ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р.Справа № 922/1860/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання
Дородіної І.А.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Європейський страховий
альянс", м.Київ до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, смт. М.
Данилівка про визнання частини
договору неукладеною за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність від
13.01.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Європейський альянс" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить визнати неукладеним Договір
доручення про надання страхових
посередницьких послуг 03-08А в частині
надання послуг згідно п. 1.2. вказаного
Договору. В обгрунтування позовних
вимог позивач посилається на те, що в
договорі передбачена лише можливість
надання послуг перелічених у п. 1.2.
Договору, але не порядок їх надання, а
також зазначає, що вказані послуги не
надавались. Витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1218,00 грн. позивач
просить покласти на відповідача.

26 червня 2014 року від позивача до
канцелярії суду надійшло клопотання за
вх. № 21932 про долучення до матеріалів
справи додаткових документів.
Документи долучені судом до матеріалів
справи.

26 червня 2014 року від відповідача до
канцелярії суду надійшов відзив на
позовну заяву за вх. № 21899, в якому
останній заперечує проти задоволення
позову. Відзив розглянутий та
долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26 червня 2014 року
була оголошена перерва до 14 липня 2014
року.

14 липня 2014 року, після перерви у
судовому засіданні, розгляд справи
було продовжено.

У судове засідання 14 липня 2014 року
представник позивача не з'явився, однак
до канцелярії суду надав письмові
пояснення за вх. № 23912, в яких просить
задовольнити позов, а саме визнати
неукладеним Договір доручення про
надання страхових посередницьких
послуг 03-08А в частині надання послуг
згідно п. 1.2. вказаного Договору.
Пояснення долучені до матеріалів
справи.

Присутній представник відповідача у
судовому засіданні 14 липня 2014 року
заперечує проти задоволення позовних
вимог та надав до суду заяву за вх. № 23981
з додатковими документами на
підтвердження виконання послуг та із
супровідним листом за вх. 24020 додаткові
докази по справі, а саме акти виконаних
робіт. Надані документи долучені судом
до матеріалів справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи в
їх сукупності, надаючи правову оцінку
позовним вимогам, вислухавши пояснення
представника відповідача, суд
встановив наступне.

17 серпня 2007 року між Позивачем в особі
Харківської дирекції ПрАТ
"Європейський страховий альянс" та
Відповідачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 було
укладено Договір доручення про надання
страхових посередницьких послуг 03-08А.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 Цивільного
кодексу України, за договором
доручення одна сторона (повірений)
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок другої сторони (довірителя)
певні юридичні дії. Правочин, вчинений
повіреним, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки довірителя.

Статтею 297 Господарського кодексу
України встановлено, що за агентським
договором одна сторона (комерційний
агент) зобов'язується надати послуги
другій стороні (суб'єкту, якого
представляє агент) в укладенні угод чи
сприяти їх укладенню (надання
фактичних послуг) від імені цього
суб'єкта і за його рахунок. Агентський
договір повинен визначати сферу,
характер і порядок виконання
комерційним агентом посередницьких
послуг, права та обов'язки сторін, умови
розмір винагороди комерційному
агентові, строк дії договору, санкції у
разі порушення сторонами умов
договору, інші необхідні умови,
визначені сторонами.

Відповідно до п. 1.1. Договору, предметом
даного Договору є надання Агенту права
діяти від імені і в інтересах
Страховика на всій території України, у
відповідності з вимогами чинного
законодавства, з метою залучення
страхувальників і укладання з ними
договорів по видам страхування, на які
Страховик має відповідну ліцензію,
згідно затверджених ним правил,
тарифів та інструкцій.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що
агент в рамках даного Договору також:

1.2.1. надає консультаційні та
інформаційні послуги Страхувальникам
у галузі страхування, пов'язані з
укладанням і супроводом договорів
страхування у відповідності з умовами
цього Договору.

1.2.2. проводить рекламування страхових
послуг та пропонування
страхувальникам страхових послуг, які
надає страховик.

1.2.3. проводить моніторинг ринку
страхових послуг та надає Страховику
отримані результати, інформацію, звіти.

Відповідно до п. 1.3. Договору, види
договорів страхування за якими Агент
має право укладати договори
страхування чи надавати послуги для їх
укладення у відповідності з умовами
цього Договору, зазначаються в Додатку
№ 1 до цього Договору.

Згідно з п. 1.6. Договору, Страховик
сплачує агенту винагороду в порядку і
на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що
винагорода Агенту за послуги,
зазначені в п. 1.1. та п. 1.2. даного
Договору, нараховується окремо в
розрахунку від загальної суми зібраної
та зданої страхової премії, отриманої
за укладеними особисто чи за допомогою
Агента в звітному періоді (календарний
місяць) договорами страхування.

Відповідно до п. 3.2. Договору, види
страхування та розміри комісійної
винагороди за послуги, надані згідно
п.1.1. Договору, вказуються в Додатку № 1
до цього Договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору, за послуги
надані Агентом згідно п. 1.2. Договору,
розмір винагороди розраховується
сторонами у відповідності до п. 3.1.
даного Договору, виходячи з фактично
наданих послуг, визначається в Акті
виконаних робіт (Додаток № 3).

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що
комісійна винагорода за послуги надані
Агентом згідно п. 1.1. Договору,
виплачується Агенту на підставі Акту
виконаних робіт (Додаток № 4).

Відповідно до п. 3.7. Договору, до 5-го
числа місяця, наступного за звітнім
Агент складає Акт виконаних робіт.
Після перевірки надходження страхових
платежів на рахунок Страховика та
наявність других екземплярів
договорів у відповідності до страхових
платежів на рахунок Страховика та
наявність других екземплярів
договорів у відповідності до щоденних
звітів, Страховиком до 10-го числа
місяця, наступного за звітнім
проводиться перевірка розрахунків
Агентом своєї винагороди та протягом
двох банківських днів з дня закінчення
перевірки сплачується Агенту
комісійна винагорода. При цьому в разі
ненадання Агентом із звітом другого
екземпляру договору, Страховик не
сплачує по таких договорах комісійної
винагороди до моменту надання.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що
Страховик має право проведення звірки
даних про проведені Агентом розрахунки
зі своїми даними.

29 січня 2013 року позивачем був виданий
Наказ № 143/1 відповідно до якого з 01
березня 2013 року припинена діяльність
та закрито відокремлений структурний
підрозділ - Харківську дирекцію
товариства. Надання послуг по Договору
доручення було припинено.

11 березня 2013 року позивач отримав від
відповідача вимогу на суму 42998,27 грн. за
надані послуги згідно пункту 1.2.
Договору доручення впродовж вересня 2012
року по лютий 2013 року. В додатках до
вимоги відповідачем були надані акти
виконаних робіт № 46 від 30.09.2012 року, № 47
від 31.10.2012 року, № 48 від 30.11.2012 року, № 49
від 29.12.2012 року, № 50 від 31.01.2013 року, № 51
від 05.02.2013 року, а також акт звірки
взаєморозрахунків від 05.02.2013 року.

Оскільки у позивача була відсутня
інформація що подібні послуги згідно п.
1.2. Договору доручення взагалі
надавались, останній звернувся до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аудиторська фірма
"Профаудит консалтинг" щодо складання
звіту про фактичні результати стосовно
кредиторської заборгованості
Приватного акціонерного товариства
"Європейський страховий альянс" по
Договору доручення про надання
страхових посередницьких послуг № 03-08А
від 17.08.2007 року. Відповідно до Звіту
позивачем було виявлено, що перелік
фактично виконаних робіт, вказаних в
актах, не співпадає з предметом
договору (п.п. 1.1.-1.6.) та обов'язками
Агента п.2.2. цього договору. А саме в
актах виконаних робіт не зазначено, які
саме консультаційні та інформаційні
послуги згідно з п. 1.2. Договору Агент
надавав страховику. Не надано звіти про
отримані результати проведення
моніторингу ринку страхових послуг та
рекламування страхових послуг
Товариства. Також позивачем зазначено,
що порядок розрахунків розміру
комісійної винагороди згідно з
додатком № 1 до Договору не співпадає з
порядком розрахунків розміру
комісійної винагороди, вказаної в
актах виконаних робіт Агентом станом
на 05 лютого 2013 року. А саме в актах
виконаних робіт не вказаний який саме
розмір комісійної винагороди у
відсотках застосовувався при
розрахунку за відповідні послуги.

На підставі вищевикладеного, позивач і
звернувся до господарського суду
Харківської області за захистом свого
порушеного права з позовом про
визнання Договору доручення про
надання страхових посередницьких
послуг № 03-08А від 17.08.2007 року
неукладеним в частині надання послуг
згідно п. 1.2. вказаного Договору,
обгрунтовуючи позов тим, що між
сторонами не досягнуто всіх істотних
умов щодо порядку виконання сторонами
даного напрямку роботи та в цій частині
договір не використовувався.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
виходить з наступного.

У відповідності до статті 3 Цивільного
кодексу України однією із загальних
засад цивільного законодавства є
свобода договору.

Сутність свободи договору
розкривається насамперед через
співвідношення актів цивільного
законодавства і договору: сторони
мають право врегулювати ті відносини,
які не визначені у положеннях актів
цивільного законодавства, а також
відступати від положень, що визначені
цими актами, і самостійно врегулювати
свої відносини, крім випадків, коли в
актах законодавства міститься пряма
заборона відступів від передбачених
ними положень або якщо обов'язковість
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту чи суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу
України сторони мають право укласти
договір, який не передбачений актами
цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства; сторони
мають право врегулювати у договорі,
який передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами; сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Ст. 627 Цивільного кодексу України
встановлено, що відповідно до ст.6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
діловою обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179
Господарського кодексу України при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст. 628
Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 180
Господарського кодексу України,
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні договору, сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Судом перевірено повноваження
представників сторін спірного
договору (з урахуванням усіх умов
договору) на його підписання: від імені
позивача - Зінов'євою С.М. (директора
Харківської дирекції), яка діяла на
підставі Довіреності №425/1/2006 від 20.12.2016
року, зі сторони відповідача - суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_2, яка діє на підставі
Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця, видане
Дергачівською районною державною
адміністрацією Харківської області
16.08.2007 року.

Сторони, за договором, діючи
самостійно, неупереджено, без
політичного, економічного або іншого
тиску на них з боку будь-яких осіб
визначили для себе умови договору, який
уклали в межах власної господарської
діяльності.

Тож, як свідчать матеріали справи,
спірний договір був укладений
сторонами з дотриманням та у
відповідності до ст.ст. 626, 627, 628, 638
Цивільного кодексу України, без
будь-яких застережень стосовно умов, на
яких вони укладались.

Крім того слід зазначити, що суд вважає
твердження позивача щодо ненадання
відповідачем послуг відповідно до п. 1.2.
Договору хибними, оскільки в
підтвердження виконання послуг за
договором, відповідачем надані копії
Договору страхування забезпечення
пропозиції конкурсних торгів № 14001423
від та Договору страхування
забезпечення пропозиції конкурсних
торгів № 14001568, а також копії листів
Страхувальників за вищевказаними
договорами: лист від ТОВ
"НПП"Хіменергомаш" за вих. № 48/14 від
03.07.2014 року та лист від ТОВ
"Світенергопром" за вих № 39 від 03.07.2014
року. В наданих листах Страховики
вказують, що в період співпраці з ФОП
ОСОБА_2 надавались консультаційні та
інформаційні послуги щодо укладання
вищезазначених договорів та
здійснювався супровід в ході їх
виконання.

Також слід звернути увагу на те, що
Акти виконаних робіт, на які
посилається відповідач як на доказ
виконання послуг за Договором, в тому
числі відповідно до п.1.2 Договору, а
також Акт звіряння взаєморозрахунків
від 05.02.2013 року, погоджені, підписані
сторонами без зауважень та скріплені
печатками.

Одже, з матеріалів справи вбачається,
що Договір доручення про надання
страхових посередницьких послуг № 03-08А
від 17.08.2007 року діяв з серпня 2007 року по
лютий 2013 року та за період його дії
жодних нарікань, спорів та
розбіжностей щодо умов виконання умов
договору, в тому числі п. 1.2 Договору,
між сторонами не було. Жодних
додаткових угод між сторонами щодо
зміни та доповнень умов договору не
укладалось.

Надавши правову оцінку позовним
вимогам, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15
Цивільного кодексу України цивільні
права й обов'язки виникають із дій осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбаченні
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 Цивільного
кодексу України.

Статтею 16 цього Кодексу передбачені
способи захисту цивільних прав та
інтересів. Дана норма кореспондується
з положеннями статті 20 Господарського
кодексу України, якими визначено, що
держава забезпечує захист прав та
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів у спосіб
та порядок, що визначається цим
Кодексом та іншими законами України.
Права та законні інтереси зазначених
суб'єктів захищаються шляхом: визнання
наявності або відсутності прав;
визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Як правило особа, права якої порушені,
може скористатися не будь - яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права.

Судом встановлено, що серед переліку
наведених статей відсутній такий
спосіб захисту права, як захист права
шляхом визнання договору неукладеним.

Крім того, відповідно до ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі.

По суті вимога про визнання частини
Договору доручення про надання
страхових посередницьких послуг 03-08А
від 17.08.2007 року, а саме п. 1.2 Договору
неукладеним спрямована на
встановлення факту, що має юридичне
значення, а не на поновлення порушеного
права або захист охоронюваного законом
інтересу. Встановлення вказаного факту
може бути лише елементом оцінки
фактичних обставин справи та
обґрунтованості вимог.

Постановою від 14.01.2002 року Верховний
Суд України визначив, що вимога про
встановлення факту неукладення
договору не призводить до поновлення
порушених прав; така вимога не може
бути предметом спору, самостійно
розглядатися в окремій справі.

Крім того, відповідно до пункту 2.6
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України" № 11 від
29.05.2013 року "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", вимога про визнання
правочину (договору) неукладеним не
відповідає можливим способам захисту
цивільних прав та інтересів,
передбачених законом. Суди мають
відмовляти у позові з такою вимогою.

Враховуючи вищевикладені правові
норми, суд прийшов до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог, і тому у
позові слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 20, 179, 180, 297 Господарського
кодексу України, ст. ст. 6, 11, 15, 16, 626, 627, 628
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,
12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 16.07.2014 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/1860/14