КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р. Справа№ 910/3815/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

За участю представників:

від позивача Тетенко Т.І - представник
за довіреністю від 01.04.2014;

від відповідача Лавринович В.О. -
представник за довір № 5 від 16.07.2014;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік"

на рішення господарського суду міста
Києва від 20.05.2014

у справі № 910/3815/14 (суддя Кирилюк Т.Ю.),

за позовом Закритого акціонерного
товариства "Видобувна компанія
"Укрнафтобуріння"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік"

про стягнення 13 817 600,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 у справі № 910/3815/14,
повний текст якого складено 22.05.2014,
позов Закритого акціонерного
товариства "Видобувна компанія
"Укрнафтобуріння" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Голден
Деррік" про стягнення 13 817 600,00 грн. -
задоволено, а саме, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік" на
користь Закритого акціонерного
товариства "Видобувна компанія
"Укрнафтобуріння" 10 009 600,00 грн. пені; 3 808
000,00 грн. штрафу та 73 080,00 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідачем
всупереч умов договору підряду № П/11-242
від 31.10.2011 не було виконано у
обумовлений строк підрядні роботи з
спорудження свердловини глибиною 5550
метрів, внаслідок чого відповідачем
допущено прострочення виконання свого
зобовґязання з своєчасного виконання
робіт, що згідно п. 8.8 договору №П/11-242
від 31.10.2011 є підставами для
застосування відповідача штрафних
санкцій у вигляді пені та штрафу.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
20.05.2014 у справі № 910/3815/14 - скасувати та
прийняти нове, яким в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
наступного:

- початок перебігу строку виконання
відповідачем робіт за договором
необхідно обчислювати не з 02.12.2011 (через
10 днів з дати часткового перерахування
авансу в сумі 18 000 000,00 грн.), а з 11.03.2012,
тобто через 10 днів з дати
перерахування авансу в повному обсязі
згідно п. 4.2 договору, яким авансовий
платіж передбачено саме в розмірі 30 000
000,00 грн.;

- порушення строку виконання робіт
відбулось внаслідок недоліків
проектно - кошторисної документації,
наданої позивачем відповідачу, адже
при фактичному виконанні робіт по
спорудженню свердловини було виявлено
відсутність цільових корисних копалин
на глибині 5550 метрів, а також при
фактичному виконанні робіт виявились
відхилення параметрів гірської породи
та густини бурового розчину від
передбаченого проектом, що призводило
до уповільнення бурових робіт. Таким
чином, відповідач не може нести
відповідальність за затримку робіт
внаслідок наявності недоліків
проектної документації; нормативно
щодо обгрунтування вказаного доводу
посилався на ст. 891 Цивільного кодексу
України;

- передання позивачу готової
свердловини глибиною 5550 метрів не
відповідало змісту договірних
зобовґязань сторін на час розгляду
справи судом, оскільки зобовґязанян
сторін щодо обсягу робіт та проектно -
кошторисної документації, відповідно
до якої відповідач мав здійснювати
спорудження свердловини, було змінено,
а свердловина неодноразово
поглиблювалась. Таким чином, на думку
апелянта, сторони своїми
конклюдентними діями спрямованими на
виконання робіт зі сторони позивача і
їх прийняття зі сторони відповідача,
узгодили як збільшення обсягів
виконання робіт за договором, так і
продовження строків їх виконання;
нормативно в обгрунтуванян вказаного
доводу посилався на ст.ст. 509, 653, 846
Цивільного кодексу України;

- судом не враховано, що порушення
строків виконання господарського
зобов'язання більш як на вісім місяців
сталось не вини відповідача, адже
теплий та вологий характер зимового
періоду 2011-2012 років, про що зокрема
вказувалось у довідці Українського
гідрометеорологічного центру від
23.04.2013, не сприяв виконанню робіт;

- внаслідок невідповідності параметрів
бурового розчину та загазованості
свердловини призвели до затримки
виконання робіт, проте, така затримка
сталася не з вини підрядника, а тому
підстави для покладення на нього
відповідальності за несвоєчасне
виконання зобовґязання - відсутні;
нормативно в обгрунтуванян вказаного
доводу посилався на ст.ст. 611, 614
Цивільного кодексу України;

- договором не передбачено сплату пені
та штрафу за виконання окремих етапів
робіт (у даному випадку буріння
свердловини), а передбачає
відповідальність за невиконання
всього обсягу робіт за договором;

- позивачем пропущено строк позовної
давності щодо заявлення вимог про
стягнення штрафних санкцій і про
застосування якого апелянтом заявлено
у апеляційній скарзі з посиланням на
прписи ст. 267 Цивільного кодексу
України;

- судом першої інстанції допущено
порушення норм процесуального права,
зокрема статті 27 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки судом до участі у розгляді
справи не було залучено у якості
третьої особи розробника проектної
документації - ДП «Укрнаукагеоцентр», а
також ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки необґрунтовано відхилено
клопотання про призначення
геологічної експертизи.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік" по
справі № 910/3815/14 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2014
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Голден
Деррік" на рішення господарського суду
міста Києва від 20.05.2014 по справі №910/3815/14
прийнято до провадження та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
призначено на 16.07.2014 об 11 год. 00 хв.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Тищенко А.І. від
16.07.2014 справу №910/3815/14 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014 справу
№910/3815/14 прийнято до розгляду колегії
суддів у складі: головуючий суддя
Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Шаптала
Є.Ю. , розгляд справи вирішено
здійснювати в судовому засіданні
16.07.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014 розгляд
справи відкладено на 29.07.2014.

Представник відповідача в судовому
засіданні 29.07.2014 доводи апеляційної
скарги підтримав, просив суд
апеляційну скаргу - задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні 29.07.2014 проти доводів
апеляційної скарги - заперечував,
просив суд відмовити у її задоволенні,
а рішення суду першої інстанції
залилити без змін, оскільки його
прийнято судом з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Частиною другою статті 101
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийнтятм нового рішення про відмову в
позові з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, 31.10.2011 між
позивачем - ЗАТ «Видобувна компанія
«Укрнафтобуріння», як замовником, та
відповідачем - ТОВ «Голден Деррік», як
підрядником, укладено договір на
виконання робіт по спорудженню
розвідувальної свердловини № 31
Сахалінського нафто газоконденсатного
родовища №П/11-242 (далі - Договір №П/11-242
від 31.10.2011), відповідно до пункту 1.1
якого відповідач зобов'язався на
власний ризик своїми силами, з
використанням своїх матеріалів та
обладнання виконати роботи по
спорудженню розвідувальної
свердловини №31 Сахалінського
нафтогазоконденсатного родовища
(НГРК), що є власністю замовника, згідно
з наданим замовником робочим проектом ,
а замовник зобовґязався передати
оформлену належним чином
проектно-кошторисну документацію на
спорудження Свердловини №31 (проектно-
кошторисна документація) в одному
оригінальному примірнику: Робочий
проект на спорудження розвідувальної
свердловини №31 Сахалінського НГКР.
Книга 1 (Технічний проект), Робочий
проект і кошторис будівництва водної
свердловини для водозабезпечення
технологічного процесу при
спорудженні глибокої розвідувальної
свердловини №31 Сахалінського НГКР.
Книга 4 (Водна свердловина), Робочий
проект на спорудження розвідувальної
свердловини №31 Сахалінського НГКР.
Розділ: Оцінка впливу діяльності на
навколишнє середовище. Книга 2 (ОВНС),
копії наступних документів: Висновок
експертизи Східного ЕТЦ
Держгірпромнагляду України,
Експертний висновок ГУ МВС України в
Харківській області; Висновок СВАРЧ
МНС України; Погодження Харківської
геологорозвідувальної експедиції;
Висновок державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи; Висновок державної
екологічної експертизи, прийняти
виконані роботи за договором, повністю
оплатити вартість виконаних робіт і
товарно-матеріальних цінностей.

Робочим проектом на спорудження
розвідувальної свердловини №31
Сахалінського НГКР (Полтава, 2011 рік),
розробленого Дочірнім підприємством
Національної акціонерної компанії
«Надра України» «Полтавське
нафтогазове регіональне геологічне
підприємство та затвердженим
замовником (позивачем), було
передбачено виконання комплексу робіт
по спорудженню свердловини глибиною 5550
метрів.

Згідно пункту 3.2 договору №П/11-242 від
31.10.2011, протягом 10 календарних днів
після отримання земельних ділянок для
розміщення майданчика для спорудження
свердловини та підґїзної дороги,
попередньої оплати згідно п. 4.2
договору, підрядник приступає до
виконання робіт за договором.

За умовою пункту 3.3 договору №П/11-242 від
31.10.2011 спорудження свердловини
здійснюється відповідачем у строки,
визначені додатком №1 до договору, який
є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 4.1 договору №П/11-242
від 31.10.2011 загальна вартість робіт
встановлена сторонами у граничному
розмірі 54 400 000, 00 грн.

Пунктом 4.2 договору №П/11-242 від 31.10.2011
замовник проводить попередню оплату
підряднику в розмірі 18 000 000,00 грн.
протягом 10 банківських днів з моменту
набрання чинності договору та 12 000 000, 00
грн. - протягом 10 банківських днів з
моменту закінчення мобілізації
підрядника.

Згідно пункту 4.4 договору №П/11-242 від
31.10.2011, оплата замовником робіт буде
здійснюватись помісячно в порядку
авансування за 5 днів до початку місяця,
в якому виконуватимуться роботи , що
авансуються. Розмір щомісячного авансу
становить 1 458 461,54 грн. В разі порушення
підрядником строків виконання робіт по
договору згідно Додатку № 1 до Договору
більше ніж на 20 календарних днів,
замовник має право не здійснювати
авансування за наступний місяць до
моменту фактичного виконання
підрядником робіт щодо яких допущено
прострочення їх виконання (п. 4.5
договору №П/11-242 від 31.10.2011).

Відповідно до пункту 8.8 Договору №П/11-242
від 31.10.2011 за порушення строків
виконання робіт по Договору з вини
підрядника, останній сплачує а корись
замовника пеню в розмірі 0,1% від
загальної вартості договору , вказаної
в пункті 4.1 догвору, за кожень день
такого прострочення. За прострочення
виконання робіт на строк понад 30
календарних днів, підрядник сплачує на
користь замовника додатково штраф у
розмірі 7% від загальної вартості
договору , вказаної в пункті 4.1
договору.

Відповідно до додатку №1 до Договору
№П/11-242 від 31.10.2011 (у редакції
додаткової угоди №1 від 28.02.2012), який
підписано представниками замовника та
підрядника і посвідчено печатками обох
сторін, сторонами узгоджено
послідовний обсяг робіт зі спорудження
розвідувальної свердловини №31
Сахалінського нафтогазоконденсатного
родовища з розбивкою послідовності
виконання робіт та вказано певні
показники у відповідних графах - 51, 4, 80,
30,41 , 83,82 , 32,77, 39,33, 58,67 , 35 , 25 .

Також, вказаний додаток додаток №1 до
Договору №П/11-242 від 31.10.2011 (у редакції
додаткової угоди №1 від 28.02.2012) містить
відомості про те, що початком виконання
робіт відповідачем повґязанйи зі
сплатою позивачем загалом попередньої
оплати в сумі 30 000 000,00 грн. (18 000 000,00 грн. +
12 000 000,00 грн.), що кореспондується з
умовами, визначеними пунктом 3.2
договору №П/11-242.

26.10.2011 між позивачем - ЗАТ «Видобувна
компанія «Укрнафтобуріння», як
замовником, та відповідачем - ТОВ
«Голден Деррік», як підрядником, було
підписано і посвідчено печатками Акт
передачі земельної ділянки під буріння
свердловини №31 Сахалінського
нафтогазоконденсатного родовища, за
яким позивач передав, а відповідач
прийняв земельну ділянку для
здійснення робіт.

Платіжним дорученням №1564 від 22.11.2011 на
суму 18 000 000,00 грн., позивачем
перераховано на поточний банківський
рахунок відповідача 18 000 000,00 грн.
попередньої оплати за Договором №П/11-242
від 31.10.2011.

Згідно платіжного доручення № 1750 від
28.02.2012 на суму 12 000 000,00 грн., позивачем
перераховано на поточний банківський
рахунок відповідача 12 000 000,00 грн.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
дослідивши умови Договору №П/11-242 від
31.10.2011, встановила, що пунктом 4.2
замовник проводить попередню оплату
підряднику в розмірі 18 000 000,00 грн.
протягом 10 банківських днів з моменту
набрання чинності договору та 12 000 000, 00
грн. - протягом 10 банківських днів з
моменту закінчення мобілізації
підрядника, а пунктом 3.2 договору
№П/11-242 від 31.10.2011 визначено, що
підрядник приступає до виконання робіт
протягом 10 календарних днів після
отримання земельних ділянок для
розміщення майданчика для спорудження
свердловини і підґїзної дороги, та
попередньої оплати згідно п. 4.2
договору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що перебіг строку
виконання господарських зобов'язань
відповідачем по Договору №П/11-242 від
31.10.2011 розпочався зі спливом 10
календарних з днів моменту настання в
сукупності 2-х обставин: отримання
земельної ділянки (яка отримана
відповідачем за актом від 26.10.2011) та
здійснення попередньої оплати загалом
в сумі 30 000 000,00 грн., яка сплачена
позивачем в повному обсязі 28.02.2012
(платіжним дорученням №1564 від 22.11.2011 та
№ 1750 від 28.02.2012).

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає помилковим та таким, що
спростовується наявними матеріалами
справи висновок суду першої інстанції
про те, що початок перебігу строку
виконання відповідачем робіт за
договором необхідно обчислювати з
02.12.2011 (через 10 днів з дати часткового
перерахування авансу в сумі 18 000 000,00
грн.).

В свою чергу, судом апеляційної
інстанції встановлено, що початок
перебігу строку виконання
відповідачем робіт за договором №П/11-242
від 31.10.2011 розпочався саме з 10.03.2012,
тобто через 10 календарних днів з дати
перерахування авансу в повному обсязі
згідно п. 4.2 договору, яким авансовий
платіж передбачено загалом в розмірі 30
000 000,00 грн.

Судом апеляційної інстанції враховано
також і те, що початок перебігу строку
виконання відповідачем робіт за
договором Договору №П/11-242 від 31.10.2011
визначено у пункті 3.2 наведеного
договору, і вказаний пункт не містить
умову щодо часткового перерахування
попереднього платежу.

Таким чином, оскільки перебіг строку
виконання господарського зобов'язання
відповідача з виконання комплексу
робіт по спорудженню свердловини
глибиною 5550 метрів розпочався згідно п.
4.2 договору саме з спливом 10 денного
строку з дати перерахування авансу в
повному обсязі (30 000 000,00 грн., сплачені у
повному обсязі 28.02.2012 шляхом доплати
частини авансового платежу 12 000 000,00 грн.
до раніше сплачених 18 000 000,00 грн.), тобто
відповідний строк розпочався 10.03.2012 (з
урахуванням того, що у лютому 2012 року
було 29 календарних днів).

Як встановлено судом першої інстанції,
що не заперечувалось сторонами, і з чим
погоджується суд апеляційної
інстанції, при обчисленні строків щодо
виконання відповідачем своїх
зобовґязань з своєчасного виконання
робіт по Договору №П/11-242 від 31.10.2011,
позивачем також враховано і загальний
строк простоїв у 31 календарний день при
виконанні робіт, який виник як
внаслідок поломок, так і внаслідок
недоліків проектної документації.

Як зазначав позивач у позові, кінцева
дата виконання відповідачем
зобов'язання з виконання комплексу
робіт по спорудженню свердловини
глибиною 5550 метрів вирахувана ним
шляхом додавання усієї кількості днів,
визначених для певного етапу робіт за
Договором П/11-242 від 31.10.2011, передбачених
у додатку №1 до Договору №П/11-242 від
31.10.2011 (у редакції додаткової угоди №1
від 28.02.2012), і загалом складає 440 днів, і з
врахуванням 31 дня простою, строк
виконаня робіт визначено позивачем
датою 17.03.2013, і вказане тверження
позивача прийнято судом першої
інстанції до уваги в частині
визначення строку виконання
вищенаведених робіт.

Колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду при
дослідженні додатку №1 до Договору
№П/11-242 від 31.10.2011 (у редакції
додаткової угоди №1 від 28.02.2012),
встановлено, що вказаний додаток
дійсно містить відомості про те, що
початком виконання робіт відповідачем
повґязаний зі сплатою позивачем
загалом попередньої оплати в сумі 30 000
000,00 грн. (18 000 000,00 грн. + 12 000 000,00 грн.), що
кореспондується з умовами, визначеними
пунктом 3.2 договору №П/11-242, а також
відомості про послідовність обсягу
робіт зі спорудження розвідувальної
свердловини №31 Сахалінського
нафтогазоконденсатного родовища з
розбивкою послідовності виконання
робіт та вказано показники у
відповідних графах: 51, 4, 80, 30,41 , 83,82 , 32,77,
39,33, 58,67 , 35 , 25.

Але, колегія суддів вважає, що вказаний
додаток № 1 до Договору №П/11-242 від
31.10.2011 не містить загального строку
виконання обсягу робіт по спорудженню
свердловини глибиною 5550 метрів, тобто
не містить конкретної дати, з якою
пов'язаний строк виконання
відповідачем своїх зобов'язань з
виконання комплексу робіт по
спорудженню свердловини глибиною 5550
метрів. Також, вказаний додаток № 1 до
Договору №П/11-242 від 31.10.2011 не містить і
відомостей, які б надавали можливість
дійти чіткого однозначного висновку
про те, що строк виконання відповідачем
робт за договором визначається саме
внаслідок спливу 440 днів, адже
наведеним додатком передбачена
послідовність робіт за договором і
вказаний певний цифровий показник по
етапу, проте, одиниці виміру наведених
показників - не вказані, і встановлення
строку виконання відповідачем усього
обсягу робіт шляхом додавання
показників саме з розрахунку, що це є
дні і визначення на підставі цього
загальної суми днів виконання робіт, і
відповідно, граничної дати виконання
робіт - є безпідставним, адже сторони у
договорі не дійшли згоди щодо
тривалості строку виконання
вищеобумовленого обсягу робіт, як і не
узгодили одниці виміру відповідних
показників (метри, машиногодини, дні,
тощо).

До того ж, умови договору №П/11-242 від
31.10.2011 також не містять певної
визначеної дати, з якою б було пов'язано
виконання відповідачем комплексу
робіт по спорудженню свердловини
глибиною 5550 метрів.

Таким чином, суд апеляційної істанції
вважає висновок суду першої інстанції
про те, що 17.03.2013 є граничною датою
спливу строку виконання відповідачем у
повному обсязі робіт по Договору
№П/11-242 від 31.10.2011 (виконання комплексу
робіт по спорудженню свердловини
глибиною 5550 метрів) з урахуванням часу
вимушених простоїв - є помилковим та
таким, що суперечить обставинам справи
з огляду на те, що сторони у договорі
№П/11-242 від 31.10.2011 не дійшли згоди щодо
тривалості строку виконання
вищеобумовленого обсягу робіт, а умови
договору №П/11-242 від 31.10.2011 також не
містять певної визначеної дати, з якою
б було пов'язано виконання
відповідачем наведеного комплексу
комплексу.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач листами № 297/2-11/12 від 20.11.2012, №
304-11/12 від 29.11.2012, № 70/2-04/13 від 16.04.2013
повідомляв відповідача про порушення
строків своєчасного виконання робіт по
договору.

Також, згідно наявного в матеріалах
справи протоколу №2 геолого-технічної
наради від 04.07.2013,станом на дату
проведення наради вибій свердловини
складав 5 152 метри, а згідно протоколу
геолого-технічної наради по
свердловині №31 від 12.11.2013, станом на
12.11.2013, вибій свердловини становив 5 536
метрів (на 14 метрів менше визначеного
договором рівня 5550 метрів).

В свою чергу, згідно Змін до Робочого
проекту та кошторису на спорудження
розвідувальної свердловини №31
Сахалінського НГКР (Полтава, 2013 рік),
розробленим Дочірнім підприємством
Національної акціонерної компанії
«Надра України» «Український
геологічний науково- виробничий
центр», Протоколом геолого-технічної
наради по свердловині №31
Сахалінського НГКР від 12.11.2013,
затвердженим позивачем, Протоколом
геолого-технічної наради по
свердловині №31 від 17.01.2014 за участю
позивача, відповідача та розробника
проекту, сторонами було погоджено
поглиблення свердловини до глибини 5720
метрів, а після чергового встановлення
невідповідності вже зміненого проекту
та відсутності корисних копалин на
вказаній глибині - до глибини 5750 метрів.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, і що не заперечувалось
сторонами по справі, внесення Змін до
робочого проекту та кошторису на
спорудження розвідувальної
свердловини №31 Сахалінського НГКР
було зумовлено тим, що при фактичному
виконанні робіт по спорудженню
свердловини було виявлено відсутність
цільових корисних копалин на глибині
5550 метрів, а також при фактичному
виконанні робіт виявились відхилення
параметрів гірської породи та густини
бурового розчину від передбаченого
проектом, що призводило до
уповільнення бурових робіт, як в
подальшому виявилась невідповідність
параметрів бурового розчину та
загазованості свердловини призвели до
затримки виконання робіт.

Вказані обставини неодноразово
фіксувались сторонами у відповідних
протоколах зустрічей та актах, в яких
зокрема оговорювались питання
вирішення виконання робіт при
наявності особливих геологічних
особливостей свердловини, які виявлись
вже під час її розроблення та буріння.
Жодного рішення про припинення
виконання робіт за догвором №П/11-242 від
31.10.2011 (п. 3.6 передбачає право позивача
прийнти таке рішення) - позивачем не
приймалось.

Також, подальше виконання робіт з
поглиблення розвідувальної
свердловини №31 Сахалінського НГКР до 5
720 метрів, а потім і до 5750 метрів, було
узгоджено обома сторонами, про що між
сторонами укладені відповідні
додаткові угоди до Договору №П/11-242 від
31.10.2011.

Таким чином, обставини відносно того,
що при фактичному виконанні робіт по
спорудженню свердловини було виявлено
відсутність цільових корисних копалин
на глибині 5550 метрів, а також при
фактичному виконанні робіт виявились
відхилення параметрів гірської породи
та густини бурового розчину від
передбаченого проектом, що призводило
до уповільнення бурових робіт, як в
подальшому виявилась невідповідність
параметрів бурового розчину та
загазованості свердловини - призвели
до затримки виконання робіт
відповідачем по Договору №П/11-242 від
31.10.2011, і відповідна затримка сталася не
з вини відповідача, адже про наявність
певних геологічних особливостей
розвідувальної свердловини №31
Сахалінського НГКР відповідач
обізнаний не був, оскільки вказана
свердловина належить саме позивачу, і
до обов'язків відповідача не віднесено
встановлення геологічних особливостей
розвідувальної свердловини №31
Сахалінського НГКР перед початком
виконання робіт. Ні умовами договору
Договору №П/11-242 від 31.10.2011, ні вимогами
чинного законодавства такого обов'язку
відповідача не встановлено.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
враховує також і ту обставину, що
сторонами в подальшому було досягнуто
згоди про збільшення глибини буріння
та зміни проектної документації
свердловини №31, про що укладено
відповідні додаткові угоди, і
відповідно, збільшення глибини буріння
свердловини до глибини 5720 метрів, а
після чергового встановлення
невідповідності вже зміненого проекту
та відсутності корисних копалин на
вказаній глибині - до глибини 5750 метрів
звичайно призводить до збільшення часу
виконання робіт за договором, і
відповідне збільшення часу виконання
робіт виникло не з вини відповідача, а є
наслідком волі позивача. оскільки
останній заінтересований в досягненні
мети щодо продуктивного використання
свердловини №31 Сахалінського НГКР.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що порушення строків виконання
господарського зобов'язання з
виконання комплексу робіт по
спорудженню свердловини глибиною 5550
метрів сталося з вини відповідача, і
вважає вказаний висновок помилковим з
огляду на те, що відповідач не знав, не
міг знати, не бажав і не вчиняв умисно
або з необережності жодних дій, які
призвели до затримки виконання робіт
по Договору №П/11-242 від 31.10.2011, позивачем
жодного рішеня проприпинення
виконання робіт - не прималось, а тому
підстави для застосування до
відповідача відповідальності за
порушення зобов'язань за Догвором
№П/11-242 від 31.10.2011 у вигляді стягнення
пені та штрафу - відсутні згідно ст. 614
Цивільного кодексу України, оскільки
законні підстави для покладення на
особу (у даному випадку відповідача)
відповідальності за порушення
господарського зобов'язанян за
відсутності її вини у його порушенні - у
суду відсутні.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до частини першої статті 14
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, вимог
Цивільного кодексу України та інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (стаття 612 Цивільного
кодексу України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами та договором
(частина друга статті 193, частина перша
статті 216 та частина перша статті 218
Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217
Господарського кодексу України є
штрафні санкції, до яких віднесено
неустойку, штраф та пеню (частина перша
статті 230 Господарського кодексу
України).

Статтею 230 господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч. 1).

Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу (ч. 2 наведеної статті).

Також, частина 1 статті 173
Господарського кодексу України
визначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частини четвертої статті
231 Господарського кодексу України
розмір штрафних санкцій
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України визначено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобовґязання
припиняється через 6 місяців від дня,
коли зобовґязанян мало бути виконано.

Статтею 216 та частиною другою статті 217
Господарського кодексу України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу
особа, яка порушила зобов'язання несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання (презумпція
вини).

З огляду на викладене, оцінюючи в
сукупності наявні в матеріалах справи
докази та обставини справи, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що відповідач довів суду, що
відповідачем було доведено належним та
допустимими доказами, що він вжив всіх
залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання, як
доведено і відсутність вини при
виконанні господарського зобов'язання
за договором П/11-242 від 31.10.2011, а тому
підстави для застосування до
відповідача штрафних санкцій -
відсутні.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову закритого
акціонерного товариства "Видобувна
компанія "Укрнафтобуріння" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік" про
стягнення 10 009 600,00 грн. пені та 3 808 000,00
грн. штрафу відповідно до укладеного
договору №П/11-242 від 31.10.2011, оскільки
вказаний висновок зроблено судом
першої інстанції з неповним з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
з невідповідністю висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи, з неправильним застосуванням
номи матеріального права, а тому, у
відповідності до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 чтатті
104 Господарського процесуального
кодексу України, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позову закритого
акціонерного товариства "Видобувна
компанія "Укрнафтобуріння" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік" про
стягнення 10 009 600,00 грн. пені та 3 808 000,00
грн. штрафу.

Щодо доводів апелянта про те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності щодо заявлення вимог про
стягнення штрафних санкцій і про
застосування якого апелянтом заявлено
у апеляційній скарзі з посиланням на
приписи ст. 267 Цивільного кодексу
України - суд апеляційної інстанції
вважає, що вони не є обгрунтованими,
оскільки статтею 267 Цивільного кодексу
України встановлено диспозитивність у
застосуванні правових наслідків
спливу позовної давності.

Статтею 267 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (п.3), сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (п.4).

Таким чином, відповідно до цієї
процесуальної норми на фактичні дані,
що мають значення для застосування
правових наслідків спливу позовної
давності, можуть звертати увагу суду
сторони як активні учасники процесу
доказування, а не суд. Таке
застосування правових наслідків
сплину позовної давності відповідає
засадам змагальності в господарському
процесі, оскільки вони є складовою
частиною господарського судочинства.
Даною нормою права передбачено
правило, згідно з яким позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
судом рішення.

А оскільки заява про застосування
позовної давності заявлена апелянтом
вже на стадії апеляційного
провадження, тобто вже після винесення
судового рішення першою інстанцією,
матеріали справи не містять такої
заяви відповідача, поданої саме суду
першої інстанції, а тому колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла викновку,
що відповідна заява апелянта розгляду
не підлягає і відхиляється.

Також, довод апелянта про те, що судом
першої інстанції допущено порушення
норм процесуального права, зокрема
статті 27 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки судом до участі у розгляді
справи не було залучено у якості
третьої особи розробника проектної
документації - ДП «Укрнаукагеоцентр», -
суд апеляційної інстанції вважає
необґрунтованим та безпідставним, адже
треті особи у справі залучаються у
випадку, коли рішення з господарського
спору може вплинути на їх права та
обовґязки, проте рішення зі споур в
справі № 910/3815/14 жодним чином не впливає
на права та обовґязки ДП
«Укрнаукагеоцентр».

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції допущено порушено
норму процесуального права, а саме ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки необґрунтовано
відхилено клопотання про призначення
геологічної експертизи - судом
апеляційної інстанції також
відхиляється як безпідставне та
необґрунтоване з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суд
України від 23 березня 2012 року N 4 «Про
деякі питання практики призначення
судової експертизи», судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно
суперечливими, їх оцінку в разі
необхідності може бути здійснено
господарським судом з призначенням
відповідної судової експертизи.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
дослідивши наявні матеріали справи,
дійшла висновку, що до предмета
доказування у даній справі входить
саме наявність у відповідача порушення
зобовґязання з своєчасного виконання
робіт за договором, а не дослідження
характеристик певного родовища.

Таким чином, потреба у спеціальних
знаннях для встановлення фактичних
даних, що входять до предмета
доказування при вирішенні саме даного
спору - у суду відсутня, а отже відсутні
і підстави для призначення у справі
судової експертизи.

З урахуванням вищенаведеного, суд
апеляційної інстанції відхиляє і
клопотання відповідача про
призначення в справі судової
геологічної експертизи.

Згідно зі ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

За приписами ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановила під час
апеляційного провадженян у справі, що
висновки суду першої інстанції,
викладені в оскаржуваному рішенні,
зроблені з неповним з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, судом першої
інстанції неправильно застосовані
норми матеріального права, а тому
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Деррік» підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції -
скасуванню відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч.
1 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України з
прийняттям судом апеляційної
інстанції нового рішення про відмову в
задоволенні позову з покладенням на
позивача судового збору.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається на
Закрите акціонерне товариство
"Видобувна компанія "Укрнафтобуріння".

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Деррік» на рішення господарського
суду міста Києва від 20.05.2014 у справі №
910/3815/14- задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 у справі № 910/3815/14-
скасувати.

3.Прийняти нове рішення: у позові
Закритого акціонерного товариства
"Видобувна компанія "Укрнафтобуріння"
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік" 10 009
600,00 грн. пені та 3 808 000,00 грн. штрафу -
відмовити.

4. Стягнути з Закритого акціонерного
товариства "Видобувна компанія
"Укрнафтобуріння" (01011, місто Київ,
вулиця Панаса Мирного, будинок 28,
кімната 34; ідентифікаційний код 33152471)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік" (04123,
місто Київ, вулиця Западинська, будинок
13, літера А; ідентифікаційний код 35251246)
витрати по сплаті судового збору за
подачу апеляційної скарги в сумі 37 149
(тридцять сім тисяч сто сорок дев'ять)
грн.. 00 коп.. Доручити господарському
суду міста Києва видати наказ на
виконання постанови в цйі частині.

5. Матеріали справи № 910/3815/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала