ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р.Справа № 922/2058/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", м.Київ до
Приватного акціонерного товариства
"Харківський ювелірний завод", м.Харків
3-я особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім срібне
місто", м.Харків про звернення
стягнення на предмет іпотеки за участю
:

позивача - Кучерявої Т.А. (довіреність
б/н від 14 жовтня 2013 року)

відповідача - не з'явився

3-ої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2014 року позивач, публічне
акціонерне товариство "Дельта Банк",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором
№07/011/101/11КЛТ від 05 квітня 2011 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим №415, а саме:
адміністративно- побутовий корпус
літ.В-2, загальною площею 1106.8 кв.м., що
знаходиться за адресою: м.Харків,
проспект Гагаріна, буд.12, та належить на
праві власності приватному
акціонерному товариству "Харківський
ювелірний завод" (відповідачу), з метою
часткового погашення заборгованості,
яка виникла у товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім срібне
місто" (3-ої особи) за кредитним
договором №07/011/11КЛТ від 05 квітня 2011
року перед позивачем у загальній сумі
2770317,81 гривень, з яких: 2500000,00 гривень -
заборгованість за кредитом, 163767,12
гривень- пеня, 100000,00 гривень -
заборгованість за відсотками та 6550,68
гривень - розмір пені за несвоєчасне
повернення відсотків. Крім того,
позивач просив суд визначити спосіб
реалізації предмета іпотеки, шляхом
продажу його на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження", з
дотриманням вимог Закону України "Про
іпотеку", за початковою ціною, на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій та стягнути з
відповідача 55406,36 гривень судового
збору.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29 травня 2014
року було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду. Провадження у справі
було порушено та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 17 червня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 червня 2014
року було відкладено розгляд справи на
21 липня 2014 року.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 21 липня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідач у відкрите судове засідання
21 липня 2014 року свого представника не
направив, відзив на позовну заяву та
витребувані судом документи не надав.
Про причини неявки суд не повідомив.
Про час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Представник 3-ої особи у відкрите
судове засідання 21 липня 2014 року свого
представника не направив, витребувані
судом документи не надав. Про причини
неявки суд не повідомив. Про час та
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані учасниками
судового процесу докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
встановив наступне.

05 квітня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» (надалі - Банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ СРІБНЕ
МІСТО» (далі - Позичальник/Боржник) було
укладено кредитний договір № 07/011/11 -
КЛТ (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного
договору, Банк надає Позичальнику
кредити (транші) (надалі - кредити) в
межах загальної суми 2500000,00 гривень.
Підставою для надання кредитів є
Додаткові угоди до Кредитного
договору, в яких вказується сума
кредиту процентні ставки за кожним
кредитом, термін повернення цих
кредитів, зобов'язання банку та
позичальника.

Позичальник повинен погашати
заборгованість за кредитами у строки,
вказані в Додаткових угодах до
Кредитного договору. Кінцевим терміном
повного погашення за кредитами у
терміни, зазначені відповідними
Додатковими угодами та Кредитним
Договором, але не пізніше 04 квітня 2014
року.

Кредити надавалися на наступні цілі:
поповнення товарних запасів, сплати
податків та виплати заробітної плати
(пункт 2.2 Кредитного договору).

Кредитним договором встановлені
взаємні права і обов'язки сторін. Так,
на Банк був покладений обов'язок надати
Позичальнику/Боржнику суму кредиту,
розмір якої визначений у Кредитному
договорі та Додаткових угодах до нього.
Свої зобов'язання за Кредитним
договором Банк виконав у повному
обсязі, згідно з умовами Кредитного
договору та Додаткових угод до нього,
що підтверджується меморіальними
ордерами:

№ ТК. 46909.947.399 від 06.04.2011 на суму 600 000,00
грн., № 399_127 від 11.04.2011 на суму 810000,00 грн.,
№ 399 121 від 28.04.2011 на суму 109000,00 грн., №
399_181 від 28.04.2012 на суму 2 500 000,00 грн., № 399
143 від 01.06.2012 року на суму 2 500 000,00 грн.
Банком в повному обсязі виконані
зобов'язання передбачені Кредитним
договором.

Позичальник/Боржник зобов'язався
використати кредит за цільовим
призначенням, сплатити проценти за
користування кредитом та повернути
Банку кредит в повному обсязі в порядку
та у строки, обумовлені Кредитним
договором. Вказані обов'язки
закріплено, зокрема, у пунктах 3.4.1, 3.4.3,
3.4.5 Кредитного договору, але взятих на
себе обов'язків за Кредитним договором
Позичальник/Боржник не виконав.

Пунктом 1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу
України передбачена можливість заміни
кредитора у зобов'язанні внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.24 закону України «Про
іпотеку», встановлено, що відступлення
прав за іпотечним договором
здійснюється без необхідності
отримання згоди іпотекодавця, якщо
інше не встановлено іпотечним
договором, і за умови, що одночасно
здійснюється відступлення права
вимоги за основним зобов'язанням. Якщо
не буде доведено інше, відступлення
прав за іпотечним договором свідчить
про відступлення права вимоги за
основним зобов'язанням.

27 вересня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
(надалі - Покупець/Новий кредитор) та
Публічним акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» (надалі Продавець)
укладено та посвідчено приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 Договір
купівлі-продажу прав вимоги
(зареєстрований в реєстрі за № 2466).

Відповідно до умов п.2.1. Договору
купівлі-продажу прав вимоги, Продавець
цим погоджується продати (відступити)
Права вимоги та передати їх Покупцю, а
Покупець цим погоджується купити Права
вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну
Купівельну ціну.

Пунктом 2.3 Договору купівлі-продажу
прав вимоги Права вимоги переходять
від Продавця до Покупця (далі -
Відступлення), та обов'язки Продавця
передати Права вимоги вважаються
виконаними з моменту підписання
Продавцем та Покупцем Акту
приймання-передачі Прав вимоги.

Згідно з визначенням термінів та їх
тлумачення в Договорі купівлі-продажу
прав вимоги - "Права вимоги" означає всі
права вимоги (як існуючі, так і
майбутні, як наявні, так і умовні)
Продавця у якості кредитора до
Позичальників за Кредитними
договорами, а також всі права вимоги
Продавця до Осіб, які надали
забезпечення, за Договорами
забезпечення, включаючи будь-які та всі
права вимоги та засоби захисту прав,
які доступні.

Продавцю щодо виконання
Позичальниками та/або Особами, які
надали забезпечення, будь-яких своїх
обов'язків за Кредитними договорами та
Договорами забезпечення.

Таким чином, відповідно до умов
Договору купівлі-продажу прав вимоги
від 27 вересня 2013 року та ст.ст.512, 513, 514,
516, 517 Цивільного кодексу України, у
зобов'язанні Позичальника - Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ТОРГОВИЙ ДІМ СРІБНЕ МІСТО», за
Кредитним договором № 07/011/11 - КЛТ від
05.04.2011 р. відбулася заміна кредитора з
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» на Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
яке набуло статусу нового кредитора -
надалі Позивач.

В результаті проведення відступлення
прав вимоги, Позивач, як за Кредитним
договором, укладеним із Позичальником,
так і за договорами, які були укладені
задля його забезпечення, а саме за:
іпотечним договором № 07/011/101/11 - КЛТ від
05 квітня 2011 року виступає
Іпотекодержателем, та має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі за рахунок Майна, переданого в
іпотеку іпотекодавцем.

Наслідком порушення зобов'язання є
право кредитора вимагати усунення
такого порушення.

Відповідно до п.3.4.5 Кредитного
договору, погашення заборгованості за
Кредитами, Позичальник/Боржник
повністю повинен погасити у терміни,
визначені Кредитним договором та
відповідними Додатковими угодами до
нього, але у будь-якому випадку не
пізніше 04 квітня 2014 року зі своїх
поточних рахунків на рахунки Банку, що
вказані у Додаткових угодах.

У зв'язку з порушенням зобов'язань
Позичальником/Боржником умов
Кредитного договору, існує
заборгованість перед Позивачем з
повернення кредитів.

Відповідно до положень п.3.1.6 Кредитного
договору, у разі недотримання
Позичальником умов даного Кредитного
договору та Додаткових угод, а також у
разі погіршення фінансового стану
Позичальника, Банк має право вимагати
дострокового повернення кредитів,
сплати нарахованих процентів за
користування ними, комісії,
відшкодування збитків, заподіяних
Банку внаслідок невиконання або
неналежного виконання Позичальником
умов даного Договору, а у разі не
виконання Позичальником цих вимог
звернути стягнення на Предмет іпотеки
згідно з Іпотечним договором №
07/011/101/11-КЛТ від 05 квітня 2011 року.

Пунктом 3.4.9 Кредитного договору
Позичальником/Боржником взято на себе
зобов'язання, що у разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитами
та/або процентами, та/або комісією,
встановленою у пункті 2.5 цього
Договору, сплатити Банку пеню за кожний
день прострочки в розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України, яка діяла в період наявності
простроченої заборгованості за
кредитами та /або процентами, та /або
комісією, що також передбачається
ст.ст. 218, 230, 231 Господарського кодексу
України.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором (по
поверненню Кредиту, сплаті процентів
за користування ним, комісій, штрафних
санкцій, інших платежів, передбачених
Кредитним договором) між Банком та
Приватним акціонерним товариством
«Харківський ювелірний завод» () (надалі -
Іпотекодавець/Відповідач) 05 квітня 2011
року було укладено Іпотечний договір №
07/011Л01/11-КЛТ, посвідчений ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу,
зареєстрований в реєстрі за № 415
(надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору,
в забезпечення зобов'язань Боржника
перед Іпотекодержателем за Кредитним
договором, Іпотекодавець/Відповідач
надає Іпотекодержателю в іпотеку Майно
(надалі - Предмет іпотеки), а саме:
адміністративно-побутовий корпус літ.
В -2, загал. площ. 1106.8 кв.м., що
знаходиться за адресою: м.Харків,
проспект Гагаріна, буд.12(дванадцять), та
належить Іпотекодавцю на праві
власності на підставі договору № 32
купівлі-продажу цілісного майнового
комплексу орендного підприємства
«Харківський ювелірний завод» від 03
серпня 1993 року Алтуніною Л.А., державним
нотаріусом 2-ої Харківської державної
нотаріальної контори зареєстрованого
в реєстрі за №3-5734, Свідоцтва про право
власності, виданого Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Харківській області від 09
вересня 1993 року, реєстраційний №1,
листа Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області від 18 лютого 2002
року № 08-1126, Реєстраційного
посвідчення на об'єкти нерухомого
майна, які належать юридичним особам,
виданого Комунальним підприємством
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» від 27 лютого 2002 року,
про що записано реєстрову книгу №1 за
реєстровим № 447, витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виданого Комунальним підприємством
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» від 17 квітня 2008 року,
номер витягу 18550569, реєстраційний номер
6972669, номер запису №447 в книзі 1; згідно з
Витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданого Комунальним
підприємством Харківське міське бюро
технічної інвентаризації від 14 березня
2011 року, номер витягу: 29290049,
реєстраційний номер 697669, номер запису:
447 в книзі 1, загальна вартість
нерухомого майна становить 869952,52
гривень.

У відповідності до п.4.1 Іпотечного
договору, за рахунок майна
Іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, який визначається на момент
фактичного задоволення разом із сумою
кредиту, процентів, штрафними
санкціями та відшкодування збитків,
які виникли у зв'язку із прострочкою
виконання Боржником зобов'язань за
Кредитним договором, витратами
пов'язаними із зверненням стягнення на
Майно, витратами пов'язаними з
утриманням та збереженням Майна,
витратами на страхування Майна, та інші
витрати, обумовлені виконанням умов
цього Договору.

На підставі п.4.2 Кредитного договору,
основним забезпеченням повернення
кредитів, сплати процентів, комісії, та
пені є іпотека нежитлової будівлі,
згідно з іпотечним договором № 07/011/101/11
- КЛТ від 05 квітня 2011 року, що належить
майновому поручителю Приватному
акціонерному товариству «Харківський
ювелірний завод» ().

Відповідно до п.4.3 Кредитного договору,
Позичальник відповідає перед Банком за
зобов'язаннями, що виникнуть за цим
Договором та Додатковими угодами,
укладеними в рамках цього Договору,
майном, майновими правами та грошовими
коштами, на які може бути звернено
стягнення у відповідності з чинним
законодавством України.

У відповідності до п.4.2 Іпотечного
договору, іпотекодержатель набуває
права звернення стягнення на майно у
випадку порушення Боржником умов
Кредитного договору, або порушення
Іпотекодавцем умов цього Договору.

Позивачем було направлено 14 листопада
2013 року письмову претензію (вимогу) №
18.2-632 щодо не виконання
Позичальником/Боржником умов
Кредитного договору та вимогу сплатити
у повному обсязі існуючу
заборгованість, за Кредитним
договором. У відповідному порядку 14
листопада 2013 року було направлено
письмову претензію (вимогу) № 18.2-631
Іпотекодавцю/Відповідачу, про
звернення стягнення на Майно, яке
передано в Іпотеку, у випадку не сплати
Позичальником/Боржником
заборгованості по Кредитному договору.
Дані вимоги Позичальником/Боржником та
Іпотекодавцем/Відповідачем були
отримані 21 листопада 2013 року, що
підтверджується повідомленням
Укрпошти, але протягом 30 днів з моменту
отримання даних претензій
Позичальник/Боржник не сплатив
заборгованість за Кредитним договором.

Як зазначено вище,
Позичальнику/Боржнику та
Іпотекодавцю/Відповідачу були
надіслані вимоги про повне та
безумовне виконання Відповідачем
зобов'язань, що витікають з Кредитного
договору № 07/011/11 - КЛТ від 05 квітня 2011
року з додатковими до нього угодами, а
саме, сплати у повному обсязі
заборгованості за Кредитним договором
протягом 30-ти днів. У випадку несплати
заборгованості у встановлений вимогою
термін, Позивач залишає за собою право
звернути стягнення на предмет іпотеки,
згідно з укладеним іпотечним договором
07/011/101/11-КЛТ від 05 квітня 2011 року.
Позичальник/Боржник відповіді на
претензію не надав і про результат
розгляду даної претензії не повідомив,
згідно ст.ст.7,8 Господарського
процесуального кодексу України.

Статтею 509 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію сплатити гроші, передати
майно тощо, що не було виконано
Позичальником/Боржником у порушення
даної статті Кодексу та умовами
Кредитного договору, Додаткових угод
до Кредитного договору.

Статтею 11 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що майновий поручитель несе
відповідальність перед
Іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право Іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 Закону України «Про іпотеку»

Згідно з положеннями ст.ст.572, 589, 590
Цивільного кодексу України, ст.ст.7, 35
Закону України «Про іпотеку» та
відповідними умовами Кредитного
Договору та Іпотечного договору, у разі
невиконання Позичальником умов
Кредитного договору та/або
Іпотекодавцем умов Іпотечного
договору, Банк - Іпотекодержатель має
право звернути стягнення на Предмет
іпотеки і задовольнити за рахунок його
вартості свої вимоги в повному обсязі,
включаючи основну суму боргу (кредит)
та будь-яке збільшення цієї суми
відповідно до умов Кредитного
договору, проценти за користування
кредитом, пеню та інші платежі і
санкції, що передбачені та/або
випливають з Кредитного договору, а
також витрати, пов'язані з утримання та
збереження майна, витратами на
страхування майна, та інші витрати,
обумовлені виконанням умов даного
Договору.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом, що
також було порушено
Позичальником/Боржником.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу та інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу
України, боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Кожна із
сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Вказана стаття Кодексу також була
порушена Позичальником/Боржником, що
підтверджується залученим до позовної
заяви Кредитним договором та
Додатковими угодами до нього, строк
виконання зобов'язань встановлено до 04
квітня 2014 року.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), що у даному
випадку і має місце.

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом, що
також було порушено
Позичальником/Боржником.

Відповідно до частини 1 статті 1048
Цивільного кодексу України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів. їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Пунктом 1 частиною 1 статті 1049
Цивільного кодексу України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Частиною 6 статті 3 Закону України "Про
іпотеку" встановлено, що у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до статті 7 Закону України
"Про іпотеку", за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо вимога за основним
зобов'язанням підлягає виконанню у
грошовій формі, розмір цієї вимоги
визначається на підставі іпотечного
договору або договору, що обумовлює
основне зобов'язання, у чітко
встановленій сумі чи шляхом надання
критеріїв, які дозволяють встановити
розмір цієї вимоги на конкретний час
протягом строку дії основного
зобов'язання. Якщо інше не встановлено
законом або іпотечним договором,
іпотекою також забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування:
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки; витрат на утримання і
збереження предмета іпотеки; витрат на
страхування предмета іпотеки; збитків,
завданих порушенням основного
зобов'язання чи умов іпотечного
договору.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про
заставу", за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.
Аналогічне за змістом правило
передбачено і у статті 589 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону
України "Про іпотеку", у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі статтею 39 Закону України "Про
іпотеку", у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначають і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою
частиною 1 статті 38 Закону України "Про
іпотеку", яка передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі- покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону
України "Про іпотеку", реалізація
предмета іпотеки, на який звертається
стягнення за рішенням суду або за
виконавчим написом нотаріуса,
проводиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", з дотриманням вимог цього
Закону.

Згідно статей 55 Конституції України,
статей 15, 16 Цивільного кодексу України,
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

У відповідності до статті 173
Господарського Кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Стаття 175 Господарського Кодексу
України визначає, що майново-
господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Норма статті 193 Господарського Кодексу
України вказує, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Частина 7 даної статті передбачає, що не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відносно вартості предмету іпотеки, за
згодою сторін в іпотечному договорі в
п.1.4 розділу 1 даного договору,
визначено заставну вартість Майна, яка
складає 2877350,00 гривень.

Слід врахувати і те, що п.8 Роз'яснень
ВАСУ від 24 грудня 1999 року №02-5/602 "Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних із застосування
Закону України „Про заставу",
передбачається, що право звернення
стягнення на предмет застави виникає у
заставодержателя (позивача, Банку),
якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що вказана сума боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
боргу, а також враховуючи, що
відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк, позовні вимоги
позивача в сумі 2500000,00 гривень
заборгованості за кредитом та 100000,00
гривень відсотків по кредиту є
обґрунтованими, підтверджуються
наданими суду доказами, та підлягають
задоволенню.

Пунктом 3.4.9 кредитного договору
сторони встановили відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань за кредитами та/або
процентами, та/або комісією у вигляді
пені. Приймаючи до уваги, що відповідач
не виконав свої зобов'язання по оплаті
у термін, встановлений договором,
нарахована позивачем пеня за
несвоєчасне повернення кредиту в сумі
163767,12 гривень та пеня за несвоєчасне
повернення відсотків у сумі 6550,68
гривень відповідає умовам договору та
вимогам законодавства і підлягає
стягненню.

Таким чином, заборгованість
відповідача становить: 2500000,00 гривень
заборгованість за кредитом, 163767,12
гривень пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 100000,00 гривень відсотків, 6550,68
гривень пені за несвоєчасне повернення
відсотків, а усього - 2770317,81 гривень, що
підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, на підставах
матеріалів справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги є
законними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, встановивши сторону, з вини
якої справу було доведено до суду, суд
керується ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких, судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.7, 12, 33, 35, 39, 41 Закону
України «Про іпотеку», ст.ст.20, 173, 175, 193
Господарського кодексу України,
ст.ст.16, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 1048, 1049, 1050, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 2, 12,
22, 28. 32-34, 36, 43, 44, 49, 54, 56, 57, 58, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

З метою задоволення вимог кредитора -
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» за кредитним договором
№07/011/11 - КЛТ від 05 квітня 2011 року, в
розмірі 2770317,81 гривень, в тому числі
2500000,00 гривень основної заборгованості
за кредитом, 163767,12 гривень пені, 100000,00
гривень заборгованості за відсотками
та 6550,68 гривень пені за несвоєчасне
повернення відсотків - звернути
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором №07/011/101/11- КЛТ від 05
квітня 2011 року, посвідченим приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим №415, а саме: адміністративно
- побутовий корпус літ.В-2, загальною
площею 1106,8 кв.м., що знаходиться за
адресою: 61010, м.Харків, проспект
Гагаріна, буд.12, та належить на праві
власності Приватному акціонерному
товариству «Харківський ювелірний
завод» ().

Визначити спосіб реалізації
предмета іпотеки, шляхом продажу його
на прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", з дотриманням вимог
Закону України "Про іпотеку", за
початковою ціною, на рівні не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Харківський
ювелірний завод» (61010, м.Харків,
пр.Гагаріна, 12, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" (01133, м.Київ,
вул.Щорса, 36-6, , п/р 373910011
в АТ «Дельта Банк», МФО 380236 ) витрати по
сплаті судового збору в розмірі 55406,36
гривень.

Видати відповідні накази після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.07.2014 р.

Суддя К.В. Аріт