м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2933/13 28.07.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Марфін банк"

до приватного підприємства
"Ратмир-Соло"

приватного підприємства
"Раном"

про звернення стягнення на
предмет іпотеки (стягнення 1 531 307,00
доларів США, що еквівалентно 12 200 277,12
грн.)

Представники сторін:

від позивача: Лазарєва О.В. -
представник за довіреністю № 558 від
30.10.2013 року;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Похалков О.О. -
представник за довіреністю б/н від
01.08.2013 року.

встановив :

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Марфін банк"
до приватного підприємства
"Ратмир-Соло" та приватного
підприємства "Раном" про звернення
стягнення на предмет іпотеки
(стягнення 1 531 307,00 доларів США, що
еквівалентно 12 200 277,12 грн.).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, між ним та
відповідачем 1 укладено кредитний
договір №76/К від 27.09.2005 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та відповідачем укладено договір
іпотеки від 27.09.2005 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий №649 та між позивачем та
відповідачем 2 укладено договір
іпотеки від 27.09.2005 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий №652.

В порушення умов договору та норм
чинного законодавства, боржник не
виконав взяті на себе зобов'язання по
поверненні кредиту та сплаті всіх
платежів, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 18.02.2013 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
05.03.2013 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 05.03.2013 року розгляд справи
відкладено на 18.03.2013 року, у зв'язку із
неявкою представників відповідачів 1, 2
у судове засідання.

У відповідності до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, для
дослідження та оцінки доказів по
справі, в судовому засіданні 18.03.2013 року
оголошено перерву до 19.03.2013 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 20.03.2013 року зупинено провадження у
справі № 910/2933/13 до вирішення
господарським судом Одеської області
господарської справи № 5017/3845/2012 за
позовом приватного підприємства
"Ратмир-Соло" до публічного
акціонерного товариства "Марфін банк"
про визнання недійсним договору
іпотеки від 27 вересня 2005 року.

21.05.2013 року до відділу діловодства
господарського суду м. Києва надійшла
заява публічного акціонерного
товариства "Марфін банк" про поновлення
провадження у справі, у зв'язку з тим, що
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.04.2013 року
залишено без змін рішення
господарського суду Одеської області
від 11.03.2013 року у справі № 5017/3845/2012 про
відмову в задоволенні позовних вимог
приватного підприємства "Ратмир-Соло"
до публічного акціонерного товариства
"Марфін банк" про визнання недійсним
договору іпотеки від 27 вересня 2005 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 03.06.2013 року поновлено провадження
по справі, розгляд справи призначено на
17.06.2013 року.

У судове засідання 17.06.2013 року
представник позивача не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча час та дату судового
засідання повідомлений належним чином.

Представники відповідачів 1, 2 подали
клопотання про призначення судової
експертизи, просили суд задовольнити.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.06.2013 року зупинено
провадження у справі до проведення
судової оціночної експертизи,
проведення якої доручено Київському
науково - дослідному інституту судових
експертиз.

Супровідним листом від 02.07.2013 року
матеріали справи направлено до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

25.06.2014 року до відділу діловодства
господарського суду м. Києва надійшли
матеріали справи № 910/2933/13 та висновок
експертів за результатами проведення
судової оціночно-будівельної
експертизи Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз №7271/7272/13-42 від 20.06.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 року поновлено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 28.07.2014 року.

В судове засідання представник
відповідача 1 не з'явився, вимоги ухвали
суду від 26.06.2014 року не виконав, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча час та дату судового
засідання повідомлений належним чином,
що підтверджується рекомендованим
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 067, але 28.07.2014 року
до загального відділу діловодства
господарського суду міста Києва подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Представник відповідача 2 заявив усне
клопотання про відкладення розгляду
справи та підтримав клопотання
відповідача 1 про відкладення розгляду
справи. Представник позивача
заперечував проти клопотань
відповідачів 1, 2 про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Суд відмовив в задоволенні клопотань
відповідачів 1, 2 про відкладення
розгляду справи у зв'язків з
необґрунтованістю.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача 2 заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача-2, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

27.09.2005 року між відкритим акціонерним
товариством «Морський транспортний
банк» (банк) та приватним підприємством
«Свічколап трейдінг» (позичальник) (з
18.05.2009 р. - приватне підприємство
«Ратмир-Соло», )
укладено кредитний договір №76/К.

Згідно з статутом публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»
(нова редакція) затвердженого рішенням
позачергових загальних зборів
акціонерів протокол (№39 від 20.09.2001р.)
назву та тип відкритого акціонерного
товариства «Морський транспортний
банк» змінено на публічне акціонерне
товариство «Марфін Банк». Публічне
акціонерне товариство «Марфін Банк»
виступає правонаступником по всіх
правах та зобов'язаннях відкритого
акціонерного товариства «Морський
транспортний банк».

Відповідно до п.1.1 кредитного договору,
банк зобов'язується надати
позичальнику на поповнення обігових
коштів, фінансування витрат на ремонт
виробничих і офісних приміщень кредит,
придбання нерухомого майна у вигляді
кредитної лінії з лімітом
заборгованості 1 500 000,00 (Один мільйон
п'ятсот тисяч доларів США, 00 центів) з 27
вересня 2005р. і погашення до 27 вересня 2010
включно, із сплатою 14,5% (Чотирнадцять
цілих п'ять десятих ) річних за
фактичний період користування
кредитними коштами (із розрахунку 360
календарних днів у році) від фактичної
суми заборгованості за кредитом, а
позичальник зобов'язується на умовах, в
розмірі та в строки встановлені в цьому
договорі, повернути банку кредит,
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами, а також сплатити
пеню та штрафи, які передбачені умовами
цього договору. Кредит видається з
можливістю конвертації у національну
валюту України.

За цим договором позичальник має право
багаторазово отримувати кошти за
кредитом і погашати заборгованість
таким чином, щоб фактичний залишок
заборгованості за кредитом не
перевищував, встановленого п.1.1 даного
договору, ліміту (п.1.2 договору).

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з п.1.4 кредитного договору,
протягом періоду, зазначеного в п. 1.1
цього договору, позичальник має право
отримувати транші в наступному
порядку:

- в межах розміру кредитної лінії,
встановленого у п. 1.1 та з урахуванням
графіку зменшення ліміту кредитної
лінії відповідно до п. 3.2.3 цього
договору сума залишку заборгованості
по кредиту не повинна перевищувати 900
000,00 дол. США - виключно за умови
виконання п.3.2.12, 4.1 цього кредитного
договору;

- в межах розміру кредитної лінії,
встановленого у п. 1.1 та з урахуванням
графіку зменшення ліміту кредитної
лінії відповідно до п. 3.2.3 цього
договору сума залишку заборгованості
по кредиту не повинна перевищувати 1 500
000,00 дол. США - виключно за умови
оформлення права власності на земельні
ділянки за адресою: м. Київ, вул.
Чорвоногвардійська, 17а та м. Київ, вул.
Деревообробна, 12 на яких розташована
нерухомість яка надається у іпотеку
банку відповідно до п.3.2.12, 4.1. цього
кредитного договору.

На виконання зобов'язань за кредитним
договором банк надав позичальнику
кредитні кошти в розмірі 900 000 дол. США
грн., що підтверджується
розпорядженням на відображення
операції в іноземній валюті №23 від
28.09.2005р.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору,
термін повернення кредиту 27 вересня
2010р. Зазначений термін може бути
змінений згідно п.п. 3.3.2, 3.4.1 даного
договору.

Згідно з п.3.2.2 кредитного договору,
позичальник зобов'язується сплатити
відсотки за користування кредитом
відповідно до п.п.5.1, 5.2 цього договору.

Пунктом 5.1 кредитного договору
передбачено, що за користування
кредитом у період з дати виникнення
заборгованості на позичкових рахунках
до дати погашення кредиту згідно п.п.
1.3., 1.6, 3.2.3 даного договору, позичальник
сплачує відсотки в розмірі, відповідно
із п.1.1 цього договору.

Відсотки нараховуються за фактичний
період користування коштами за
кредитом на фактичну суму
заборгованості за кредитом, і
сплачуються позичальником щомісяця у
відповідних валютах заборгованості за
кредитом на рахунки, вказані у п. 3.1.1
цього договору банку з 26 числа, але не
пізніше останнього робочого дня
місяця, а у разі дострокового повного
погашення заборгованості - в день
фактичного погашення кредиту. Після
закінчення терміну кредитування,
передбаченого в п.1.1 цього договору,
відсотки, нараховані за період
прострочення до фактичного погашення
кредиту, позичальник сплачує щомісяця
з 26 числа по останній день поточного
місяця і в день фактичного повного
погашення кредиту. При несплаті
відсотків у зазначений термін, вони
вважаються простроченими.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

27.09.2005 року між приватним підприємством
«Свічколап трейдінг» (іпотекодавець) (з
18.05.2009 р. - приватне підприємство
«Ратмир-Соло», ) та
відкритим акціонерним товариством
«Морський транспортний банк»
(іпотекодержатель) укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий №649.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно ст. 7 ЗУ "Про іпотеку", за
рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Якщо вимога за основним зобов'язанням
підлягає виконанню у грошовій формі,
розмір цієї вимоги визначається на
підставі іпотечного договору або
договору, що обумовлює основне
зобов'язання, у чітко встановленій сумі
чи шляхом надання критеріїв, які
дозволяють встановити розмір цієї
вимоги на конкретний час протягом
строку дії основного зобов'язання.

Згідно з п.1.2 іпотечного договору, за
цим договором іпотекою забезпечується
виконання зобов'язань іпотекодавця, що
випливають з кредитного договору від
27.09.2005 року №76/К (далі - кредитний
договір), згідно з яким
іпотекодержатель зобов'язується
надати іпотекодавцю кредит у вигляді
кредитної лінії з лімітом
заборгованості 1 500 000,00 дол. США (один
мільйон п'ятсот тисяч доларів СІНА, 00
центів) з 27 вересня 2005р. і терміном
погашення до 27 вересня 2010р. включно на
поповнення обігових коштів, витрат на
ремонт виробничих і офісних приміщень,
придбання нерухомого майна, зі сплатою
14,5% (чотирнадцять цілих п'ять десятих
відсотка) річних за фактичний період
користування кредитом (із розрахунку 360
календарних днів у році) від фактичної
суми заборгованості за кредитом, а
іпотекодавець зобов'язується в
розмірі, на умовах та в строки,
визначені в кредитному договорі,
повернути іпотекодержателю кредит,
сплатити відсотки за користування
кредитом, а також сплатити штрафи та
пені передбачені умовами кредитного
договору.

Пунктом 1.6 іпотечного договору
передбачено, що в забезпечення
виконання іпотекодавцем зобов'язань за
кредитним договором іпотекодавець
надав в іпотеку нерухоме майно, що є
власністю іпотекодавця, а саме:
комплекс будівель загальною площею
2542,20 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 13а
(надалі - предмет іпотеки). Предмет
іпотеки належить іпотекодавцю на праві
власності, на підставі договору
купівлі-продажу комплексу будівель, що
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 21 червня 2005р. за
реєстровим № 4378, зареєстрованого у
Державному реєстрі правочинів за
номером 666933 від 21 червня 2005 р. Право
власності зареєстроване в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна 05
серпня 2005 року в реєстровій книзі 23з-203
під реєстровим номером 1116-з.

Комплекс будівель та споруд
складається з: прохідна (літ. Д) пл.-25,10
кв. м., адміністративна будівля,
виробничий корпус, підвал (літ. Б)
пл.-2082,40 кв., матеріальний склад (літ. Г)
пл.-434,70 кв. м. Загальна площа предмету
іпотеки складає - 2542,20 кв. м.

Предмет іпотеки передається в іпотеку
з невід'ємними приналежностями, які
знаходяться в ньому. Іпотека
розповсюджується на всі невіддільні
від майна: поліпшення, складові частини
та внутрішні системи, що існують на
момент укладення цього договору та
виникнуть у майбутньому. Всі зроблені
іпотекодавем, в період дії цього
договору, всілякого роду поліпшення,
реконструкції, зміни, доробки тощо,
автоматично стають предметом даного
договору іпотеки - предметом іпотеки.

Також, 28.09.2005 року між приватним
підприємством «Свічколап»
(іпотекодавець) (приватне підприємство
«Раном») та відкритим акціонерним
товариством «Морський транспортний
банк» (іпотекодержатель) укладено
іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий №652.

Згідно з п.1.2 іпотечного договору, за
цим договором іпотекою забезпечується
виконання зобов'язань іпотекодавця, що
випливають з кредитного договору від
27.09.2005 року №76/К (далі - кредитний
договір), згідно з яким
іпотекодержатель зобов'язується
надати іпотекодавцю кредит у вигляді
кредитної лінії з лімітом
заборгованості 1 500 000,00 дол. США (один
мільйон п'ятсот тисяч доларів СІНА, 00
центів) з 27 вересня 2005р. і терміном
погашення до 27 вересня 2010р. включно на
поповнення обігових коштів, витрат на
ремонт виробничих і офісних приміщень,
придбання нерухомого майна, зі сплатою
14,5% (чотирнадцять цілих п'ять десятих
відсотка) річних за фактичний період
користування кредитом (із розрахунку 360
календарних днів у році) від фактичної
суми заборгованості за кредитом, а
іпотекодавець зобов'язується в
розмірі, на умовах та в строки,
визначені в кредитному договорі,
повернути іпотекодержателю кредит,
сплатити відсотки за користування
кредитом, а також сплатити штрафи та
пені передбачені умовами кредитного
договору.

Пунктом 1.6 іпотечного договору
передбачено, що в забезпечення
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором іпотекодавець
надав в іпотеку нерухоме майно, що є
власністю іпотекодавця, а саме: будівлю
прирізного цеху загальною площею 1532,30
кв. м., яка знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Деревообробна, 12 блок1 (надалі
- предмет іпотеки). Предмет іпотеки
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 03.12.2004р., зареєстрований в
реєстрі за № Г-9818., зарєєстрованого у
Державному реєстрі правочинів за
номером 325728 згідно Витягу з Державного
реєстру правочинів за №413713 від 03.12.2004р.,
наданого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
ОСОБА_5.

Право власності на предмет іпотеки
зареєстроване в Київському міському
бюро технічної інвентиризації та
реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна в реєстровій книзі
№103П-21 під реєстровим номером 6598-П
18.01.2005р.

Згідно з Довідкою характеристикою від
26.08.2005 р. №1079065, виданого Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна предмет
іпотеки в цілому складається з будівлі
прирізного цеху (літ А) загальною
площею 1532,3 кв. м.

Предмет іпотеки передається в іпотеку
з невід'ємними приналежностями, які
знаходяться в ньому, і
розповсюджується на всі невіддільні
від майна: поліпшення, складові частини
та внутрішні системи, що існують на
момент укладення цього договору та
виникнуть у майбутньому. Всі зроблені
іпотекодавцем, в період дії цього
договору, всілякого роду поліпшення,
реконструкції, зміні, доробки тощо,
автоматично стають предметом даного
договору іпотеки - предметом іпотеки.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

16.12.2008 року позивач направив
відповідачу 1 вимогу вих.№2160/04 та
відповідачу 2 вимогу вих. №2162/04, в якій
зазначив, що оскільки строк не
виконання зобов'язання за кредитним
договором значний, тому вимагає
виконання зобов'язань за кредитним
договором у семиденний строк з дня
отримання вимоги.

Відповідно до п.5.5 кредитного договору,
при непогашенні кредиту в термін,
установлений п.п. 1.4., 3.2.3, 3.3.2 даного
договору, заборгованість у частині
вчасно непогашеної суми кредиту
вважається простроченою.

Згідно з п.3.3.2 кредитного договору, при
настанні будь-якої з наступних подій,
зокрема, порушенні позичальником
якого-небудь із зобов'язань,
передбачених умовами договору, банк, за
своїм розсудом, має право: змінити
умови договору - вимагати від
позичальника дострокового повернення
кредиту, сплати відсотків за його
користування, виконання інших
зобов'язань за договором у повному
обсязі шляхом направлення
повідомлення. При цьому, згідно ст. 212,
611, 651 Цивільного кодексу України, за
зобов'язаннями, терміни виконання яких
не наступили, терміни вважаються
такими, що наступили в зазначену в
повідомленні дату. У цю дату
позичальник зобов'язується повернути
банку суму кредиту в повному обсязі,
відсотки за фактичний термін вання,
цілком виконати інші зобов'язання за
договором.

Судом встановлено, що в порушення умов
договору та норм чинного законодавства
України, позичальник не виконав взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором, в зв'язку з чим станом на
25.10.2011 року в останнього виникла
заборгованість по тілу кредиту в
розмірі 893 100 дол. США, що за курсом НБУ
становить 7 123 097,67 грн., 383 430,96 дол. США,
що за курсом НБУ становить 3 058 130,31 грн.
заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, станом на
25.10.2011 року факт наявності
заборгованості за кредитним договором
№76/К від 27.09.2005 року по тілу кредиту в
розмірі 893 100,00 дол. США, що за курсом НБУ
становить 7 123 097,67 грн. та 383 430,96 дол.
США, що за курсом НБУ становить 3 058 130,31
грн. заборгованість за відсотками,
позичальника (відповідача 1) перед
банком належним чином доведений,
документально підтверджений та
позичальником не спростований.

У зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за кредитним
договором №76/К від 27.09.2005 року позивач
нарахував відповідачу 1 пеню за
несплату основного боргу (тіла кредиту)
в розмірі 243 730,34 доларів США, що за
курсом НБУ становить 1 943 319,87 грн. та
пеню за несплату відсотків за
використання кредиту в розмірі 11 045,40
доларів США, що за курсом НБУ становить
83 515,09 грн.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору,
при порушенні позичальником будь-якого
із зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
п.п. 3.2.2, 5.1, 5.2 даного договору, термінів
повернення кредиту, передбачених п.п.
1.4, 3.2.3, 3.3.2 цього договору, комісії,
передбаченої п.п. 3.2.5, 5.7 даного
договору, позичальник виплачує банку
за кожен випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який виплачується пеня, від
простроченої суми.

Дії відповідача 1 є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору, Цивільного кодексу
України та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд
погоджується з розрахунком пені за
несплату основного боргу (тіла кредиту)
в розмірі 243 730,34 доларів США, що за
курсом НБУ становить 1 943 319,87 грн. та
пені за несплату відсотків за
використання кредиту в розмірі 11 045,40
доларів США, що за курсом НБУ становить
83 515,09 грн. наданим позивачем і вважає
його обґрунтованим.

Згідно ч. 1 статті 12 ЗУ "Про іпотеку", у
разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених іпотечним
договором, іпотекодержатель має право
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Частиною 1 статті 33 ЗУ "Про іпотеку"
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 3 статті 33 ЗУ "Про іпотеку",
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється, зокрема, на підставі
рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 35 ЗУ "Про
іпотеку", у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Пунктом 2.1.7.1 іпотечних договорів від
27.09.2005 року та від 28.09.2005 року
передбачено, що іпотекодержатель має
право з метою задоволення своїх вимог
звернути стягнення на предмет іпотеки
у випадку, якщо в момент настання
термінів виконання якого-небудь із
зобов'язань, передбачених кредитним
договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до п 2.1.8 іпотечних договорів
від 27.09.2005 року та від 28.09.2005 року, у разі
звернення стягнення на предмет іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити за рахунок предмета
іпотеки свої вимоги в повному обсязі,
що визнаються на момент фактичного
задоволення, включаючи кредит,
проценти, винагороди та інші платежі,
відшкодування збитків, неустойки,
витрати на утримання предмета іпотеки,
витрати по реєстрації предмету
іпотеки, а також витрати, понесені у
зв'язку із пред'явленням вимоги.

Згідно з п.4.3 іпотечних договорів від
27.09.2005 року та від 28.05.2005 року, примусове
стягнення і реалізація предмету
іпотеки відбувається шляхом отримання
іпотекодержателем виконавчого напису
нотаріуса, або іншим передбаченим
законом шляхом, за вибором
іпотекодержателя.

Пунктом 4.4.1 іпотечних договорів від
27.09.2005 року та від 28.09.2005 року
передбачено, що реалізація предмета
іпотеки, на якій звернено стягнення
провадиться шляхом його продажу з
публічних торгів, якщо інше не буде
встановлено даним договором,
законодавством чинним на момент
реалізації предмета іпотеки.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
факт наявності у приватного
підприємства «Ратмир-Соло»
заборгованості за кредитним договором
№76/К від 27.09.2005 року по тілу кредиту в
розмірі 893 100 дол. США, що за курсом НБУ
становить 7 123 097,67 грн. та 383 430 дол. США,
що за курсом НБУ становить 3 058 130,31 грн.,
пені за несплату основного боргу (тіла
кредиту) в розмірі 243 730,34 доларів США,
що за курсом НБУ становить 1 943 319,87 грн.
та пені за несплату відсотків за
використання кредиту в розмірі 11 045,40
доларів США, що за курсом НБУ становить
83 515,09 грн., належним чином доведений,
документально підтверджений і
позичальником та відповідачами не
спростований та враховуючи, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором №76/К від 27.09.2005
року між позивачем та відповідачем 1 та
відповідачем 2 укладено іпотечні
договори від 27.09.2005 року та від 28.09.2005
року, тому позовні вимоги позивача про
звернення стягнення на передане
відповідачами в іпотеку майно в
рахунок погашення заборгованості
визнаються судом обґрунтовані та
такими, що підлягають задоволенню
шляхом проведення реалізації на
прилюдних торгах.

Відповідно до ч.1 статті 39 ЗУ "Про
іпотеку» та ч.2 статті 25 ЗУ "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
обтяжувачу з вартості предмета
забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження
предмета забезпечувального обтяження
або передачі його в управління на
період до його реалізації, якщо такі
необхідні;

4) спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
які підлягають задоволенню з вартості
предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

Встановити спосіб реалізації
предметів іпотеки шляхом їх продажу на
прилюдних торгах.

Відповідно до висновку експертів за
результатами проведення судової
оціночно-будівельної експертизи
№7271/7272/13-42 від 20.06.2014р. проведеної
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз, ринкова
вартість комплексу будівель, що
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Червоногвардійська, буд. 13 а в цінах та
станом на момент дослідження складає (з
округленням до цілих) без урахуванням
ПДВ: при загальній площі 2542,20 кв.м
(відповідно до договору іпотеки) 9 423
935,00 грн., при загальній площі 2711,8 кв.м
(відповідно до технічного паспорту БТІ)
- 10 052 643,00 грн. Ринкова вартість будівлі
прирізного цеху площею 1532,30 кв.м, яка
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Деревообробна, 12 блок 1, в цінах та
станом на момент дослідження, складає
(з округленням до цілих) без
урахуванням ПДВ 3 375 657,00 грн.

Таким чином, початкова ціна предмета
іпотеки - комплексу будівель, що
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Червоногвардійська, буд. 13, загальною
площею 2542,20 кв.м. для його подальшої
реалізації на публічних торгах у
порядку виконавчого провадження
становить 9 423 935,00 грн., початкова ціна
предмета іпотеки - будівлі прирізного
цеху площею 1532,30 кв.м, яка знаходиться
за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна,
12 блок 1, для його подальшої реалізації
на публічних торгах у порядку
виконавчого провадження становить 3 375
657,00 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82
- 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Звернути стягнення на предмети
іпотеки за іпотечним договором від
27.09.2005 року, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим № 649; іпотечним договором
від 28.09.2005 року, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3. за
реєстровим № 652, а саме:

- комплекс будівель загальною площею
2542,20 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 13а,
що складається з: прохідної (літ. Д)
пл.-25,10 кв. м., адміністративної будівлі,
виробничого корпусу, підвалу (літ. Б)
пл.-2082,40 кв., матеріального складу (літ.
Г) пл.-434,70 кв. м.;

- будівлю прирізного цеху загальною
площею 1532,30 кв. м., яка знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, 12
блок1.

за рахунок звернення стягнення на
предмети іпотеки задовольнити грошові
вимоги публічного акціонерного
товариства "Марфін Банк" (68003, Одеська
обл., м. Іллічівськ, вулиця Леніна,
будинок 28, ідентифікаційний код 21650966)
за кредитним договором № 76/К від 27.09.2005
року у розмірі 1 531 307 (один мільйон
п'ятсот тридцять одна тисяча триста
сім) дол.. США 00 центів, що за курсом НБУ
станом на 25.10.2011р. (долар США/7,975700 грн.)
становить 12 200 277 (дванадцять мільйонів
двісті тисяч двісті сімдесят сім) грн. 12
коп. з яких: заборгованість за тілом
кредиту в розмірі 893 100 (вісімсот
дев'яносто три тисячі сто) дол. США 00
центів, що за курсом НБУ становить 7 123
097 (сім мільйонів сто двадцять три
тисячі дев'яносто сім) грн. 67 коп.,
заборгованість за відсотками - 383 430
(триста вісімдесят три тисячі
чотириста тридцять) дол. США 96 центів,
що за курсом НБУ становить 3 058 130 (три
мільйони п'ятдесят вісім тисяч сто
тридцять) грн.31 коп., пеня за несплату
основного боргу (тіла кредиту) в
розмірі 243 730 (двісті сорок три тисячі
сімсот тридцять) доларів США 34 центів,
що за курсом НБУ становить 1 943 319 (один
мільйон дев'ятсот сорок три тисячі
триста дев'ятнадцять) грн. 87 коп. та пені
за несплату відсотків за використання
кредиту в розмірі 11 045 (одинадцять
тисяч сорок п'ять) доларів США 40 центів,
що за курсом НБУ становить 83 515
(вісімдесят три тисячі п'ятсот
п'ятнадцять) грн. 09 коп.

Встановити спосіб реалізації предмету
іпотеки - комплекс будівель загальною
площею 2542,20 кв. м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул.
Червоногвардійська, буд. 13а, що
складається з: прохідної (літ. Д) пл.-25,10
кв. м., адміністративної будівлі,
виробничого корпусу, підвалу (літ. Б)
пл.-2082,40 кв., матеріального складу (літ.
Г) пл.-434,70 кв. м., шляхом її продажу на
прилюдних торгах в межах процедури
виконавчого провадження, за початковою
ціною в розмірі 9 423 935,00 грн.

Встановити спосіб реалізації предмету
іпотеки - будівлі прирізного цеху
загальною площею 1532,30 кв. м., яка
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Деревообробна, 12 блок1, шляхом її
продажу на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження, за
початковою ціною в розмірі 3 375 657,00 грн.

3. Стягнути з приватного підприємства
"Ратмир-Соло" (03049, м. Київ, вулиця
Курська, будинок 10, ідентифікаційний
код 32420973) на користь публічного
акціонерного товариства "Марфін Банк"
(68003, Одеська обл., м. Іллічівськ, вулиця
Леніна, будинок 28, ідентифікаційний код
21650966) 34 410 (тридцять чотири тисячі
чотириста десять ) грн. 00 коп. судового
збору.

4. Стягнути з приватного підприємства
"Раном" (03113, м. Київ, провулок
Артилерійський, будинок 7/9,
ідентифікаційний код 32423969) на користь
публічного акціонерного товариства
"Марфін Банк" (68003, Одеська обл., м.
Іллічівськ, вулиця Леніна, будинок 28,
ідентифікаційний код 21650966) 34 410
(тридцять чотири тисячі чотириста
десять ) грн. 00 коп. судового збору.

5. Після набрання рішенням законної
сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 01.08.2014 року

Суддя
С.М.Мудрий