ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 р.
Справа № 923/77/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Литвинової В.В. при
секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до: Комунального підприємства теплових
мереж "Каховтеплокомуненерго", м.
Каховка Херсонської області

про стягнення 1482328,90 грн.

за участю представників

позивача: Єршова С.В., дов. № 14-67 від
22.03.2013 р.;

відповідача: Ваюцький В.В., юрист, дов. №
01-05/57 від 04.02.2014 р.

Позивач звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовною
заявою, у якій просить стягнути з
відповідача 1226999,27 грн. основного боргу,
11454,60 грн. інфляційних, 67274,47 грн. річних,
90710,61 грн. пені, 85889,95 грн. штрафу,
відповідно до умов договору
купівлі-продажу природного газу від
30.09.2011 року № 14/2673/11. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
положення ст.. ст.. 526, 611,625 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 22, 193, 231
Господарського кодексу України.

Представник позивача в ході судового
засідання підтримав вимоги, викладені
у позовній заяві.

Відповідач просить позов задовольнити
частково, відмовити в задоволенні пені.
Судом оголошено вступну та
резолютивну частини рішення по справі.

Відповідно до наказу № 01.02-02/2 від 03.02.14
р. про внесення змін до облікових даних
та особових документів судді
Людоговської В.В., прізвище
"Людоговська" змінено на прізвище
"Литвинова".

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, що прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

30 вересня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"(надалі за текстом рішення -
Позивач, Продавець) та Комунальним
підприємством теплових мереж
"Каховтеплокомуненерго" (надалі за
текстом рішення - Відповідач, Покупець)
був укладений договір № 14/2673/11 на
купівлю-продаж природного газу (надалі
за текстом рішення - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012
році імпортований природній газ, для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що
Продавець передає Покупцеві з 01 жовтня
2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі
до 6 560 тис. куб. м.

На виконання п. 2.1 Договору Позивач
поставив протягом листопада 2012 р.,
грудня 2012 р., а Відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 1226999,27
грн., що підтверджуються доданими до
позовної заяви актами приймання -
передачі природного газу від 30.11.12 б/н
(за листопад 2012р.), від 31.12.12 б/н (за
грудень 2012р.).

Таким чином, Позивачем передано
Відповідачу природного газу на
загальну суму 1226999,27 грн.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Станом на день розгляду справи сума
основного боргу КП ТМ
"Каховтеплокомуненерго" становить
1226999,27 грн.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі не виконання Покупцем умов пункту
6.1. цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу, за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
суми простроченого платежу.

Відповідно до положень ст. 549
Цивільного кодексу України (435-4)
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України
передбачено що вразі, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (№ 543/96-ВР від 22.11.1996 р.)
встановлено, платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені,
передбачений статтями 1 та 2 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу, та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який нараховується
пеня (Стаття 3 Закону, із змінами,
внесеними згідно із Законом N 2921-III (2921-14)
від 10.01.2002 ).

Статтею 232 (ч. 6) Господарського кодексу
України (436-4) встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

За поданим позивачем розрахунком
розмір пені (за період що не перевищує 6
місяців) та штрафу становить,
відповідно 90710,61 грн. та 85889,95 грн.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК
України (435-4) боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком позивача, розмір сум з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та 3 % річних становить,
відповідно 11454,60 грн. та 67274,47 грн.

Відповідно до положень ст. 526
Цивільного кодексу України (435-4)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином. Належним згідно із
статтею 526 ЦК України є виконання, що
відповідає умовам договору, вимогам
закону та інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Таким чином, за змістом
зазначеної норми права боржник
повинен повернути не лише суму
основного боргу, а і додаткову суму, як
інфляційні втрати та 3% річних за весь
час прострочки.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

У зв'язку з тим, що в країні відбулися
інфляційні процеси, то позивач має
право на збереження реальної величини
несвоєчасно сплачених грошей.

Системний аналіз законодавства
свідчить, що обов'язок боржника
відшкодувати кредитору спричинені
інфляцією збитки з нарахуванням
процентів річних, випливає з вимог ст.625
ЦК України.

При цьому, застосування положень
частини другої названої статті не
передбачає наявність вини боржника,
оскільки згідно частини першої цієї ж
статті боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Після прийняття судом рішення по
справі №5024/1608/2012 про стягнення боргу
(штрафні санкції, відсотки та
інфляційні втрати в якому нараховано
по 23.10.2012 р.), грошове зобов'язання
боржника (відповідача) не припинилось,
кредитор (позивач) реально грошові
кошти отримав 27.12.2012 року та протягом 2013
року, а відтак на сторону, яка допустила
неналежне виконання зобов'язання,
покладаються додаткові юридичні
обов'язки, в тому числі, передбачені
статтею 625 ЦК України.

Інфляційні втрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі і за
своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів, а три
відсотка річних - платою за
користування коштами, що не були
своєчасно сплачені боржником.

Несвоєчасне виконання судового
рішення по справі №5024/1608/2012
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується відповідачем.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача інфляційних та
річних за неналежне виконання
грошового зобов'язання є правомірними.

Суд звертає увагу, що позивачем невірно
зроблено розрахунок інфляційних.

Суд за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій системи «Ліга» (з врахуванням
Порядку проведення підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій,
затвердженого листом Верховного суду
України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ») перевірив розрахунок
інфляційних: за зобов'язаннями лютого
2012 року інфляційні за січень 2013 р.
складають 338,78 грн., а не 342,87 грн.; за
зобов'язаннями березня 2012 р. інфляційні
за січень 2013 р. складають 1144,58 грн., а не
1146,87 грн.; за зобов'язаннями листопада
2012 року інфляційні за січень 2013 р.
складають 1019,31 грн., а не 1021,35 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача
підлягають річні в сумі 67274,47 грн. та
інфляційні в сумі 11446,18 грн.

За вказаних обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, а
заперечення відповідача проти частини
позовних вимог щодо стягнення штрафних
санкцій не приймаються судом до уваги,
оскільки відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності (п. 2 ст. 218
Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі зазначених вище норм
матеріального права, керуючись ст. ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства
теплових мереж "Каховтеплокомуненерго"
(ідентифікаційний код - 05449897, адреса -
74800, Херсонська область, місто Каховка,
вул. Леніна, 20-А) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(ідентифікаційний код - 20077720, адреса -
01001, місто Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)
1226999,27 грн. основного боргу, 11446,18 грн.
інфляційних, 67274,47 грн. 3% річних, 90710,61
грн. пені, 85889,95 грн. штрафу, 29646,41 грн.
витрат по сплаті судового збору.
Відмовити в задоволенні вимог щодо
стягнення інфляційних витрат в сумі 8,42
грн. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

(Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом).

Повне рішення складено "18" лютого 2014 р.

Суддя
В.В.Литвинова