м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12964/14 30.07.14

за позовомЗаступника прокурора
Центрального регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави, уповноваженим
органом управління якої є Міністерство
оборони України в особі Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-дослідна
установа "КВАНТ М"
простягнення 320 214,95 грн. суддя Пукшин
Л.Г.

Представники:

від прокуратурине з'явились;від
позивача Рудник Ю.М. - представник за
довіреністю № 303/25-2260 від 03.07.14;від
відповідачаАбакумова А.С. -
представник за довіреністю від 06.06.14

В судовому засіданні 30.07.14. в порядку ст.
85 ГПК України, було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги прокуратури
Центрального регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави, уповноваженим
органом управління якої є Міністерство
оборони України в особі Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-дослідна
установа "КВАНТ М" про стягнення
320 214,95 грн. боргу з орендної плати.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.07.2014 порушено провадження у
справі № 910/12964/14 та призначено справу
до розгляду на 23.07.2014.

В судове засідання 23.07.14 представники
учасників процесу з'явились, надали
документи на виконання вимог ухвали
суду, відповідач надав письмовий
відзив на позов, відповідно до якого
проти позову заперечує повністю
виходячи з наступного. Листами від
25.10.10, 31.01.12, 02.02.12 позивач надав
відповідачу дозвіл на проведення
ремонтних робіт та на ненарахування
орендної плати на період проведення
ремонтних робіт, але не більше ніж 6
місяців. Відповідач стверджує, що
жодного порушення умов договору та
норм чинного законодавства України з
його сторони немає, адже листом від
31.01.12 вих. 303/1/6/102 Головного
квартирно-експлуатаційного управління
ЗСУ відповідачу надано дозвіл не
сплачувати орендну плату. З посиланням
на п.2 ст. 632, п.4, 6 ст. 762 ЦК України, ст. 21
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» відповідач
стверджує, що в його діях відсутні
порушення умов договору та норм
чинного законодавства України, так
само і відсутня заборгованість перед
позивачем, оскільки позивач сам надав
дозвіл на проведення ремонтних робіт
та не нарахування за цей період
орендної плати.

В судовому засіданні було оголошено
перерву до 30.07.14.

В судове засідання 23.07.14 представники
позивача та відповідача з'явились,
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідача
проти позову заперечував з підстав,
викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив.

25 березня 2010 року між Київським
квартирно-експлуатаційним управлінням
Міністерства оборони України (далі -
позивач, орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Квант М"
(далі - відповідач, орендар) було
укладено договір оренди № 2/ККЕУ (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нерухоме військове майно - нежитлове
приміщення загальною площею 1274,0 кв. м.,
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Медова, 5, військове містечко № 268, інв.
№ 7.

Згідно з п. 1.3., 1.4 договору майно
передається орендареві для
використання під склад, стан майна на
момент укладення договору
визначається в акті
приймання-передавання за узгодженим
висновком орендодавця та орендаря.

Спір виник в зв'язку з тим, що
прокуратурою встановлено порушення
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором в частині
сплати наданих у період з 01.12.11 по 31.05.12
послуг оренди, оскільки орендна пата за
вказаний період позивачем не
нараховувалась, що призвело до
безоплатного користування державним
нерухомим майном та недоотримання
доходів спеціального фонду на загальну
суму 320214,95 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
прокуратури не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Згідно з п. 2.1. договору орендар вступає
у строкове платне користування майном
у термін, вказаний у договорі, але не
раніше дати підписання сторонами цього
договору (у разі оренди нерухомого
майна на строк 3 роки і більше - не
раніше дати державної реєстрації
договору) та акта приймання-передачі
майна.

Відповідно до п. 7.1. договору
орендодавець зобов'язаний передати
орендарю в оренду майно згідно з цим
договором за актом приймання-передачі
майна, який підписується одночасно з
цим договором.

За актом приймання-передачі від 25.03.2010
орендодавець передав, а орендар
прийняв у користування нежитлові
приміщення за адресою: м. Київ, вул.
Медова, 5, військове містечко № 268, інв.
№ 7, площею 1274,0 кв. м. В акті
приймання-передавання зазначено, що
майно потребує поточного ремонту.

У відповідності до приписів ст. 10
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" термін, на який
укладається договір оренди є істотною
умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що
договір укладено строком до 3-х років,
що діє з 25.03.2010 до 24.03.2013.

Згідно з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна
плата за майно складає без ПДВ 31300,00 грн.
за базовий місяць жовтень 2009р.

Орендна плата за перший місяць оренди
визначається шляхом коригування
базової орендної плати на індекси
інфляції за період з базового до
першого місяця оренди (п.3.3 договору).

Відповідно до п. 3.2. договору
нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
законодавством.

Відповідно до п. 5. ст. 762 Цивільного
кодексу України плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором.

Частина перша статті 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" встановлює для орендаря
обов'язок за користування об'єктом
оренди вносити орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності.

18.01.2010 комісією у складі представників
орендодавця було проведено обстеження
стану переданого в оренду приміщення,
про що складено відповідний акт, та
встановлено , що приміщення
перебувають в задовільному стані
потребують ремонту, дах знаходиться в
незадовільному стані.

Відповідач звернувся до Головного КЕУ
з листом № 113 від 10.09.2010, в якому
зазначив, що орендоване нерухоме майно
перебуває в аварійному стані та
потребує реконструкції і капітального
ремонту, у зв'язку з чим відповідач
протягом 5-ти місяців не може його
використовувати та несе збитки, у
зв'язку з чим просив надати дозвіл на
проведення ремонтних робіт.

25.10.2010 року Головне КЕУ направило
позивачу та відповідачу лист № 303/1/6/1140,
в якому зазначалось, що Головне КЕУ не
заперечує проти проведення
відповідачем ремонтних робіт на
об'єкті оренди.

Листом № 303/1/6/102 від 31.01.2012 Головне
квартирно-експлуатаційне управління
Збройних Сил України надало дозвіл
позивачу на не нарахування орендної
плати на час проведення ремонтних
робіт орендованого нерухомого
військового майна, але не більше ніж 6
місяців. Крім того, в листі зазначено,
що контроль та відповідальність за
конкретні терміни припинення
нарахування орендної плати та терміни
відновлення нарахування орендної
плати покладається на позивача як
орендодавця зазначеного майна.

02.02.2012 року позивач надіслав
відповідачеві лист № 303/25-368 в якому
зазначив, що відповідно до Актів
обстеження від 30.12.11 року, а також листа
начальника Головного КЕУ №303/1/6/102 від
31.01.2012 року з метою приведення
нерухомого військового майна в
належний стан, враховуючи, що
відповідач як орендар згідно чинного
законодавства України здійснює
ремонтні роботи орендованих приміщень,
технічний стан яких в певній мірі
впливає на безпечну експлуатацію
згаданих будівель, відповідно до п.3.5.,
10.12. договору оренди, 4.2. ст. 21 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», п. 2 ст. 632 та п.4, 6
ст. 762 ЦК України, вважає за можливе не
нараховувати оренду плату за
використання нежитлових приміщень
площею 1 008 кв.м. будівлі № 4 та площею 1 274
кв.м. будівлі №7 військового містечка №
268 по вул. Медова, 5 у м. Києві на період
проведення ремонтних робіт, але не
більше ніж 6 місяців, оскільки вказаний
період є розумно прийнятним для
проведення згаданих ремонтних робіт.

Відповідно до п. 6 ст. 762 Цивільного
кодексу України наймач звільняється
від плати за весь час, протягом якого
майно не могло бути використане ним
через обставини, за які він не
відповідає.

Даною нормою передбачено, що якщо
наймач тимчасово позбавляється
можливості користуватися найнятим
майном через обставини, за які він не
відповідає, він звільняється від плати
за весь час неможливості такого
користування.

Обставини, що є причиною неможливості
використовувати найняте майно
наймачем, можуть бути пов'язані як з
діяльністю наймодавця (якщо, наприклад,
майно терміново знадобилося самому
наймодавцеві), так і з певними
об'єктивними обставинами (проведення
ремонту майна, тощо).

Як встановлено судом відповідачу в
орендне користування були передані
приміщення, які не можливо
використовувати за цільовим
призначенням, обумовленим в договорі
оренди, оскільки приміщення потребують
ремонту.

Судом встановлено, що відповідачу в
орендне користування були передані
приміщення, які неможливо
використовувати за цільовим
призначенням, обумовленим в договорі
оренди, оскільки приміщення потребують
ремонту. Матеріали справи свідчать, що
у період з 01.12.2011 по 31.05.2012 об'єкт оренди
був непридатний для користування
орендарем. Доказів протилежного
прокуратурою та позивачем не надано.

Матеріалами справи підтверджується ти
позивачем не заперечується, що
орендодавець погодився не
нараховувати відповідачу орендну
плату на період проведення ремонтних
робіт, у зв'язку з неможливістю
використання приміщень.

Отже, шляхом листування сторонами
договору оренди досягнуто згоди щодо
не нарахування орендодавцем та
відповідно відсутність обов'язку
сплачувати орендну плату орендарем на
період проведення ремонтних робіт. З
огляду на викладене та враховуючи п. 6
ст. 762 Цивільного кодексу України
відповідач звільнений від сплати
орендної плати у спірний період.

З огляду на те, що норма ч. 6 ст. 762
Цивільного кодексу України не містить
договірних застережень, то її
застосування в орендних
правовідносинах не залежить від таких
обставин, як невизначеність в договорі
умов щодо звільнення орендаря від
внесення орендної плати через
неможливість користування орендованим
майном, за яку орендар не відповідає;
обізнаність чи необізнаність орендаря
з незадовільним технічним станом
орендованого нерухомого майна тощо.
Аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 12.06.14 у справі № 910/20937/13.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи не підтверджено
порушення відповідачем зобов'язання
щодо внесення орендної плати у спірний
період.

Таким чином, позовні вимоги
прокуратури про стягнення з
відповідача 320 214,95 грн. боргу по
орендній платі необґрунтовані та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується прокуратури, яка мала
довести наявність тих обставин, на
підставі яких вона звернулася до
господарського суду з позовними
вимогами про стягнення орендної плати.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги прокуратури Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.07.2014 р.

Суддя
Пукшин Л.Г.