ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р.Справа № 922/452/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Харківський
підшипниковий завод", м. Харків до ТОВ
ТД "Компоненти машинобудування", м.
Белгород про стягнення коштів за
участю представників сторін:

позивача - Мерінцова Т.В., дов. № 210/54 від
13.12.13 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне
товариство "Харківський підшипниковий
завод" звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача -
ТОВ ТД "Компоненти машинобудування"
заборгованість в сумі 7300800,00 руб. РФ та
судові витрати по справі, мотивуючи
свої вимоги неналежним виконанням
відповідачем його грошових зобов'язань
за контрактом №43 від 22.08.12 р.

Відповідно до п. 8.1 контракту №43 від
22.08.12 р., всі спори та розбіжності, які
можуть виникнути протягом виконання
даного контракту, вирішуються дружнім
шляхом. У випадку, якщо сторони не
досягнуть домовленості, всі спори та
розбіжності підлягають розгляду в
господарському суді Харківської
області у відповідності з матеріальним
та процесуальним правом України.

Господарський суд Харківської області,
керуючись Конвенцією "Про вручення за
кордоном судових та позасудових
документів у цивільних і комерційних
справах" від 15.11.1965 року, своєю ухвалою
від 13.02.14 р. прийняв позовну заяву та
призначив її до розгляду в судовому
засіданні на 08.07.14 р. о 10:00.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.07.14 р., за
клопотанням позивача, розгляд справи
відкладено на 16.07.14 р.

Представник позивача в судовому
засіданні 16.07.14 р. підтримав свої
позовні вимоги, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 16.07.14 р. не з'явився, вимоги
суду не виконав, письмовий відзив не
надав, про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, що
підтверджується ухвалою арбітражного
суду Білгородської області про
виконання судового доручення (а.с. 43-44)
та розпискою представника відповідача
(а.с. 45).

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, вислухавши представника
позивача, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

22.08.12 р. між публічним акціонерним
товариством "Харківський
підшипниковий завод" (позивач,
продавець) та ТОВ ТД "Компоненти
машинобудування" (відповідач, покупець)
було укладено контракт № 43 (далі -
договір)(а.с. 28-31), відповідно до умов
пункту 1.1 якого, позивач зобов'язується
продати, а відповідач прийняти та
оплатити продукцію, іменовану надалі
"товар", найменування, ціна та кількість
якого зазначено в специфікаціях та
додаткових угодах, які є невід'ємною
частиною цього контракту.

Відповідно до пункту 1.2 контракту,
загальна сума цього контракту на
момент його підписання сторонами
складає 550000000,00 руб. РФ та може бути
збільшена за згодою сторін.

Пунктом 3.2 контракту (в редакції
додаткової угоди № 9 від 17.01.14 р.; а.с. 34)
сторони погодили, що платежі за цим
контрактом будуть проводитися
банківським переказом, шляхом
перерахування грошових коштів на
валютний рахунок позивача, протягом
70-ти календарних днів з моменту
поставки товару відповідачу. Також
платежі за цим контрактом можуть
проводитися на умовах передоплати
шляхом перерахування грошових коштів
на валютний рахунок позивача
банківським переказом з подальшою
поставкою товару позивачем на
територію РФ протягом 90 днів з моменту
платежу. Якщо в зазначений термін товар
не буде поставлений, то переказані
кошти повинні бути повернуті
відповідачу протягом 90 днів з моменту
платежу.

Згідно пункту 3.4 контракту, моментом
оплати вважається дата надходження
грошових коштів на розрахунковий
рахунок позивача, підтвердженням чого
є виписка з банку про зарахування
грошових коштів.

Відповідно до пункту 10.2 контракту (в
редакції додаткової угоди № 9 від 17.01.14
р.), цей контракт вступає у силу з
моменту його підписання сторонами та
діє до 31 грудня 2014 року, а в частині
банківських платежів - до 14 березня 2015
року, та може бути пролонгований за
згодою сторін.

07 червня 2013 року між сторонами до
контракту № 43 від 22.08.12 р. було
підписано специфікацію 5 (а.с. 35), якою
сторонами визначено найменування
товару, який позивач зобов'язався
поставити відповідачу, його кількість
та ціну, а саме підшипники різних видів
в кількості 60480 шт. на загальну суму
117000000,00 руб. РФ.

На виконання умов контракту позивачем
було передано відповідачу товар, за
специфікацією № 5 від 07 червня 2013 року
на загальну суму 7300800,00 руб. РФ, що
підтверджується вантажно-митною
декларацією № 807100000/2013/056867 від 15.11.13 р.
(а.с. 36-38), рахунком фактури №43/64 від 17.10.13
р. (а.с. 39) та залізничною накладною №
24456105 (а.с. 40).

Відповідно до п. 4.2 договору, право
власності на товар, що поставляється за
даним контрактом переходить від
позивача до відповідача на умовах DAP,
після перетину товаром митного кордону
України.

Згідно з даними вантажно-митної
декларації № 807100000/2013/056867 від 15.11.13 р.
(а.с.38), товар поставлений за спірним
контрактом перетнув кордон України
17.11.13 р.

Таким чином, враховуючи умови п. 3.2
договору (в редакції додаткової угоди
№9 від 17.01.14 р.), відповідач мав
розрахуватись з позивачем за
поставлений товар протягом 70-ти
календарних днів, тобто до 27.01.14 р.

Проте, відповідач в порушення умов
контракту, свої зобов'язання з оплати
поставленого позивачем товару не
виконав, внаслідок чого заборгованість
відповідача перед позивачем склала
7300800,00 руб. РФ.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (стаття
627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару; договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Згідно ст. 694 ЦК України, договором
купівлі-продажу може бути передбачений
продаж товару в кредит з відстроченням
або з розстроченням платежу.

Таким чином, дослідивши умови
контракту, суд вважає, що контракт №43
від 22.08.12 р. за своєю правовою природою є
договором купівлі-продажу та до якого
повинні застосовуватись положення
Цивільного кодексу України, що
регулюють загальні умови виконання
зобов'язання, а також положення
параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного
кодексу України.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК, України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованість в сумі 7300800,00
руб. РФ не сплатив та не надав суду
жодних доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу чи
підтверджували б оплату
заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що з
27.01.14 р. прострочив виконання
зобов'язання з оплати поставленого
позивачем товару, за контрактом №43 від
22.08.12 р.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками процесу.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону,
суд визнає вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 7300800,00 руб. РФ,
належно обґрунтованою, доведеною
матеріалами справи та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судовий збір відшкодовується за
рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 69,
82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю ТД "Компоненти
машинобудування" (Російська Федерація,
308000, м. Білгород, вул. Князя Трубецького,
24, оф. 301, ІНН /КПП 312301001, ОКПО 86743851,
р/р в ЗАТ УКБ
"Белгородсоцбанк" м. Білгород, к/с
, БИК 041403701, ОГРН 837,
ОКВЭД 51.65.2, 51.70) на користь публічного
акціонерного товариства "Харківський
підшипниковий завод" (України, 61089, м.
Харків, пр. Фрунзе, 3, ,
ІНН 91, Банк одержувача: ВАТ
"Промсвязьбанк", м. Москва, Російська
Федерація, SWIFT BIC:PRMS RUMM, к/с
БИК 044525555, ІНН , одержувач: ПАТ "КБ
"Надра", SWIFTBIC:NADRUAUX, код ОКПО 20025456,
рахунок одержувача: ,
призначення платежу: "для
перерахування на рахунок № 1003
публічного акціонерного товариства
"Харківський підшипниковий завод")
заборгованість за контрактом № 43 від
22.08.12 р. в сумі 7300800,00 руб. РФ, що
еквівалентно 1796288,83 грн. та витрати по
сплаті судового збору в сумі 35925,78 грн.,
що еквівалентно 146016,01 руб. РФ.

Видати наказ після набрання рішення
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.07.2014 р.

Суддя Т.В. Інте