ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р.
Справа № 914/1307/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Костів Т.С.

суддів
Желік М.Б.

Плотніцький
Б.Д.

при секретарі Зошій М.Р.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Західенерго", м. Львів, № 82-1809 від
14.11.2013 року

на рішення Господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року

у справі № 914/1307/13

за позовом: Львівського міського
комунального підприємства
"Львівтеплоенерго", м.Львів

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго", м. Львів

третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: відокремлений
підрозділ "Галременерго" Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго", м. Львів

третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Львівська міська
рада, м. Львів

третя особа-3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Державна
податкова інспекція у Сихівському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області, м.
Львів

про: стягнення 304166 грн. 34 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Коцелко Ю.В.- представник
на підставі довіреності № 51 від 30.07.2013
року;

від відповідача: Чорній О.Б. -
представник на підставі довіреності №
193 від 26.12.2013 року;

від третьої особи 1: Чорній О.Б. -
представник на підставі довіреності №
193 від 26.12.2013 року;

від третьої особи 2: Шмотолоха О.П. -
представник на підставі довіреності №
1.7 вих-68 від 03.09.2013 року;

від третьої особи 3: не з'явився;

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року у
справі № 914/1307/13 (головуючий
суддя Козак І.Б., судді Березяк Н.Є.,
Король М.Р.) позов Львівського міського
комунального підприємства
"Львівтеплоенерго" до Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго", за участю третьої особи-1,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
відокремленого підрозділу
"Галременерго" Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Західенерго", третьої
особи-2, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Львівської міської ради,
третьої особи-3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
стягнення 304 166 грн. 34 коп. задоволено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням
Господарського суду Львівської
області від 06.11.2014 року у справі №
914/1307/13, відповідач подав апеляційну
скаргу.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
05.02.2014 року апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Західенерго" - задоволено
частково: рішення Господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року в
справі № 914/1307/13 скасовано в частині
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Західенерго" на
користь Львівського міського
комунального підприємства
"Львівтеплоенерго" 304 166 грн. 34 коп.
відшкодування витрат на сплату
земельного податку та 6 083 грн. 33 коп.
судового збору, постановлено в цій
частині нове рішення, яким в позовних
вимогах Львівського міського
комунального підприємства
"Львівтеплоенерго" до Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго" про стягнення 304 166 грн. 34
коп. відмовлено повністю, в решті
рішення Господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року в
справі № 914/1307/13 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014 року у
справі № 914/1307/13, позивач подав
касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського
суду України від 22.04.2014 року у справі
№914/1307/13 постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
05.02.2014 р. у даній справі скасовано,
справу направлено до Львівського
апеляційного господарського суду на
новий розгляд.

Автоматизованою системою
документообігу суду справу №914/1307/13
розподілено для розгляду головуючому -
судді Дякович О.В.

Розпорядженням в.о. голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 06.05.2014 року у
склад колегії для розгляду справи №
914/1307/13 господарського суду Львівської
області введено суддів - Данко Л.С. та
Якімець Г.Г..

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 07.05.14 року,
подані скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 19.05.14 р.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014 року
розгляд даної справи відкладався на
02.06.2014 року з підстав, зазначених у ній.

30.05.2014 року, у зв'язку із настанням
обставин, які унеможливлюють участь
судді у розгляді справи (перебування
головуючого судді Дякович О.В. у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку)
автоматизованою системою
документообігу суду проведено
повторний розподіл справи №914/1307/13
господарського суду Львівської
області, згідно якого останню
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Костів Т.С..

Розпорядженням голови суду від
30.05.2014 року у склад колегії для розгляду
вказаної справи введено суддів Желіка
М.Б. та Плотніцького Б.Д..

Ухвалами суду від 02.06.14 року та від
08.07.14 року розгляд справи відкладався з
підстав, викладених у них.

Представникам роз'яснено їх права
згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 22.07.14 року
представник скаржника та третьої особи
1 з'явився, апеляційну скаргу підтримав
в повному обсязі, з підстав викладених
у ній.

Представник третьої особи 3 в
судове засідання з'явився, надав усні
пояснення по суті спору.

В судове засідання представник
третьої особи 3 повторно не з'явився,
причин неявки суду не довів.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне:

як правильно встановив суд першої
інстанції, 23.05.2005 року між Львівським
міським комунальним підприємством
"Львівтеплоенерго" (балансоутримувач)
та відкритим акціонерним товариством
"Західенерго", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Західенерго" (землекористувач)
укладено договір про відшкодування
витрат балансоутримувача №06/50-05, за
умовами якого позивач постійно сплачує
земельний податок за земельну ділянку
площею 9730 м.2, яка фактично знаходиться
в користуванні відповідача, на якій
розміщено об'єкти відокремленого
підрозділу ВАТ "Західенерго"
"Галременерго", а відповідач
зобов'язувався відшкодовувати
позивачу витрати, понесені ним за
сплату земельного податку.

Згідно пункту 2.1. вищезазначеного
договору балансоутримувач приймає на
себе зобов'язання надалі сплачувати
земельний податок за земельну ділянку,
закріплену за ТЕЦ-1, загальною площею
115301 м.2.; надавати балансоутримувачу
копії рахунків податку за землю,
починаючи з 1999 року по термін дії
договору, які підтверджують розрахунки
податку за земельну ділянку площею 9730
м.2, що знаходиться у фактичному
користуванні відповідача та
розрахунки про відшкодування
балансоутримувачу (позивачеві) витрат,
понесених ним на сплату податку за
земельну ділянку площею 9730 м.2, яка
знаходиться у фактичному користуванні
землекористувача (додаток №1 до
договору).

Пунктом 3.1. договору встановлено
обов'язок землекористувача
відшкодовувати балансоутримувачу
витрати, понесені на сплату податку за
землю, згідно з наданими рахунками.

Відповідно до пункту 4.3. договору,
у випадку відмови землекористувача від
сплати відшкодування земельного
податку, балансоутримувач має право
стягнути дану суму через судові органи,
які визначено чинним законодавством
України.

Розділом 5 договору встановлено
умови сплати відшкодування, розділом 6 -
термін дії договору. Так, відповідно до
пункту 5.1. договору землекористувач
сплачує на рахунок балансоутримувача
суму відшкодування, сплаченого
останнім, податку за земельну ділянку
площею 9730 м.2, яка знаходиться у
фактичному користуванні
землекористувача, починаючи з 1999 року
по термін дії договору у повному
обсязі. Пунктом 5.2. договору
передбачено, що підставою для сплати
відшкодування землекористувачам
земельного податку є розрахунок,
наданий балансоутримувачем, який є
невід'ємною частиною договору.

Згідно пункту 5.3. договору термін
сплати відшкодування
землекористувачем становить не
пізніше тридцяти календарних днів з
дня підписання договору та отримання
відповідного рахунку на відшкодування
земельного податку, який є невід'ємною
частиною договору.

Пунктом 6.1. договору встановлено,
що термін дії договору становить з дня
його підписання і до 31.12.2005 року.
Відповідно до пункту 6.2. при
відсутності заяв, скарг та пропозицій
за місяць до закінчення строку його
чинності договір вважається
продовженим на той самий термін на тих
самих умовах, які були ним передбачені.

Додатковою угодою від 29.04.2011 року
до договору сторони дійшли згоди про
встановлення строку дії договору до
31.12.2012 року. У разі одержання
землекористувачем в користування
земельної ділянки до 31.12.2012 року
Договір від 23.05.2005 року №06/50-05
припиняється достроково з моменту
державної реєстрації
землекористування землекористувача.
Протягом терміну дії договору сторони
зобов'язуються виконати фінансові
зобов'язання, що випливають з його
змісту. Додатком від 07.12.2011 року б/н до
договору встановлено, що сума
відшкодування податку за землю за 2010
рік становить 67209,40 грн..

Претензією від 16.06.2012 року вих.
№39-1650 позивач звертався до відповідача
із вимогою про сплату відшкодування
земельного податку в розмірі 67209,40 грн..

Додатком від 12.03.2012 року б/н до
додаткової угоди до договору
встановлено, що сума відшкодування
податку за землю за 2012 рік становить
258498,47 грн.. Також позивач 10.10.2012 року
звертався до відповідача Претензією
вих. №06-3137 з вимогою про погашення
заборгованості з відшкодування
земельного податку в розмірі 261083,26 грн..
Претензії відповідач заперечив.

При прийнятті рішення судом
першої інстанції зроблено висновки
щодо права постійного користування
земельною ділянкою ЛМКП
"Львівтеплоенерго", а саме судом
зазначено, що ЛМКП "Львівтеплоенерго"
на праві постійного користування
володіє земельною ділянкою загальною
площею 11,5301 га за адресою Львівська
обл., м. Львів вул. Козельницька, 5.

Скаржник посилається на
помилковість такого висновку, оскільки
внаслідок реструктуризації ВЕО
"Львівенерго" утворено кілька
енергетичних підприємств, в тому числі
ДАЕК "Західенерго", куди увійшли ЕРП
"Львівенерго" та ДАЕК "Львівобленерго"
до складу якого, у свою чергу, увійшла
Львівська ТЕЦ-1 (наказ Міненерго
України № 165 від 16.08.1995). Державний акт
на право постійного користування
землею від 09.02.1998 р. по вул.
Козельницькій, 5 у м. Львові, видано
Державній акціонерній компанії
"Львівобленерго" для виробничих потреб
підприємства "Львівські теплові
мережі", а позивачем по справі є
Львівське міське комунальне
підприємство "Львівтеплоенерго". Із
Статуту ЛМКП "Львівтеплоенерго"
вбачається, що ЛМКП "Львівтеплоенерго"
створене згідно Ухвали Львівської
міської ради № 118 від 21.01.1999. При цьому, в
Статуті не зазначено, що ЛМКП
"Львівтеплоенерго" створене шляхом
перетворення і є правонаступником ЛОКП
"Львівтеплоенерго".

Підстави набуття права на землю
передбачені статтею 116 Земельного
кодексу України. Даною статтею
врегульовані відносини щодо набуття
громадянами та юридичними особами
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності.
Підставою набуття права на землю у
таких випадках є рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону. Порядок надання
у постійне користування земельних
ділянок встановлений статтею 123
Земельного кодексу України.

Так, згідно ч. 1 цієї статті
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції підставно
встановив, що Державним актом на право
постійного користування землею від
09.02.1998 року №ІІ-ЛВ (005059) надано ДАЕК
"Львівобленерго" у постійне
користування земельну ділянку площею
11,5301 га для виробничих потреб
підприємства "Львівські теплові
мережі" на баланс "Львівтеплоенерго".
Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 09.11.1998 року №892-р прийнято
пропозицію Львівської міської ради про
передачу у власність територіальної
громади міста Львова цілісного
майнового комплексу "Львівських
теплових мереж". Рішенням Виконавчого
комітету Львівської міської ради від
22.01.1999 року №18 вирішено в термін до
15.02.1998 року передати на баланс ЛМКП
"Львівтеплоенерго" цілісний майновий
комплекс по вул. Козельницька, 5 у місті
Львові. Наказом Департаменту міського
інженерного господарства від 25.06.1999
року на підставі Акту
приймання-передачі цілісного
майнового комплексу Львівських
теплових мереж та ТЕЦ-2 у власність
територіальної громади міста Львова та
передачі на баланс ЛМКП
"Львівтеплоенерго" від 24.06.1999 року,
земельну ділянку закріплено на праві
господарського відання за ЛМКП
"Львівтеплоенерго".

Відповідачем до відзиву на
позовну заяву долучено належним чином
завірену копію Витягу з Єдиного
державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
від 15.02.2013 року №506134 та №473862, від 14.02.2012
року №474027 та №474035, а також Свідоцтв про
право власності від 21.12.2012 року №С-05573,
№С-05574, №С-05575 та №С-05576, з яких
вбачається, що ПАТ "ДТЕК Західенерго" є
власником будівлі виробничого цеху під
літ. "А-4" площею 2080,4 м. кв.; механічної
майстерні літ. "Б-1" площею 564 м. кв.; літ.
"Г-2" площею 687,4 м. кв.; виробничого цеху
літ. "Б-3" площею 1473,1 м. кв. та металевого
складу літ. "Е-1" площею 106,4 м. кв., які
розташовані за адресою: м. Львів, вул.
Козельницька, 5. Окрім того, до
матеріалів справи долучено лист
Державної податкової служби у
Львівській області від 23.05.2013 року вих.
№10038/10/12-3013/147, з якого вбачається, що для
правильного визначення розміру
податку за землю позивачу слід
вернутись до управління Держкомзему у
місті Львові з метою держання
відомостей щодо функціонального
призначення та грошової оцінки земель,
які використовує ПАТ "ДТЕК
Західенерго".

01.11.2013 року від Відділу
земельного агентства у місті Львові
надійшов лист-відповідь від 01.11.2013 року
вих. №40/8/40, з якого вбачається, що
земельна ділянка площею 11,5301 га, яка
розташована за адресою: м. Львів, вул.
Козельницька, 5, зареєстрована на праві
постійного користування за
підприємством "Львівські теплові
мережі" ВАТ "Львівобленерго",
інформація щодо реєстрації договору
від 23.05.2005 року №06/50-05 в відділі
відсутня. За категорією земель дана
земельна ділянка відноситься до земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Плата за землю відноситься до
загальнодержавних податків та
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності (п. 14.1.147 ПКУ). Платниками
земельного податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та безпосередньо
землекористувачі, а орендної плати -
орендарі земельних ділянок. Рішення
Львівської міської ради про передачу
ЛМКП "Львівтеплоенерго" у власність
спірної земельної ділянки або надання
її у користування (оренду), відсутнє.
Таким чином, на момент прийняття судом
рішення, земельна ділянка належить
іншій юридичній особі на праві
постійного користування. Дане
підтверджується листом Державного
земельного агентства у м. Львові від
01.11.2013 № 40/8/40.

Однак, посилання скаржника на
відсутність правових підстав укладати
зазначений договір та його недійсність
не заслуговують на увагу. Нікчемність
такого договору не встановлена
законом, він сторонами не оскаржувався,
недійсним не визнавався.

З матеріалів справи також
вбачається, що єдиною підставою не
визнання претензій позивача
скаржником було ненадання доказів
понесення витрат на сплату земельного
податку. Однак, такі докази були подані
суду першої інстанції. З матеріалів
справи вбачається, що позивачем
сплачений земельний податок у
зазначеній сумі і такий податок
прийнятий податковим органом як
належне виконання відповідного
податкового зобов'язання.

Відтак, оскільки ЛМКП
"Львівтеплоенерго" не є власником даної
земельної ділянки, а власником не
заявлено будь-яких вимог до
відповідача про відшкодування збитків
за фактичне землекористування, а тому в
позивача відсутні правові підстави на
укладення вищезазначеного договору
про відшкодування земельного податку з
відповідача -фактичного
землекористувача.

Відповідно до приписів частини
першої та пункту 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Згідно з
частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку; зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Статтею 173 ГК України
передбачено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сто рони виконання її
обов'язку. Згідно із ст. 625 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. З матеріалів справи
вбачається невиконання скаржником
свого договірного обов'язку перед
позивачем.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обгрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Відповідач додаткових доказів не подав
і суду апеляційної інстанції, не
обґрунтовував неможливості подання
таких доказів суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили. Однак, у
встановленому законом порядку
підстави, передбачені у ст. 104 ГПК
України для скасування або зміни
судового рішення не були доведені суду
належними доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи, наявні в
них докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Львівської
області від 06.11.2013 р. у справі № 914/1307/13
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 85, 99, 101,
103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго"- залишити без задоволення,
а рішення господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 р. у
справі № 914/1307/13 - без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до
господарського суду Львівської
області.

Повний текст постанови суду оформлено
і підписано відповідно до вимог статті
105 ГПК України 25.07.2014 року.

Головуючий-суддя
Костів Т.С.

Суддя
Желік М.Б.

Суддя
Плотніцький Б.Д.