м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9587/14 17.07.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БК-Експерт"
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Еталон"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 3 100,00 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: не з'явились
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "БК-Експерт"
(надалі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Еталон"
(надалі-відповідач) про стягнення 3 100,00
грн. в порядку регресу.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою
Приватним акціонерним товариством
«Народна фінансово-страхова компанія»
«Добробут» в особі Відокремленого
підрозділу ПрАТ «НФСК» «Добробут»
страхового відшкодування потерпілій
особі на підставі договору
добровільного страхування наземного
внаслідок чого, до позивача за
договором про відступлення права
вимоги від 01.11.2012 р. перейшло право
вимоги до відповідальної особи за
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 16.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача, неналежне виконання
сторонами вимог суду та витребування
доказів по справі.
У дане судове засідання представники
сторін не з'явився, причин неявки суду
не повідомив, проте були повідомлені
про час та місце проведення судового
засідання належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
відповідачем та розпискою
представника позивача.
Приймаючи до уваги, що представники
сторін були належним чином повідомлені
про дату та час судового засідання,
враховуючи, що матеріали справи
містять достатньо документів для
розгляду справи по суті, суд вважає, що
неявка у судове засідання
представників сторін не є перешкодою
для прийняття рішення у даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.07.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2009 р. між Відокремленим підрозділом
ЗАТ «Народна фінансово-страхова
компанія «Добробут» «Регіональне
управління» (далі - страховик) та
Представництвом «Берлін-Хемі АГ»
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту
№30/20872, відповідно до якого, було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом - «Skoda Fabia»,
державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України, предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 16.06.2011 р. на пр-ті
Московському у м. Харкові сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Skoda Fabia», державний номер
НОМЕР_1, під управлінням ОСОБА_1 та
автомобіля «ЗАЗ», державний номер
НОМЕР_2, що належав ОСОБА_2, під
керуванням ОСОБА_3

У відповідності до постанови
Московського районного суду м. Харкова
від 28.07.2011 р., ОСОБА_3 визнано винним у
скоєнні правопорушення, що сталось
16.06.2011 р. на пр-ті Московському в м.
Харкові за участю автомобіля «Skoda Fabia»,
державний номер НОМЕР_1 та автомобіля
«ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного
кодексу України встановлено, що
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування», страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до звіту №489/07/11 про оцінку
вартості матеріального збитку від
16.06.2011 р. вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Skoda Fabia», державний
номер НОМЕР_1 склала 3 492,08 грн.

11.01.2012 р. страховиком було складено
страховий акт №85р104, згідно якого
виплата страхового відшкодування
складає 3 100,00 грн.

Відповідно до зазначеного вище звіту
та страхового акту, страховиком було
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 3 100,00 грн., що підтверджується
копією платіжного доручення №28 від
12.01.2012 р. (копії у матеріалах справи).

01.11.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» в особі Відокремленого
підрозділу ПрАТ «НФСК «Добробут»
«Регіональне управління» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БК-Експерт»
укладено договір про відступлення
права вимоги, за умовами якого
страховик (первісний кредитор)
відступає належне йому право вимоги в
порядку регресу до фізичних осіб та
юридичних осіб, що виникло у нього
внаслідок виплати страхового
відшкодування за договорами про
страхування, а новий кредитор (позивач)
набуває право вимоги та зобов'язується
перерахувати страховику кошти за
переведене право вимоги відповідно до
розділу 3 договору.

Згідно п. 1 акту приймання-передачі
регресних справ, первісним кредитором
було передано позивачеві, зокрема, і
справу по дорожньо-транспортній
пригоді 16.06.2011 р. на пр-ті Московському в
м. Харкові за участю автомобіля «Skoda
Fabia», державний номер НОМЕР_1 та
автомобіля «ЗАЗ», державний номер
НОМЕР_2 та виплату в розмірі 3 100,00 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 513 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Таким чином, на підставі договору про
відступлення права вимоги від 01.11.2012 р.
до позивача перейшло право вимоги в
частині виплаченого страховиком
страхового відшкодування в розмірі 3
100,00 грн. потерпілій особі для
відновлювального ремонту автомобіля
«Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що у зв?язку з тим, що
страховиком було здійснено виплату
страхового відшкодування власнику
пошкодженого автомобіля «Skoda Fabia»,
державний номер НОМЕР_1, страховик
відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
«Про страхування», набув право вимоги
до осіб, відповідальних за завдану
шкоду та передав таке право позивачеві.
Тож, враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду перед
третіми особами, завдану внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Еталон" за полісом №ВЕ/5699060, а
також з огляду на те, що водія
автомобіля «ЗАЗ», державний номер
НОМЕР_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, позивач просить
стягнути з останнього шкоду в розмірі 3
100,00 грн., завдану з вини водія
застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах;

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок
експлуатації автомобіля «ЗАЗ»,
державний номер НОМЕР_2 була
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Еталон" за полісом №ВЕ/5699060.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За таких обставин, у зв?язку з настанням
страхового випадку - пошкодженням
ОСОБА_3 автомобіля «Skoda Fabia», державний
номер НОМЕР_1, у відповідача виник
обов'язок відшкодувати останньому
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
вартість страхового відшкодування
власнику автомобіля «Skoda Fabia»,
державний номер НОМЕР_1 у розмірі 3 100,00
грн., було сплачено страховиком на
підставі договору страхування.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що страховик виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля «Skoda Fabia», державний номер
НОМЕР_1, а позивач отримав право вимоги
до особи, відповідальної за заподіяну
шкоду, тобто, у даному випадку - до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Еталон".

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

З полісу №ВЕ/5699060, яким застраховано
цивільну відповідальність власника
транспортного засобу «Skoda Fabia»,
державний номер НОМЕР_1, вбачається, що
розмір франшизи за даним полісом
складає 500, 00 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що розмір страхового
відшкодування, яке зобов'язане
виплатити Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Еталон"
зменшується на розмір франшизи 500,00 грн.
та становить 2 600,00 грн.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем отримана претензія
позивача про виплату страхового
відшкодування, на яку було надано
відповідь листом №01-04-918 від 15.07.2013 р., що
виплата страхового відшкодування буде
проведена у визначені законодавством
строки, а тому обов'язок відповідача
виплатити суму страхового
відшкодування в розмірі 2 600,00 грн. виник
саме з моменту отримання претензії та
настав станом на день звернення
позивачем до суду.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, відповідачем не надано суду
доказів перерахування коштів у якості
страхового відшкодування на суму 2 600,00
грн.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"БК-Експерт" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Еталон"
(03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2
під'їзд, ідентифікаційний код - 20080515), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БК-Експерт" (03150, м.
Київ, вул. Димитрова, буд. 5,
ідентифікаційний код - 36530730) 2 600 (дві
тисячі шістсот) грн. 00 коп. - страхового
відшкодування та 1 532 (одну тисячу
п'ятсот тридцять дві) грн. 32 коп. -
судового збору.

3. В іншій частині у задоволенні
позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 21.07.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.