ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2014 р.Справа № 924/611/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

суддя Заярнюк І.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом Малоборовицької сільської
ради, Хмельницька обл., Білогірський
р-н., с. Мала Боровиця

до Великоборовицької сільської ради,
Хмельницька обл., Білогірський р-н., с.
Велика Боровиця

про стягнення 21 250,00 грн. матеріальної
шкоди

Представники сторін:

від позивача: Гуменюк П.А. - сільський
голова

від відповідача: ОСОБА_1 - сільський
голова

В судовому засіданні відповідно до ст.
85 ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача 21
250,00 грн. матеріальної шкоди. В
обґрунтування позовних вимог зазначає
що Бідогірським РВ УМ ВС України в
Хмельницькій області розслідувано
кримінальне провадження №0000014 за
фактом самовільного розпорядження
чужим майном Великоборовицьким
сільським головою ОСОБА_1 за ознаками
злочину, передбаченого ч.1 ст. 356 КК
України. 09.07.2013 року прийнято рішення
про закриття кримінального
провадження у зв'язку із малозначністю
діяння та відсутністю складу
вищезазначеного злочину. Постанова про
закриття кримінального провадження не
оскаржувалась.

Зазначає що ОСОБА_1., будучи головою
сільської ради без дозволу чи рішення
органу місцевого самоврядування, 14.05.2013
уклав із ТОВ НВА "Перлина Поділля"
договір на виконання робіт, за яким
було передбачено форму (ціну)
розрахунку залишки будівельних
матеріалів, які знаходилися на
території сміттєзвалища біля
кладовища. Після виконання робіт ТОВ
НВА "Перлина Поділля" 15.05.2013 в рахунок
виконаних робіт вивезли 10
залізобетонних плит та використали їх
на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій голови
Великоборовицької сільської ради
територіальній громаді
Малоборовицької сільської ради
заподіяно майнову (матеріальну) шкоду,
яка складає 21250,00 грн., та полягає у
незаконному відчуженні бетонних плит,
які й надалі знаходяться на балансі
сільської ради позивача, посилаючись
при цьому на ст.ст. 16, 22 , 1166, 1192 ЦК
України.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, наполягає на задоволенні
позову.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечує. У
відзиві на позов та письмових
поясненнях зазначає, що доказів, що
посвідчують право власності на предмет
позову, а також доказів передачі
Великоборовицькою сільською радою ТОВ
НВА «Перлина Поділля» плит, як плату за
виконані роботи, позивач суду не надав.
Також право власності на безхозні
плити та інше майно, прийняте позивачем
на свій баланс, не визнано в порядку
цивільного судочинства згідно ст.ст.
1-2,15. ЦК України , а відомості про
передачу ліквідаційною комісією
підприємства, майна, з його балансу на
баланс іншої юридичної(фізичної) особи,
повинні бути відображенні у
відповідному балансі, а сам баланс має
бути переданий на зберігання до
архівної установи та реєстраційної
служби. Зазначає, що відповідно до акту
виконаних робіт від 24.05.2013 року
Великоборовицькою сільською радою ТОВ
НВА «Перлина Поділля» було передано
цеглу в кількості 400(чотириста) штук, що
була у використанні і не є предметом
спору, на загальну суму 250(двісті
п'ятдесят) гривень. Стверджує, що в
матеріалах справи відсутні докази
передачі Великоборовицькою сільською
радою ТОВ НВА «Перлина Поділля» десяти
залізобетонних плит як плату за
виконані роботи.

Також представником позивача подано
клопотання про витребування у
Білогірського РВ УМВС Хмельницької
області справи для з'ясування
наявності у матеріалах справи акту
виконаних робіт.

Розглядом матеріалів справи
встановлено :

14.05.2013р. між Великоборовицькою
сільською радою та ТОВ НВА «ПЕРЛИНА
ПОДІЛЛЯ» укладено договір на виконання
робіт, відповідно до р. 1 якого ТОВ НВА
«ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» шляхом підгортання
наводить прядок на сміттєзвалищі №
2яке знаходиться в урочищі що біля
кладовища №2 з 14.05.13 по 24.05.13рр.

В розрахунок за проведені роботи
беруться залишки будівельних
матеріалів які знаходяться на
сміттєзвалищі (р. 2 договору).

Строки виконання обумовлені договором
(р. 2 договору). Договір підписаний
представниками та скріплений
печатками сторін.

Відповідно до акту приймання-передачі
виконаних робіт (наданих послуг) від 24
травня 2013 року за Договором №б/н від
14.05.2013 р. складеним між Замовником
(Великоборовицька сільська рада) і
Виконавцем (Товариство з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
агрофірма «Перлина Поділля») виконані
роботи, передбачені згаданим вище
Договором, надані Виконавцем у
встановлений термін у повному обсязі
та із дотриманням інших умов Договору
відповідно до нижченаведеного
переліку: виконання робіт щодо
підгортання сміття на сміттєзвалищі №2
(біля кладовища). Вартість послуги - 250
грн. У відповідності до умов Договору
Замовник проводить розрахунки за
надані послуги з Виконавцем шляхом
передачі залишків будівельних
матеріалів (цегли) в кількості 400 шт. на
загальну суму 250.00 грн. У Замовника
претензій до якості наданих послуг
немає. Акт підписаний представниками
сторін та скріплений печатками.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи постанови ст. слідчого
Білогірського РВ УМВС України в
Хмельницькій області про закриття
кримінального провадження від 09.07.2013р.
встановлено що 15.05.2013 у прокуратуру
Білогірського району звернувся голова
Малоборовицької сільської ради із
заявою про те, що 14 та 15 травня 2013 року
голова Великоборовицької сільської
ради ОСОБА_1 надав у рахунок надання
послуг, по підгортанню сміттєзвалища,
ТОВ НВА «Перлина Поділля» плити з
колишнього тракторного парку, який
розташований на території
Малоборовицької сільської ради,
оскільки вважав, що вона належить
територіальній громаді
Великоборовицької сільської ради,
внаслідок чого завдав шкоди інтересам
територіальної громади
Малоборовицької сільської ради.

В ході проведення досудового
розслідування по даному кримінальному
провадженню було встановлено, що,
будучи головою Великоборовицької
сільської ради, ОСОБА_1 заключив із ТОВ
НВА «Перлина Поділля» договір на
виконання робіт, предметом якого було
наведення порядку на сміттєзвалищі № 2,
яке знаходиться в урочищі, що біля
кладовища, крім цього у вказаному
договорі було зазначено, що в
розрахунок за проведенні роботи
беруться залишки будівельних
матеріалів які знаходяться на
сміттєзвалищі. Після виконання робіт,
ТОВ НВА «Перлина Поділля», в розрахунок
за виконані роботи із сміттєзвалища
вивезли залізобетонні плити та
використали їх за власним розсудом.

Оскільки ОСОБА_1, вважав, що ці
матеріали ( залізобетонні плити )
належать саме, громаді
Великоборовицької сільської ради,
оскільки, як стверджує останній, коли
він став головою то отримав документи
де вказана територія належить саме
Великобрровицькій сільській раді, а
відповідальність за ст.. 356 КК України
виключається, якщо особа сумлінно
помиляється у питанні належності їй
права, яке вона, реалізує всупереч
встановленому порядку, отже відсутня
суб'єктивна сторона вказаного складу
злочину, також встановлено, що вартість
плит становить 21 250гривень, що не
відповідає значній шкоді передбаченій
ст. 356 КК України, цей факти свідчить про
те, що в даному випадку відсутня також і
об'єктивна сторона складу злочину.
Постановлено кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000014 від « 16» травня 2013 року,
закрити зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення.

Також в матеріалах справи є рішення
виконкому Малоборовицбкої сільради
від 27.02.2003р. про виділення земельних
ділянок під сміттєзвалища, акт
узгодження розміщення ділянки під
сміттєзвалище на території
Малоборовицької сільської ради, акт
відводу земельних ділянок під
сміттєзвалище на території
Малоборовицької сільської ради, лист
Держземагенства від 03.06.2013 № 03.06.2013 №
06-988/13 зі схемою території
Малоборовицької сільської ради,
викопіровка з плану землекористування
Малоборовицької сільської ради,
рішення сесії Малоборовицької
сільської ради від 06.01.2011 р № 6 «Про
взяття на баланс сільської ради
безхозного майна з КСП «Островського»,
акт від 04.12.2003 р. про балансову вартість
плит на сміттєзвалищі с.Мала Боровиця,
довідка від 04.06.2013 р № 401 про залишкову
вартість 10 плит, які знаходились на
території сміттєзвалища с. Мала
Боровиця, Запит до Білогірського РВ
УМВС України в Хмельницькій області,
Відповідь т.в.о. начальника
Білогірського РВ УМВС України в
Хмельницькій області, Запит до
архівного відділу Білогірської РДА в
Хмельницькій обл., Відповідь архівного
відділу Білогірської РДА в
Хмельницькій обл. тощо.

Вказуючи на те, що внаслідок
протиправних дій голови
Великоборовицької сільської ради
територіальній громаді
Малоборовицької сільської ради
заподіяно майнову (матеріальну) шкоду,
яка складає 21250,00 грн., що полягає у
незаконному відчуженні бетонних плит,
які й надалі знаходяться на балансі
сільської ради позивача, останній
звернувся до суду із позовом про
стягнення з відповідача 21 250,00 грн.
матеріальної шкоди, заподіяної
злочинними діями.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх
в сукупності, судом береться до уваги
наступне.

Судом встановлено, що представником
позивача заявлено клопотання про
витребування у Білогірського РВ УМВС
Хмельницької області справи для
з'ясування наявності у матеріалах
справи акту виконаних робіт.

При розгляді даного клопотання судом
враховується, що відповідно до ст.38 ГПК
України сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати
докази вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У клопотанні повинно бути
зазначено: 1) який доказ витребовується;
2) обставини, що перешкоджають його
наданню; 3) підстави, з яких випливає, що
цей доказ має підприємство чи
організація; 4) обставини, які може
підтвердити цей доказ. У разі
задоволення клопотання суд своєю
ухвалою витребовує необхідні докази.

Суд вважає, що, зважаючи на зміст
наявних матеріалів справи та позовних
вимог, беручи до уваги невідповідність
вищевказаного клопотання положенням
ст.38 ГПК України, клопотання позивача
про витребування доказів не підлягає
задоволенню.

Також звертається увага на те, що в
матеріалах справи міститься акт
виконаних робіт за договором б/н від
14.05.2013р. від 24.05.2013р.

При вирішенні спору по суті судом
береться до уваги таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків, є зокрема
завдання майнової (матеріальної) шкоди
іншій особі. За статтею 174
Господарського кодексу України
господарські зобов'язання можуть
виникати внаслідок заподіяння шкоди
суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст.22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків в результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитки відшкодовуються
у повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Аналогічні приписи викладені у ст. 224 ГК
України, відповідно до яких учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу
України визначений перелік складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, зокрема: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково втрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом, вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) шкоди; 3) причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Важливим елементом доказування
наявності реальних збитків є
встановлення причинного зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони. Слід довести, що протиправна
дія чи бездіяльність заподіювача є
причиною, а збитки, які виникли у
потерпілої сторони, - наслідком такої
протиправної поведінки (п.6 роз'яснення
Вищого арбітражного суду України
№02-5/215 від 01.04.1994р. "Про деякі питання
практики вирішення спорів пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" із змінами та
доповненнями ). Тобто шкода підлягає
відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку
між неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Наявність збитків доводиться особою,
яка заявляє вимогу про їх
відшкодування. Відшкодуванню
підлягають збитки, що стали
безпосереднім, і що особливо важливо,
невідворотнім наслідком порушення
боржником зобов'язання чи завдання
шкоди.

Однак, позивачем в порушення вимог
ст.ст. 33,34 ГПК України не доведено
належними та допустимими доказами
наявність причинного зв'язку між діями
відповідача та заподіяною позивачу
шкодою. Зокрема, позивач безспірними та
беззаперечними доказами не довів, що
саме внаслідок протиправних дій голови
Великоборовицької сільської ради
територіальній громаді
Малоборовицької сільської ради
заподіяно майнову (матеріальну) шкоду,
яка складає 21250,00 грн., та полягає у
незаконному відчуженні бетонних плит,
які й надалі знаходяться на балансі
сільської ради позивача.

Посилання позивача як на доказ, який
підтверджує наявність складових
заподіяння відповідачем збитків
позивачу, на постанову ст. слідчого
Білогірського РВ УМВС України в
Хмельницькій області про закриття
кримінального провадження від 09.07.2013р.
судом оцінюється критично, оскільки в
останній не вказано , що ТОВ НВА
«Перлина Поділля», в розрахунок за
виконаних робіт за договором від
14.05.2013р. із сміттєзвалища вивезло саме
залізобетонні плити, що належать на
праві власності Малоборовицькій
сільській раді, чим заподіяно майнову
(матеріальну) шкоду, яка складає 21250,00
грн.

При цьому, відповідно до постанови ст.
слідчого Білогірського РВ УМВС України
в Хмельницькій області про закриття
кримінального провадження від 09.07.2013р.
у діях відповідача відсутня
суб'єктивна та об'єктивна сторона
вказаного складу злочину, а
кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000014 від « 16»
травня 2013 року, закрите зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення.

Також не можуть бути покладені в основу
визначення заподіяних позивачу
матеріальних збитків договір від
14.05.2013р., укладений між
Великоборовицькою сільською радою та
ТОВ НВА «ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ» на виконання
робіт та акт приймання-передачі
виконаних робіт (наданих послуг) від 24
травня 2013 року за Договором №б/н від
14.05.2013 р., оскільки як вбачається з
останніх у відповідності до умов
Договору Замовник проводить
розрахунки за надані послуги з
Виконавцем шляхом передачі залишків
будівельних матеріалів (цегли) в
кількості 400 шт. на загальну суму 250,00
грн.

Будь-яких інших доказів на
підтвердження факту заподіяння
збитків саме діями відповідача
позивачем не надано.

З огляду на викладене , в зв'язку із
недоведеністю , в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 21, 32, 33, 34, 82, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Малоборовицької сільської
ради, Хмельницька обл., Білогірський
р-н., с. Мала Боровиця до
Великоборовицької сільської ради,
Хмельницька обл., Білогірський р-н., с.
Велика Боровиця про стягнення 21 250,00
грн. матеріальної шкоди відмовити.

Повне рішення складено 17.07.2014р.

Суддя
І.В. Заярнюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (30210, Хмельницька обл.,
Білогірський р-н., с. Мала Боровиця, вул.
Омельчука, 17)

3 - відповідачу (30211, Хмельницька обл.,
Білогірський р-н., с. Велика Боровиця)