ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.14р. Справа № 904/3822/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
Трест №17", м.Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Дніпропетровський Втормет",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 102 460,97 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за
довіреністю № б/н від 30.09.13р.

Шеремет В.А., керівник

від відповідача: Сириця І.Ю.,
представник за довіреністю №14 від
03.02.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 03.06.14р.
порушено провадження у справі № 904/3822/14
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
Трест №17" (далі-позивач) до Публічного
акціонерного товариства "Інтерпайп
Дніпропетровський Втормет"
(далі-відповідач) про стягнення 102 460,97
грн. Справу призначено до розгляду на
26.06.14р.

Ухвалою господарського суду від 26.06.14р.
відкладено розгляд справи на 22.07.14р.

18.07.14р. до господарського суду від
позивача надійшло клопотання про
долучення до матеріалів справи докази
належного повідомлення відповідача
про день, час і місце розгляду справи.
Крім того, позивачем було подано заяву
про збільшення розміру позовних вимог
на загальну суму 109343,32 грн.

22.07.14р. у судовому засіданні повноважні
представники позивача вищевказану
заяву про збільшення розміру позовних
вимог підтримали та наполягали на їх
задоволенні у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача відзив на позов не надав,
але усно підтвердив існуючу
заборгованість. Крім того, повноважний
представник відповідача у судовому
засіданні просив відстрочити
виконання рішення суду до 22.10.14р., про що
також зазначено у заяві, яку долучена
до матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.07.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.13р. між позивачем та відповідачем
укладено договір підряду № 767 (далі -
Договір), відповідно до п. 1.1. якого,
позивач зобов'язується з власних
матеріалів виконати будівельні роботи
щодо влаштування та ремонту дорожнього
бетонного покриття на території
відповідача, за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул.Липова,1, далі -
роботи, а саме:

- ремонт бетонного покриття доріг на
території підприємства загальною
площею 1900 кв.м. (п.1.1.1. Договору);

- влаштування бетонного покриття
дільниці заїзду, виїзду та об'їзду
вісової загальною площею 542,00 кв.м.
(п.1.1.2. Договору).

Відповідач зобов'язується прийняти та
оплатити дані роботи.

Згідно з п.2.1. Договору загальна
вартість робіт за договором, становить
488 400,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 81 400,00
грн. та узгоджується сторонами
відповідно до договірної ціни
будівельно-монтажних робіт (додатки до
договору № 1 та № 2). Загальна вартість
робіт за договором складається з
наступного:

- вартість ремонту бетонного покриття
доріг на території підприємства
загальною площею 1900кв.м. в сумі - 380 284,80
грн. в тому числі ПДВ 20% - 63 380,80 грн. (п.
2.1.1. Договору);

- вартість влаштування бетонного
покриття дільниці заїзду, виїзду та
об'їзду вісової загальною площею 542,00
кв.м. в сумі - 108 115,20 грн. в числі ПДВ 20% - 18
019,20 грн. (п. 2.1.2.Договору).

Як зазначено у п.2.1.3. Договору договірна
ціна є твердою.

Крім того, п.2.2. Договору передбачено, що
договірна ціна, визначена в п.2.1. даного
Договору, включає в себе відшкодування
витрат позивача на матеріали,
обладнання, а також послуги, що
надаються позивачу третіми особами та
плату за виконану ними роботу.

Матеріали для виконання робіт за
Договором купуються позивачем та
відповідачем (п.2.3. Договору)

Відповідно до п. 2.4. Договору вартість
робіт за даним Договором може
змінюватися на умовах визначених даним
Договором, про що укладається
додаткова угода.

Згідно з п. 2.6. Договору розрахунки за
договором здійснюються наступним
чином:

- передоплата за Договором становить 366
495,36 грн., в тому числі ПДВ 20% - 61 082,56 грн.
Передоплата сплачується відповідачем
за умови надання позивачем
відповідного рахунку, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позивача (п. 2.6.1.
Договору).

- остаточний розрахунок в розмірі 121 904,64
грн., в тому числі ПДВ 20% - 20 317,44 грн.,
здійснюється протягом 30 (тридцяти)
банківських днів з моменту прийняття
відповідачем робіт обумовлених пп. 1.1.1,
1.1.2. пункту 1.1. Договору, підписання
Актів здачі-приймання виконаних робіт
форми КБ-2, та надання позивачем
відповідного рахунку та податкової
накладної (п. 2.6.2. Договору).

Відповідно до п. 2.7. Договору датою
оплати вважається дата зарахування
коштів на поточний рахунок позивача за
цим договором.

Згідно з п.3.1.1. Договору позивач
зобов'язується виконати роботи та
надати відповідачу Акти
здачі-приймання виконаних робіт в
терміни визначені у даному Договорі.

Пунктом 3.3.1. Договору передбачено, що
відповідач зобов'язується прийняти та
оплатити роботу позивача у строки та в
розмірі, передбачені Договором.

Крім того, п. 4.1. Договору сторонами
обумовлено, що термін виконання робіт
за Договором: два календарних місяці, з
моменту перерахунку позивачу
передоплати відповідно до пп. 2.6.1.
Договору.

Приймання-здавання виконаних робіт
проводиться сторонами згідно Актів
здачі-приймання виконаних робіт, які
підписується уповноваженими
представниками позивача та
відповідача ( п.5.1.Договору).

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що
відповідач зобов'язаний прийняти
виконану позивачем роботу та підписати
Акти приймання виконаних підрядних
робіт протягом 5 (п'яти) робочих днів з
моменту направлення відповідного Акту.

Як зазначено у п.6.3. Договору, у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань, передбачених Договором,
винна сторона відшкодовує
добросовісній стороні всі понесені у
зв'язку з цим збитки відповідно до
чинного законодавства України та даним
Договором.

Крім того, п. 6.5. Договору сторони
обумовили, що у випадку порушення
відповідачем строків розрахунку з
позивачем, відповідач виплачує
позивачу пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
нарахування пені, за кожен день такого
прострочення від суми заборгованості.

Даний Договір набуває чинності з
моменту підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до « 31»
грудня 2013 року, але в будь-якому випадку
до моменту повного виконання
зобов'язань за даним Договором. (п.10.1.
Договору).

16.10.13р. між сторонами була підписана
додаткова угода № 1, відповідно до якої
сторони внесли зміни до договору, а
саме до вартості та до розрахунків за
договором. (а.с. 15-16).

Відповідачем відповідно до умов
зазначено Договору було перераховано
на рахунок позивача 15.10.13 р. суму 366 495,36
грн. в якості передоплати, що
підтверджує виписка по рахунку (а.с.42).

Позивачем були виконані роботи, що
підтверджують відповідні документи,
які підписані відповідачем та
скріплені печаткою без будь-яких
зауважень:

- довідка про вартість будівельних
робіт від 31.10.13р. на загальну суму 8 433,60
грн. (а.с. 31); Акт приймання виконаних
будівельних робіт від 31.10.13р. на
загальну суму 8 433,60 грн. (а.с.32-33);

- довідка про вартість виконаних
будівельних робіт від 13.11.13р. на
загальну суму 108115,20грн. (а.с.34); Акт
приймання виконаних будівельних робіт
від 13.11.13р. на загальну суму 108115,20 грн.
(а.с.35-36);

- довідка про вартість виконаних
будівельних робіт від 27.01.14р. на
загальну суму 371851,20грн. (а.с.37); Акт
приймання виконаних будівельних робіт
від 27.01.14р. на загальну суму 371851,20 грн.
(а.с.38-39).

Крім того, відповідно до умов Договору
позивачем до сплати відповідачу був
виставлений рахунок № 10 від 27.01.14р. на
загальну вартість 97 333,04 грн. (а.с.40) та
податкова накладна № 14 від 27.01.14р. (а.с.41)

Як зазначає позивач, в порушення умов
Договору, відповідач здійснив часткову
оплату за виконані роботи у розмірі 5
980,00 грн. та 18 591,60 грн., що підтверджує
банківська виписка по рахунку (а.с. 43).

Відповідачем на адресу позивача була
направлена претензія з вих. № 08/4119 від
28.10.13р. про сплату штрафних санкцій у
розмірі 4500,00 грн. (а.с. 44).

08.04.14р. між сторонами був підписаний
протокол погашення взаємних вимог,
відповідно до якого позивач
заборгованість за претензію про
штрафні санкції у розмірі 4500,00 грн.
погашає за виконані по ремонту
дорожнього покриття у розмірі 4500,00 грн.,
в тому числі ПДВ у розмірі 750,00грн.
(а.с.45).

Таким чином, позивач зазначає, що
станом на 10.03.14р. заборгованість
відповідача перед позивачем становить
у розмірі 92 833,04 грн.

Позивачем на адресу відповідача був
надісланий лист №03-20 від 05.05.14р. про
сплату заборгованості за договором
(а.с. 47).

Листом № 07/1583 від 19.05.14р. відповідач
повідомив позивача, що в теперішній час
заборгованість відповідача складає 92
833,04 грн. з ПДВ, вказану заборгованість
відповідач планує погасити найближчим
часом (а.с. 48).

За неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за Договором,
позивачем відповідно до п.6.6.Договору
була нарахована пеня у розмірі 5 926,06
грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, позивачем
були нараховані до сплати відповідачу
інфляційні витрати у розмірі 9 561,80 грн.
та 3% річних у розмірі 1 022,42 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість по оплаті
за виконані роботи у розмірі 92 833,04 грн.,
пеню у розмірі 5 926,06 грн., інфляційні
витрати у розмірі 9561,80грн., 3% річних у
розмірі 1 022,42 грн., а всього 109 343,32 грн.

Доказів виконання зобов`язання по
вищезазначеному Договору на момент
розгляду спору відповідач до
господарського суду не надав. Крім
того, повноважний представник
відповідача у судовому засіданні усно
підтвердив існуючу заборгованість по
Договору та просив суд відстрочити
виконання рішення до 22.10.14р.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ч. 1. ст. 837
Цивільного кодексу України).

У договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення (ч. 1.
ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 846 Цивільного
кодексу України строки виконання
роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені
строки виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу
України передбачено, що замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

В ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України
зазначено про те, що замовник, який
прийняв роботу без перевірки,
позбавляється права посилатися на
недоліки роботи, які могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (явні недоліки).

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково
(ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

В матеріалах справи знаходяться
документи, які підтверджують виконані
позивачем роботи, а саме: довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
(а.с.31,34, 37), Акти прийому виконаних
будівельних робіт (а.с.32-33, 35-36, 38-39).
Вищезазначені документи підписані
сторонами та скріплені печатками
підприємств, а отже дана обставина
свідчить про те, що позивач виконав
свої зобов'язання по Договору у повному
обсязі і відповідач прийняв виконані
роботи без будь-яких зауважень.

Також, відповідачем було здійснено
часткову сплату за виконані роботи, що
підтверджує прийняття відповідачем
виконаних робіт.

Викладене є підставою для задоволення
позову в частині стягнення
заборгованості по оплаті за виконані
роботи у розмірі 92 833,04 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.5. Договору сторони обумовили,
що у випадку порушення відповідачем
строків розрахунку з позивачем,
відповідач виплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період нарахування пені,
за кожен день такого прострочення від
суми заборгованості.

Відповідно до п. 6.5. Договору позивачем
була нарахована пеня у розмірі 5926,06
грн., розрахунок якої господарським
судом перевірений та визнаний таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства та підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону,
позивачем були нараховані інфляційні
витрати у розмірі 9 561,80 грн. та 3% річних
у розмірі 1 022,42 грн., розрахунок яких
також судом був перевірений та
визнаний таким, що підлягає
задоволенню.

Статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до складу судових
витрат входить оплата послуг адвоката.
В контексті цієї норми судові витрати
за участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського
процесуального кодексу України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру". Дія вказаного закону
поширюється тільки на осіб, які є
адвокатами.

Поняття особи, котра є адвокатом,
наводиться в статті 2 Закону України
"Про адвокатуру", котра зазначає, що
адвокатом може бути особа, яка має вищу
юридичну освіту, підтверджену дипломом
України або відповідно до міжнародних
договорів України дипломом іншої
країни, стаж роботи у галузі права не
менше двох років, володіє державною
мовою, склала кваліфікаційні іспити,
одержала в Україні свідоцтво про право
на зайняття адвокатською діяльністю та
прийняла Присягу адвоката України.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
адвокатуру" адвокат має право
займатись адвокатською діяльністю
індивідуально, відкрити своє
адвокатське бюро, об'єднуватися з
іншими адвокатами в колегії,
адвокатські фірми, контори та інші
адвокатські об'єднання, які діють
відповідно до цього Закону та статутів
адвокатських об'єднань. Адвокатські
об'єднання діють на засадах
добровільності, самоврядування,
колегіальності та гласності.
Реєстрація адвокатських об'єднань
провадиться у Міністерстві юстиції
України в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці адвоката здійснюється на
підставі угоди між громадянином чи
юридичною особою і адвокатським
об'єднанням чи адвокатом (ст. 12 Закону
України "Про адвокатуру").

Таким чином, стаття 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає відшкодування сум як
судових витрат, які були сплачені
стороною за отримання послуг, лише
адвокатам, а не будь-яким
представникам.

Позивач просить стягнути з відповідача
витрати по сплаті вартості правової
допомоги за договором №15 від 20.05.14р. у
розмірі 800,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат,
які підлягають сплаті за послуги
адвоката, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним.
За таких обставин суд з урахуванням
матеріалів конкретної справи, зокрема,
ціни позову може обмежити цей розмір з
огляду на розумну необхідність судових
витрат для даної справи (п. 12
роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 04.03.98 N
02-5/78 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України").

У визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо .

При дослідження матеріалів справи,
судом встановлено, що адвокатом ОСОБА_1
було підготовлено позовну заяву, заяву
про збільшення розміру позовних вимог.
Крім того, адвокат ОСОБА_1 був присутнім
у судових засіданнях та представляв
інтереси позивача.

Таким чином, господарський суд,
виходячи з принципів розумності та
справедливості, оцінює правові
послуги, надані адвокатом ОСОБА_1
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
Трест №17" по даній справі у розмірі 800
грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі, оскільки зобов'язання
повинні виконуватись належним чином та
в установлені строки.

Заява відповідача про відстрочку
виконання рішення суду до 22.10.14р.
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Подана заява обґрунтована тим, що на
даний момент своєчасне виконання
рішення суду з боку відповідача вкрай
ускладнене, у зв'язку з в край тяжким
фінансовим станом товариства. Негайне
виконання відповідачем рішення суду в
частині виплати суми боргу, вказаного у
позові, неминуче призведе до
призупинення його господарської
діяльності і, як наслідок, до значних
матеріальних збитків.

Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк. При цьому слід мати на увазі, що
згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочити
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Статтею 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26 грудня 2003 року N 14
"Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження" передбачено,
що при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст. 351
ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд вважає, що
відповідач не надав суду жодних
належних та допустимих доказів в
підтвердження обставин, на які він
посилається в обґрунтування поданої
заяви, у тому числі доказів відсутності
активів для виконання рішення суду та
реальної загрози зупинення
господарської діяльності у зв'язку з
виконанням належним чином рішення
суду. Також, відповідачем не надано
суду доказів того, що відповідач
намагається всіма можливими засобами
покращити своє фінансове становище для
подальшого погашення боргу перед
позивачем.

Із заяви відповідача про відстрочку
виконання рішення суду вбачається, що
обставини зазначені заявником як
підстави для відстрочки виконання
рішення суду не є винятковими, а отже є
надуманими та застосованими з метою
ведення тактики затягування процесу
виконання рішення суду та зловживанням
своїми процесуальними правами.

Викладене є підставою для відмови у
задоволенні заяви відповідача про
відстрочку виконання рішення.

Судові витрати по справі слід покласти
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612,
625, 629, 837, 843, 846, 853, 854 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232
Господарського кодексу України,
Законом України "Про адвокатуру", ст. ст.
4, 22, 28, 32-34, 43-44, 48, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства "Інтерпайп
Дніпропетровський Втормет" про
відстрочку виконання рішення -
відмовити.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Інтерпайп
Дніпропетровський Втормет" (49124, м.
Дніпропетровськ, вул. Липова, буд. 1, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія Трест № 17" (49089, м.
Дніпропетровськ, вул.Новобудівельна,
буд. 5, ) заборгованість
за виконані роботи у розмірі 92833,04грн.
(дев'яносто дві тисячі вісімсот
тридцять три грн. 04 коп.), пеню у розмірі
5 926,06 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот
двадцять шість грн. 06 коп.), 3% річних у
розмірі 1 022,42 грн. (одна тисяча двадцять
дві грн. 42 коп.), інфляційні витрати у
розмірі 9 561,80 грн. (дев'ять тисяч п'ятсот
шістдесят одну грн. 80 коп.), витрати за
послуги адвоката у розмірі 800,00 грн.
(вісімсот грн. 00 коп.), витрати по сплаті
судового збору у розмірі 2 186,87 грн. (дві
тисячі сто вісімдесят шість грн. 87 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 28.07.14р.

Суддя Н.Е. Петренко