудки,Самбірського
району Львівської області Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго», м.Львів, в особі
Самбірського РЕМ, м.Самбір Львівської
області про: Про скасування
рішення засідання комісії
Самбірського РЕМ Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» оформленого
протоколом №3 засідання комісії
Самбірського РЕМ по розгляду акту про
порушення «Правил користування
електроенергією» від 8 лютого 2014 року

Cуддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: Томашівська Г.Я. -
директор ;

від відповідача : Булькевич А.В. -
представник ( довіреність№112-7151 від
19.12.2012 р).

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК
України суд роз'яснив представникам
сторін, які зявилися в судове
засідання. Заяви про відвід судді не
надходили.

Суть спору: Позов заявлено Приватною
виробничо-комерційною фірмою
«Ластівка» м.Рудки Самбірського району
Львівської областіёдо Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго», м.Львів, в особі
Самбірського РЕМ, м.Самбір Львівської
області, про скасування рішення
засідання комісії Самбірського РЕМ
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» оформленого
протоколом №3 засідання комісії
Самбірського РЕМ по розгляду акту про
порушення «Правил користування
електроенергією» від 8 лютого 2014 року.

Провадження у даній справі
порушено Господарським судом
Львівської області ухвалою від 30.04.2014
року та призначено розгляд справи на
21.05.2014 року.

В судовому засіданні 21.05.2014 року
оголошувалась перерва до 11.06.2014 року, а
в судовому засіданні 09.07.2014 р - до 15.07.2014
року, про що до відома сторін було
доведено у письмовій формі (під
розписку). З підстав, зазначених в
ухвалах суду від 11.06.2014 року та від
27.06.2014 року розгляд справи відкладався;
ухвалою від 27.06.2014 р. строк розгляду
справи продовжувався на п»ятнадцять
днів.

Документи, які подані сторонами
до справи, в порядку їх надходження
зареєстровані в день поступлення в
автоматизованій системі
документообігу суду.

26.06.2014 року за вх.№3209/14 в суді
зареєстровано Клопотання ПАТ
«Львівобленерго» від 26.06.14 р. про
зупинення провадження у справі до
набрання законної сили рішенням у
справі №914/1765/14.

Клопотання розглянуто в судовому
засіданні 15.07.2014 року, яке відбулось за
участь керівника позивача та
повноважного представника відповідача
, в його задоволенні судом відмовлено.

З підстав, наведених у позовній заяві,
наданих суду поясненнях позивач
заявлені вимоги підтримує та просить
скасувати рішення засідання комісії
Самбірського РЕМ Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» оформленого
протоколом №3 засідання комісії
Самбірського РЕМ по розгляду акту про
порушення «Правил користування
електроенергією» від 8 лютого 2014 року.
Заявлені вимоги позивач обгрунтовує
зокрема, наступним: акт про порушення
правил користування електричною
енергією №04827 від 08.02.2014 р. не складався
в присутності споживача; акт про
порушення правил користування
електричною енергією №04827 від 08.02.2014 р.
як доказ у справі є неналежним,
оскільки не містить посилання на
відповідні пункти ПКЕЕ та вихідні
дані, необхідні та достатні для
визначення обсягу недоврахованої
електричної енергії та /або суми
завданих споживачем збитків; прилад
обліку втрачено (викрадено), відтак
експертиза не проведена - факт
порушення належним чином не
підтверджено.

З підстав, наведених у поданому
відзиві (вх.№21907/14 від 20.05.14 р.),
доповненні до відзиву (вх.№25105/14 від
10.06.14 р .), доповненні до відзиву
(вх.№30373/14 від 14.07.14р.) відповідач з
вимогами позивача не погоджується,
наводить спростування доводам
позивача, просить в позові відмовити.

За умовами ст.33 Господарського
процесуального кодексу України на
сторони покладається обов'язок
доводити їх вимоги чи заперечення.
Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України,
сторони мають рівні процесуальні
можливості у захисті їхніх
процесуальних прав і законних
інтересів, у наданні доказів, заявленні
клопотань та здійсненні інших
процесуальних прав. За умовами ст. 59 ГПК
України відповідач має право після
одержання ухвали надіслати
господарському суду відзив на позовну
заяву і всі документи, що підтверджують
заперечення проти позову. Відповідач
своїм правом скористався.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України
господарським судом створено сторонам
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства.

Із врахуванням наведеного, матеріалів
у справі, господарським судом
дотримано встановлених ст.129
Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК
України засад здійснення судочинства
та забезпечено сторонам можливість
реалізації передбачених ст.22 ГПК
України прав та обов'язків сторони в
процесі, а тому суд в межах
процесуального Закону (ст.ст.43,69 ГПК
України) вбачає за можливе розглянути
справу по суті за наявними в ній
матеріалами .

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши докази
по справі в їх сукупності, суд
встановив наступне.

16.06.2008 року між позивачем та
відповідачем укладено Договір №51099
про постачання електричної енергії,
згідно з умовами якого позивач
зобов»язався постачати відповідачу
електричну енергію, а відповідач
оплачувати позивачу її вартість та
здійснювати інші платежі, згідно з
умовами цього договору.

08.02.2013 року представниками
енергонагляду ПАТ «Львівобленерго»
при огляді приміщення магазину за
адресою : м.Рудки, вул.І.Франка,8 в
присутності представника відповідача
виявлено факт встановлення магніту з
метою зменшення показів приладу
обліку, про що складено Акт про
порушення №04827 зі схемою підключення
електроустановки споживача. Вказаний
акт підписаний представником
відповідача без зауважень.

На підставі зазначеного акту у
відповідності до Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією,
комісією ЛМЕМ по розгляду актів про
порушення Правил користування
електричної енергії складено протокол
№3 від 07.03.2014 року в присутності
представника відповідача Шулак О.І.,
згідно з яким вирішено провести
нарахування вартості недоврахованої
електроенергії на загальну суму 6 004,85
грн.

Протокол засідання комісії №3 та
розрахунковий документ на суму 6004,85
грн. вручено представнику відповідача
особисто.

Як встановлено, станом на момент
розгляду по суті даної справи,
господарським судом Львівської
області прийнято 10.06.2014 року рішення у
справі №914/1765/14, яким повністю
задоволено позовні вимоги ПАТ
«Львівобленерго» та стягнуто на його
користь з Приватної
виробничо-комерційної фірми
«Ластівка» 6004,85 грн. недоврахованої
електричної енергії та 1827 грн. судового
збору.

У клопотанні (вх.№3209/14 від 26.06.14р) ПАТ
«Львівобленерго» просить зупинити
провадження у даній справі до набрання
законної сили рішенням у справі
№914/1765/14. Поряд з цим, у клопотанні
відповідач підтверджує, що станом на
момент звернення з клопотанням рішення
у справі №914/1765/14 від 10.06.2014 року не
набрало законної сили, так як не сплив
термін апеляційного оскарження цього
рішення. Взаємопов»язаність справ
відповідач вбачає у тому, що обидві
справи грунтуються на підставі рішень
засідання комісії Самбірського РЕМ ПАТ
«Львівобленерго» по розгляду акту про
порушення Правил користування
електричною енергією на суму 6 004,85
грн., а в порядку ст.35 ГПК України факти,
встановлені рішенням у справі №914/1765/14,
що набере законної сили, будуть мати
преюдиціальне значення під час
розгляду справи №914/1521/14.

До клопотання відповідачем долучено
копію рішення господарського суду
Львівської області №914/1765/14 від 10.06.2014
року.

В задоволенні клопотання суд відмовив
з наступних підстав.

Статтею 79 ГПК України встановлено
вичерпний перелік підстав зупинення
провадження у справі. Зупинення
провадження з інших підстав є
неправомірним. Зокрема, відповідно до
частини першої статті 79 ГПК
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов»язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

При цьому пов»язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у іншій справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частина
друга-четверта статті 35 ГПК). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв»язку із непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов»язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин. Іншим судом, про який йдеться у
частині першій статті79 ГПК, є будь-який
орган, що входить до складу судової
системи України згідно з статтею 3 та
частиною другою статті 17 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»; іншим судом може вважатися й
інший склад суду (одноособовий чи
колегіальний) в тому ж самому судовому
органі, в якому працює суддя (судді), що
вирішує ( вирішують) питання про
зупинення провадження у справі. ( п.3.16
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судам
першої інстанції» із змінами та
доповненнями).

Відповідачем не подано доказів того, що
вирішується пов»язана з даною справою
інша справа, яка розглядається іншим
судом. Частина ж 1 статті 82 ГПК України
встановлює, що вирішення спору по суті
у суді першої інстанції закінчується
винесенням судового акта, який
називається рішенням. Відтак, копія
рішення господарського суду
Львівської області №914/1765/14 від 10.06.2014
року не є належним та допустимим
доказом в підтвердження обставин,
наведених у ч.1 ст.79 ГПК України за умови
наявності яких господарський суд
зобов»язаний зупинити провадження у
справі. Із врахуванням зазначеного не є
підтвердженими доводи відповідача про
неможливість розгляду по суті даної
справи до вирішення іншим судом
взаємопов»язаної справи.Клопотання
про зупинення провадження задоволенню
не підлягає.

При прийнятті рішення суд виходив із
наступного.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України
«Про електроенергетику» та Правил
користування електричною енергією
(далі ПКЕЕ), затверджених Національною
комісією регулювання
електроенергетики України №28 від
31.07.1996р. (з наступними змінами та
доповненнями) постачання електричної
енергії здійснюється на підставі
договору про постачання електричної
енергії, який укладається між
споживачем та постачальником
електричної енергії.

Згідно із п.5.1 Правил (далі-ПКЕЕ),
договір про постачання електричної
енергії є основним документом , який
регулює відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов»язків сторін.

Відповідно до вимог ст.27 Закону
України «Про електроенергетику» ,
правопорушення в електроенергетиці
тягне за собою встановлену
законодавством України цивільну,
адміністративну і кримінальну
відповідальність. Правопорушенням в
електроенергетиці є самовільне
підключення до об»єктів
електроенергетики і споживання
енергії без приладів обліку.

Згідно розділу 10 ПКЕЕ , споживач
зобов»язаний : забезпечувати належний
технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх електроустановок;
не допускати безоблікового
користування електроенергією від
технологічних електричних мереж
споживача, а також відшкодувати збитки
завдані постачальнику електричної
енергії (електропередавальної
організації), у разі виявлення
безоблікового користування
електричною енергією від
технологічних електромереж споживача;
оперативно повідомляти щодо
виявлення безоблікового користування
електроенергією від технологічних
електричних мереж споживача.

Пунктом 1.2 ПКЕЕ визначено, що
недоврахована електрична енергія - це
обсяг електричної енергії,
використаний споживачем або переданий
транзитом, але не врахований
розрахунковими засобами обліку або
врахований неправильно.

Відповідно до вимог п.6.41 ПЕЕ, у разі
виявлення уповноваженим
представником постачальника
електричної енергії, від якого
споживач одержує електричну енергію,
або електропередавальної організації
порушень цих Правил або умов договору
на місці виявлення порушення у
присутності представника споживача
оформляється двосторонній акт
порушень.

08.02.2014 року представниками ПАТ
«Львівобленерго», відповідно до п.6.41
Правил користування електричною
енергією, було виявлено під час
контрольного огляду порушення ПКЕЕ
(шляхом встановлення магніту з метою
зменшення показів приладу обліку) та на
місці виявлення порушення у
присутності представника споживача
було складено Акт про порушення Правил
користування електричною енергією за
№04827 від 08.02.2014 р.

Частиною 6 пункту 6.41 ПКЕЕ передбачено,
що споживач має право подати пояснення
і зауваження щодо змісту акту, які
зазначають в акті, а також викласти
мотиви своєї відмови від його
підписання. Такі пояснення та
зауваження зі сторони позивача подані
не були і про їх наявність в акті не
зазначено, при цьому Акт був
підписаний представником споживача -
директором Приватної
виробничо-комерційної фірми
«Ластівка» Томашівською Г.Я. без
зауважень, що вказує на відсутність
зауважень до складання Акту зі сторони
споживача.

Таким чином, зазначене у вказаній
нормі ПКЕЕ положення містить способи
захисту прав як споживача, так і
постачальника електричної енергії.
Так, якщо споживач не погоджується зі
змістом акту, він робить про це
зауваження в самому акті. Втім , і
постачальник енергії має засоби для
захисту своїх прав у випадку, якщо
споживач відмовляється від підпису
акту (рівно, як відмовляється назвати
своє прізвище так/або посаду, або від
участі у проведенні перевірки) - ПКЕЕ
передбачають дійсність акту про
порушення, якщо він підписаний трьома
представниками постачальника. В
даному випадку Акт № 04827 від 08.02.2014 року
підписаний трьома представниками
відповідача. Законодавство не надає
електропостачальнику інших засобів
довести факт порушення споживачем
ПКЕЕ. Такої позиції притримується
Вищий господарський суд України у
постанові від 28.11.2013 р №914/1907/13.

Відтак, твердження позивача про те, що
Акт не складався в присутності
споживача є голослівним та
необгрунтованим.

Позивач у позовній заяві вказує на
неналежність Акту про порушення правил
користування електричною енергією, як
доказу у даній справі, виходячи з п.6.41
ПКЕЕ, у якому вказано, що в акті мають
бути зазначені зміст виявленого
порушення із посиланням на відповідні
пункти цих Правил та вихідні дані,
необхідні та достатні для визначення
обсягу недоврахованої електричної
енергії та/або суми завданих
споживачем збитків. За необхідності в
Акті зазначаються заходи, яких
необхідно вжити для усунення допущених
порушень.

Проте безпосередньо п.4.6 Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ,
затвердженої Постановою Національної
комісії регулювання
електроенергетики України від 4 травня
2006 року №562, не передбачено обов»язку
посилання на відповідні пункти ПКЕЕ, з
чого випливає, що Акт про порушення
ПКЕЕ є належним доказом навіть у
випадку відсутності посилання на
відповідні пункти ПКЕЕ.

Крім того, Правила користування
електричною енергією не містять у собі
норм які б визначали, що у випадку не
наведення у Акті порушень пункту
Правил, який порушено, споживач
звільняється від відповідальності .
Тобто, відсутність у Акті порушень
посилань на порушений пункт не
звільняє порушника від
відповідальності. До аналогічних
висновків приходить і Вищий
господарський суд України у постанові
від 04.11.2010 року №16/237/09.

Відтак, представниками ПАТ
«Львівобленерго» при складанні Акту
№04827 від 08.02.2014 р. було зазначено зміст
виявленого порушення, а саме, що
споживач порушив ПЕЕ шляхом
встановлення магніту з метою зменшення
показів приладу обліку, акт містить
відомості необхідні та достатні для
визначення розміру недоврахованої
електричної енергії .

Слід також зазначити, що відповідно до
п.3.2 ПКЕЕ, відповідальність за
технічний стан засобів обліку несе та
організація, на балансі якої вони
перебувають, або організація, яка
здійснює їх експлуатацію на підставі
відповідного договору.

Згідно з Додатком №11 «Акт розмежування
балансової належності електромереж
та експлуатаційної відповідальності
сторін» до договору про постачання
електричної енергії №51099 від 16.06.2008
року, укладеного між ПАТ
«Львівобленерго» та ПВ КФ «Ластівка» ,
споживач несе відповідальність за
ввід 0,38 кВ до магазину від опори №99 на
ПЛ-0,4кВ «Л-3» від ТП-195,
електрообладнання магазину.

Отже, відповідальність за збереження
електрообладнання магазину, а саме
електролічильника №004961 тип СТ-ЭА08Д
лежить на споживачу (тобто, позивачу).

Згідно з Методикою визначення обсягу
та вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами ПКЕЕ, у разі незгоди
споживача із зафіксованим в акті про
порушення фактом пошкодження пломб
та/або приладів обліку, факт
пошкодження установлюється
експертизою, проведеною відповідно до
законодавства.

Як вбачається, прилад обліку тип
СТ-ЭА08Д №004961 було упаковано в
поліетиленовий пакет який був
опломбований пломбою 065878ЛОЕ та
передано споживачу для проведення
експертизи, про що було зазначено в
направленні на експертизу 11.02.2014р.

Зі змісту направлення вбачається
зазначення в ньому про те, що споживач
попереджений, що в разі неприбуття для
проведення експертизи або втрати
лічильника, розгляд акту про порушення
ПКЕЕ буде проведений без його участі в
засіданні комісії. Направлення на
експертизу було підписане
представником споживача - директором
Томашівською Г.Я., що вказує на факт
згоди уповноваженої особи з вимогами
зазначеними у направленні на
експертизу.

Як встановлено, вищевказаний прилад
обліку не був направлений споживачем
на експертизу. Як пояснює позивач з
причин викрадення приладу обліку.

Відповідно до Правил користування
електричною енергією, вина споживача
підтверджується експертизою
відповідного засобу обліку. Пункт 6.38.
ПКЕЕ передбачає, що за результатами
технічної перевірки складається акт, в
якому зазначаються виявлені недоліки.
У разі потреби проводиться експертиза
відповідних засобів обліку. Якщо
експертиза виявить втручання
споживача в роботу засобів обліку,
споживачу проводиться перерахунок
кількості спожитої електричної
енергії відповідно до законодавства
України.

Позивач стверджує, що оскільки
експертиза засобів обліку не
проводилась із незалежних від
Приватної виробничо-комерційної фірми
«Ластівка» причин, то відповідач
безпідставно нарахував позивачу 6 004,85
грн. недоврахованої вартості
електроенергії.

Однак, з доводами позивача не можна
погодитися так як відповідно до п. 3.3
Правил користування електричною
енергією, відповідальність за
збереження і цілісність розрахункових
засобів обліку електричної енергії та
пломб відповідно до акта про
пломбування та відповідальність за
збереження засобів обліку та пломб на
них покладається на їх власника або
організацію, на території (у
приміщенні) якої вони встановлені і яка
відає цією територією (приміщенням) на
підставі права власності або
користування. Аналогічна норма
міститься і в договорі про постачання
електричної енергії, укладеному між
сторонами.

Отже з огляду на вище зазначені
положення (і як вірно зазначає
відповідач), позивач повністю
відповідає за збереження приладів
обліку, а їх експертиза не була
проведена з його вини.

Слід також зазначити про те, що пунктом
6.38 ПКЕЕ, що діяли на момент виявлення
порушення, визначено, що у разі потреби
проводиться експертиза відповідних
засобів обліку. Тобто, законодавець
визначив, що проведення експертизи є
бажаним, але не обов'язковим.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач мав намір провести
експертизу, однак не зміг цього зробити
у зв'язку з ненаданням позивачем
приладів обліку.

Одна лише відсутність експертизи не
може бути підставою для скасування
рішення засідання комісії відповідача,
оформленого протоколом №3 по розгляду
акту про порушення Правил користування
електроенергією від 08 лютого 2014 року,
оскільки факт втручання в прилади
обліку підтверджується зібраними у
справі доказами у їх сукупності.

Відповідно до вимог п.6.42 ПКЕЕ, на
підставі акта порушень уповноваженими
представниками постачальника
електричної енергії
(електропередавальної організації) під
час засідань комісії з розгляду актів
про порушення визначаються обсяг
недоврахованої електричної енергії та
сума завданих споживачем збитків та
виписуються споживачу додаткові
розрахункові документи для сплати
відповідно до законодавства України.

Слід зазначити, що п. 6.40 ПКЕЕ,
передбачає порядок перерахунку обсягу
фактично спожитої електричної енергії
в разі, зокрема, "пошкодження
розрахункових приладів обліку (розбите
скло, пошкодження цілісності корпусу
приладу обліку тощо)". Це порушення
також передбачене в п.п.3 п.2.1 Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженої постановою НКРЕ
України від р. № 562 із змінами і
доповненнями, внесеними постановою
НКРЕ України від р. № 154 (далі -
Методика).

Згідно п.п.4.2.3 договору №51099 від
16.06.2008 року на постачання електричної
енергії, укладеного між
сторонами,споживач сплачує
постачальнику вартість електричної
енергії, розраховану, виходячи з
приєднаної потужності струмоприймачів
та кількості годин їх використання,
самовільного внесення змін у схеми
обліку електроенергії: пошкодження
засобів обліку електроенергії,
втручання їх в роботу, зняття або
пошкодження пломб засобів обліку:
споживання електроенергії поза
приладами обліку, інших умов
визначених методичними рекомендаціями
НКРЕ.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про електроенергетику", споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.
Споживач енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.

Пунктом 1.3 Правил передбачено, що
постачання електричної енергії для
забезпечення потреб електроустановки
здійснюється на підставі договору про
постачання електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

Порушення зазначені в Акті №04827 від
08.02.2014 року, а саме порушення ПКЕЕ
шляхом встановлення магніту з метою
зменшення показників приладу обліку
відносяться до п.п.3 п.2.1 Методики, а саме
пошкодження приладів обліку (розбите
скло, пошкодження цілісності корпусу
тощо), інших дій споживача, які призвели
до зміни показів приладів обліку
(фіксація індикатором впливу
постійного (змінного) магнітного або
електричного полів (у разі
підтвердження факту встановлення та
передачі на збереження споживачу
цього індикатора), використання
фазозсувного трансформатора тощо).

У зв»язку із вищенаведеним,
доведенням факту порушення з боку
споживача , відповідач провів
нарахування обсягу недоврахованої
електричної енергії вартістю 6 004,85
грн. згідно з формулою 2.7 Методики, що
зафіксовано у Протоколі засідання
комісії №3 від 07.03.2014 р.

Як встановлено судом, на засіданні
комісії представник позивача не
заперечив проти виявлених порушень
представниками енергонагляду як і
проти проведеного розрахунку
недоврахованої електроенергії.

Частиною 2 ст.20 ГК України встановлено,
що кожний суб»єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх
прав і законних інтересів. Права та
законні інтереси зазначених суб»єктів
захищаються, зокрема, шляхом : визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб»єктів, що суперечать
законодавству, ущемлюють права та
законні інтереси суб»єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.235 ГК України за
порушення господарських зобов»язань
до суб»єктів господарювання та інших
учасників господарських відносин
можуть застосовуватися
оперативно-господарські санкції -
заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або
попередження повторення порушень
зобов»язання, що використовуються
самими сторонами зобов»язання в
односторонньому порядку. До суб»єкта,
який порушив господарське
зобов»язання, можуть бути застосовані
лише ті оперативно-господарські
санкції, застосування яких передбачено
договором.

Частиною 1 ст.236 ГК України встановлено
види господарсько-оператиних санкцій,
серед яких, зокрема, передбачено
встановлення в односторонньому
порядку на майбутнє додаткових
гарантій належного виконання
зобов»язань стороною, яка порушила
зобов»язання:зміна порядку оплати
продукції (робіт, послуг), переведення
платника на попередню оплату
продукції (робіт, послуг) або на оплату
після перевірки їх якості тощо.

Відповідно до ч.2 ст.236 ГК України
перелік оперативно-господарських
санкцій, встановлений у її першій
частині, не є вичерпним. Сторони можуть
передбачити в договорі також інші
оперативно-господарські санкції.

Отже, зі змісту вказаних положень
чинного законодавства вбачається, що у
даному випадку рішення постачальника
електричної енергії про донарахування
споживачу 6004,85 грн. вартості
недоврахованої електроенергії є саме
оперативно-господарською санкцією, а
не актом ненормативного характеру в
розумінні частини 2 статті 20 ГК України.

За частиною 2 статті 237 ГК України
порядок застосування сторонами
конкретних оперативно-господарських
санкцій визначається договором. У разі
незгоди з застосуванням
оперативно-господарської санкції
заінтересована сторона може
звернутися до суду з заявою про
скасування такої санкції та
відшкодування збитків, завданих її
застосуванням.

Крім того, право споживача на
оскарження в судовому порядку рішення
комісії постачальника електроенергії
передбачено пунктом 6.42 Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України №28 від 31
липня 1996 року.

Відповідно до ст.ст.32,33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести та підтвердити
належними та допустимими доказами ті
обставини, на яких грунтутються
заявлені нею вимоги чи заперечення на
позов.

Із врахуванням вищенаведеного,
матеріалів справи суд дійшов висновку,
що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75,
82, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

В засіданні 15.07.14р. оголошено вступну та
резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення, враховуючи вихідні дні
19.07.14 р. і 20.07.14 р., виготовлено та
підписано 22.07.14 р.

Суддя
Кітаєва С.Б.