ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" липня 2014 р.
Справа № 918/949/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Качура А.М., розглянувши
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до відповідача 1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Арго-Р"

відповідача 2: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення в сумі 85 260,00 грн.

Представники:

Від позивача : Трачук Ю.М. (довіреність
від 01.01.2014 року);

Від позивача : Калініченко Н.А.
(довіреність від 01.01.2014 року);

Від відповідача 1: Звольська Н.О.
(довіреність від 26.02.2014 року);

Від відповідача 2: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20
ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (далі
- позивач) звернулося до господарського
суду Рівненської області з позовом до
відповідача 1: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арго-Р" та
відповідача 2 : Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
в сумі 85260,00 грн., зокрема позивач
просить стягнути з відповідача 1 - 36540,00
грн. та відповідача 2 - 48720,20 грн.
відповідно.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що
16.03.2014 р. у належному ТОВ "Арго-Р" (надалі
відповідач 1) магазині, касиром було
здійснено продаж (реалізація,
розповсюдження) контрафактного товару
- "Чашка дитяча тематика"
(Арт.07с1335ДЗЯКК). Даний факт
підтверджується фіскальним чеком про
покупку ІД20, ПН 69 ЗН 402205203 ФН
від 16.03.2014 року. Оскільки продаж
даного контрафактного товару в
магазині відповідача 1 була здійснена
незаконно, а також враховуючи той факт,
що поставку партії цього
контрафактного товару було здійснено
відповідачем 2, позивач, посилаючись на
вищезазначені обставини, просив суд
про задоволення своїх вимог.

27.06.2014 р. позивачем подано до суду заяву
про відмову від позовних вимог до
відповідача 2 фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, відповідно до
якої, у зв'язку з примиренням позивача з
відповідачем 2, позивач просить суд
прийняти відмову ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
від позовних вимог до ФОП ОСОБА_1 про
стягнення компенсації за порушення
виключних майнових авторських прав
(використвання юридично значущих
частин аудіовізуального твору "Маша і
Мєдведь" на одній чашці, що була
придбана за чеком від 16.03.2014 р.,
зображення якої наведено у додатку до
позовної заяви), та припинити
провадження у справі № 918/949/14 в частині
позовних вимог ТОВ "Маша і Мєдведь" до
ФОП ОСОБА_1 про стягнення компенсації
за один факт порушення майнових
авторських прав у розмірі 40
мінімальних заробітних плат, що
складає 48720,00 грн.

Заява від 26.06.2014 р. судом прийнята до
розгляду, оскільки відповідає вимогам
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

Ухвалою суду від 03.07.2014 р. судом
припинено провадження у справі № 918/949/14
в частині позовних вимог до
відповідача 2 фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

22.07.2014 р. позивачем подано до суду
клопотання, відповідно до якого, у
зв'язку з відмовою від позовних вимог
до відповідача 2 - ФОП ОСОБА_1,, та у
зв'язку з допущенням технічної описки в
позовній заяві щодо найменуванні
відповідача 1, позивач надав нову
редакцію позовної заяви, в якій
підтримав позовні вимоги до
відповідача - ТзОВ "Арго-Р".

10.07.2014 р. позивачем подано до суду
клопотання про долучення речового
доказу до матеріалів справи.

Вказане клопотання судом прийнято до
розгляду та задоволено, наданий
позивачем речовий доказ долучено до
матеріалів справи.

24.07.2014 р. відповідачем 1 подано до суду
відзив на позовну заяву, відповідно до
змісту якого відповідач 1 позовні
вимоги не визнає, та просить суд в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
підстав зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача 1 (ТОВ "Арго Р") позовні
вимоги не визнає з підстав зазначених в
позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

08.06.2010 р. між ТОВ Студія "Анімаккорд" та
ТОВ "Маша і Мєдвєдь" укладено Договір №
010601-МиМ про відчуження виключного
права на аудіовізуальний твір,
відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ "Маша
і Мєдвєдь" набуло виключних прав на
аудіовізуальний твір - серіал "Маша і
Мєдвєдь", основні ідентифікаційні
характеристики якого передбачені
Додатками, які є невід'ємними додатками
до зазначеного вище договору (пункт 1.2.).

При цьому, пунктом 2 Додатку № 1 до
Договору № 010601-МиМ від 08.06.2010 р.
передбачено, що одночасно з передачею
права на аудіовізуальний твір
передаються в повному обсязі виключні
права на всі юридично значущі
охоронювані елементи аудіовізуального
твору (включно, але не обмежуючись,
назвою аудіовізуального твору та його
окремих серій, графічним зображенням,
мальованими зображеннями персонажів
аудіовізуального твору, їх іменами,
текстом), незалежно від того чи
поіменовані вказані елементи
безпосередньо в таких Додатках до
Договорів.

Таким чином ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є
власником виключних прав в повному
обсязі також і на персонажі
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша і
Мєдвєдь", який в силу статті 9 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" охороняється як твір відповідно
до цього Закону.

Крім того, відповідно до статті 35 ГПК
України, обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Так, належність виключних прав на
аудіовізуальний твір "Маша і Мєдвєдь"
та його складові частини встановлені
рішеннями суду України, що набрали
законної сили.

Згідно постанови від 15.04.2014 р. у справі
№ 910/22656/13, за позовом ТОВ "Маша і
Мєдвєдь", Київський апеляційний
господарський суд встановив обставини
щодо особи позивача: Позивач (ТОВ "Маша
і Мєдвєдь") є власником виключних
майнових авторських прав на
аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний серіал "Маша і
Мєдвєдь" та його складові частини і має
право захищати свої права у тому числі
шляхом звернення до господарського
суду з даним правом.

Отже, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є належним
позивачем по даній справі.

В обґрунтування позову позивач
зазначає на те, що 16.03.2014 р.
представником ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
особисто, в супермаркеті "Дисконт", що
знаходиться за адресою: м. Рівне, вул.
Дворецька, 93, було придбано товар "чашка
дитяча тематика" з зображенням
персонажів, який є об'єктом
інтелектуальної власності частини
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Медведь", права на який належать ТОВ
"Маша і Мєдвєдь".

Реалізація товару підтверджується
фіскальним чеком про покупку ІД20,
ПН 69 ЗН 402205203 ФН від 16.03.2014
року, супермаркет "Дисконт", ТОВ "Арго-Р"
на суму 26,46 грн.

Враховуючи те, що в процесі розгляду
справи, відповідачем в судовому
засіданні не заперечувався факт
продажу товару "чашка дитяча тематика",
на поверхні якого розміщено оброблений
фрагмент із серії "Раз, два, три! Елочка
гори!" аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Медведь", права на який належать ТОВ
"Маша і Мєдвєдь", судом приймається
вказаний факт як достовірний та такий,
що не потребує подальшого доведення.

Вищевикладене зумовило звернення
позивача до суду з даним позовом про
стягнення з відповідача компенсації у
розмірі 36540,00 грн.

Дослідивши матеріли справи, та
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача 1,
проаналізувавши наявні докази у
сукупності та надавши їм відповідну
правову оцінку, суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до статті 418 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
право інтелектуальної власності - це
право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
цим Кодексом та іншим законом. Право
інтелектуальної власності становлять
особисті немайнові права
інтелектуальної власності та (або)
майнові права інтелектуальної
власності, зміст яких щодо певних
об'єктів права інтелектуальної
власності визначається цим Кодексом та
іншим законом.

Статтею 435 ЦК України, встановлено, що
первинним суб'єктом авторського права
є автор твору. За відсутності доказів
іншого автором твору вважається
фізична особа, зазначена звичайним
способом як автор на оригіналі або
примірнику твору (презумпція
авторства). Суб'єктами авторського
права є також інші фізичні та юридичні
особи, які набули прав на твори
відповідно до договору або закону.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про авторське право і суміжні права" до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) належать:
виключне право на використання твору, а
також виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами. Майнові права автора (чи іншої
особи, яка має авторське право) можуть
бути передані (відчужені) іншій особі
згідно з положеннями статті 31 цього
Закону, після чого ця особа стає
суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору
автором (чи іншою особою, яка має
авторське право) дозволяє йому
використовувати твір у будь-якій формі
і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) на дозвіл чи
заборону використання твору іншими
особами дає йому право дозволяти або
забороняти, зокрема, відтворення
творів; здавання в майновий найм і (або)
комерційний прокат після першого
продажу, відчуження іншим способом
оригіналу або примірників
аудіовізуальних творів, комп'ютерних
програм, баз даних, музичних творів у
нотній формі, а також творів,
зафіксованих у фонограмі чи відеограмі
або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31
Закону України "Про авторське право і
суміжні права", автор (чи інша особа, яка
має авторське право) може передати свої
майнові права, зазначені у статті 15
цього Закону, будь-якій іншій особі
повністю чи частково. Передача
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) оформляється
авторським договором. Майнові права, що
передаються за авторським договором,
мають бути у ньому визначені. Майнові
права, не зазначені в авторському
договорі як відчужувані, вважаються
такими, що не передані.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права", за захистом свого авторського
права і (або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції.

Проаналізувавши умови ліцензійного
договору, суд дійшов висновку про
правомірність звернення Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" до суду з відповідним позовом.

Як роз'яснено у пункті 29 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних із захистом прав
інтелектуальної власності", з огляду на
приписи статі 33 ГПК України щодо
обов'язку доказування і подання
доказів господарському суду у
вирішенні питання про те, якій стороні
належить доводити обставини, що мають
значення для справи про захист
авторського права чи суміжних прав,
слід враховувати таке: 1) позивач,
зокрема, повинен довести належність
йому авторського права та/або суміжних
прав чи права на їх захист, а також факт
використання об'єктів даних прав
відповідачем; 2) відповідач має довести
додержання ним вимог Цивільного
кодексу України і Закону України "Про
авторське право і суміжні права" при
використанні ним твору та/або об'єкту
суміжних прав; в іншому разі фізична
або юридична особа визнається
порушником авторського права та/або
суміжних прав, і для неї настають
наслідки, передбачені цими
законодавчими актами.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права", при порушеннях будь-якою особою
авторського права і (або) суміжних прав
суб'єкти авторського права і (або)
суміжних прав мають право, зокрема,
подавати позови про відшкодування
збитків (матеріальної шкоди), включаючи
упущену вигоду, або стягнення доходу,
отриманого порушником внаслідок
порушення ним авторського права і (або)
суміжних прав, або виплату компенсацій.

Частиною 2 статті 52 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
встановлено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить висновку про
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача компенсації
частково.

Так, вирішуючи питання щодо розміру
компенсації, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 2
статті 52 Закону України "Про авторське
право і суміжні права", при визначенні
компенсації, яка має бути виплачена
замість відшкодування збитків чи
стягнення доходу, суд зобов'язаний
визначити розмір компенсації,
враховуючи обсяг порушення та (або)
наміри відповідача.

Пунктом 51.3. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" роз'яснено, що у визначенні
розміру такої компенсації
господарським судам необхідно
виходити з конкретних обставин справи
і загальних засад цивільного
законодавства, встановлених статтею 3
ЦК України, зокрема, справедливості,
добросовісності та розумності. Розмір
компенсації визначається судом у межах
заявлених вимог у залежності від
характеру порушення, ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується: тривалість порушення та
його обсяг (одно- або багаторазове
використання об'єкта авторського
права); передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права даного позивача; можливість
відновлення попереднього стану та
необхідні для цього зусилля тощо.
Відповідні мотиви визначення розміру
компенсації мають бути наведені в
судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації
господарський суд має виходити з того
розміру мінімальної заробітної плати,
який установлено на час прийняття
судом відповідного рішення.

Як встановлено судом з матеріалів
позовної заяви, в обґрунтування
розміру компенсації у сумі 36540,00 грн.
позивач зазначає, що відповідач
свідомо та умисно виставив
контрафактний товар на продаж, не
звернувшись при цьому до позивача ні за
офіційною інформацією про поставлений
товар, ні за дозволом на його
реалізацію. При цьому, відповідач
зобов'язаний при прийманні товару до
реалізації перевіряти останній на
предмет відповідності вимогам чинного
законодавства України.

Крім того, позивач наголошує на
понесених ним збитках у вигляді
неотримання суми ліцензійного платежу
від виробника контрафактного товару.

Позивач також зазначає, що для захисту
порушення прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь" на
території України був виданий наказ №
02/02, яким визначені ставки добровільної
компенсації за порушення авторського
права. Відповідно до вказаного наказу у
випадку порушення авторських прав
фізичною особою-підприємцем (юридичною
особою), що здійснює торгівлю в
магазинах, встановлюється компенсація
у разі добровільного врегулювання
порушення у розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, а у разі відмови від
добровільної виплати компенсації, в
результаті чого подано позовну заяву
про захист авторських прав, в розмірі 60
мінімальних заробітних плат.

При визначенні розміру компенсації суд
враховує, що доведеним є лише один факт
реалізації контрафактного товару, а
також припинення порушення авторських
прав у добровільному порядку, про що
опосередковано свідчить відсутність
вимог про вилучення контрафактних
товарів з обороту. Суд також бере до
уваги відсутність доведених збитків
позивача.

Крім того, суд враховує, що, виходячи з
засад справедливості, добросовісності,
розумності як складових елементів
загального конституційного принципу
верховенства права, можливість
стягнення з порушника надмірних
грошових сум як компенсації за
порушення авторського права спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу захисту компенсація
перетворюється на джерело отримання
суб'єктом авторського або суміжного
права невиправданих додаткових
прибутків.

Суд зауважує, що визначаючи розмір
компенсації, що відповідає 10
мінімальних заробітних плат
(мінімальний розмір компенсації
відповідно до частини 2 статті 52 Закону
України "Про авторські та суміжні
права"), виходить із засад
справедливості, добросовісності,
розумності як складових елементів
загального конституційного принципу
верховенства права, можливість
стягнення з порушника надмірних
грошових сум як компенсації за
порушення авторського права спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу захисту компенсація
перетворюється на джерело отримання
суб'єктом авторського або суміжного
права невиправданих додаткових
прибутків.

Щодо відзиву відповідача суд зазначає
наступне.

У своєму відзиві на позов від 24.07.2014 р.
відповідач 1 зазначає, що позивачем не
доведено та не підтверджено факт
порушення відповідачем 1 авторського
права та обставин що в результаті дій
відповідача 1 і з його вини завдано
майнову шкоду позивачу.

З даним твердженням суд погодитись не
може, так як відповідач 1 в судовому
засіданні не заперечив факт продажу
товару "Чашка дитяча тематика" на якому
зображено оброблений фрагмент із серії
"Раз, два, три! Елочка гори!"
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Медведь", права на який належать ТОВ
"Маша і Мєдвєдь", разом з тим, суд
враховує, що у випадку правомірного
використання зображення з
аудіовізуального твору права на який
належать ТОВ "Маша і Мєдвєдь" позивач
отримав би відшкодування за вказане
використтання.

Щодо тверджень відповідача 1 про
те, що з боку позивача має місце
зловживання на компенсацію, суд
зазначає, що як передбачено
положеннями статті 52 Закону України
"Про авторські та суміжні права", при
порушеннях будь-якою особою
авторського права і (або) суміжних прав,
передбачених статтею 50 цього Закону,
власники авторських прав можуть
подавати позови про відшкодування
збитків (матеріальної шкоди), включаючи
упущену вигоду, або стягнення доходу,
отриманого порушником внаслідок
порушення ним авторського права і (або)
суміжних прав, або виплату компенсацій.

Відтак позивач при зверненні з
позовом діяв відповідно до норм
чинного законодавства, зокрема Закону
України "Про авторські та суміжні
права".

Щодо тверджень відповідача 1 про те, що
порушення права автора є
розповсюдження творів виключно шляхом
першого продажу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 32 Закону України
"Про авторські та суміжні права", автору
та іншій особі, яка має авторське право,
належить виключне право надавати іншим
особам дозвіл на використання твору
будь-яким одним або всіма відомими
способами на підставі авторського
договору.

Використання твору будь-якою особою
допускається виключно на основі
авторського договору, за винятком
випадків, передбачених статтями 21 - 25
цього Закону.

Згідно положень статті 50 Закону
України "Про авторські та суміжні
права" порушенням авторського права і
(або) суміжних прав, що дає підстави для
судового захисту, є зокрема
розповсюдження, ввезення на митну
територію України з метою
розповсюдження, публічне сповіщення
об'єктів авторського права і (або)
суміжних прав, з яких без дозволу
суб'єктів авторського права і (або)
суміжних прав вилучена чи змінена
інформація про управління правами,
зокрема в електронній формі.

Відтак, згідно положень статті 50 Закону
України "Про авторські та суміжні
права" розповсюдження об'єктів
авторського права є порушенням
авторського права.

Щодо тверджень відповідача 1 про те, що
позивачем не доведено факту наявності
в нього виключних майнових прав
інтелектуальної власності на
аудіовізуальний твір "Маша і Мєдвєдь"
на вказані доводи суд зазначає, що
відповідно до договору № 010601-МиМ від
08.06.2010 р. про відчуження виключного
права на аудіовізуальний твір, ТОВ
"Маша і Мєдвєдь" набуло виключних прав
на аудіовізуальний твір - серіал ТОВ
"Маша і Мєдвєдь", основні
ідентифікаційні характеристики якого
передбачені додатками до договору.

Вказані обставини також
підтверджуються і постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 р. у
справі № 910/22656/13.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
що твердження відповідача 1, висвітлені
у відзиві на позов, не відповідають
обставинам справи, а твердження
зазначені в ньому спростовуються
матеріалами справи.

Згідно зі статтею 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (стаття 43
ГПК України).

За таких обставин, вимоги позивача про
зобов'язання відповідача сплатити
компенсацію за порушення авторських
прав позивача підлягають задоволенню
частково у розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, що становить 12180, 00 грн.

Відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
приймаючи до уваги, що спір між
сторонами виник внаслідок
неправильних дій відповідача, а також
те, що судові витрати складають
мінімальний розмір судового збору,
слід стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору на суму 1827, 00 грн.

Керуючись статтями 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арго-Р" (33001,
Рівненська область м. Рівне, вул.
Дворецька, 93, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (129085,
м. Москва, вул. Годовікова, буд. 9, будова
3, ІПН/КПП /771701001 в ІФПС № 17 СВАО р/р
в ПАТ Банк "ОТКРЫТИЕ", м.
Москва БІК 044585297, к/р ) суму
компенсації у розмірі 12180,00 грн., та
витрати по сплаті судового збору на
суму 1827,00 грн.

3. В решті позову в сумі 24360,00 грн.
позивачу відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

повне рішення складено 29.07.2014 року

Суддя
Качур А.М.