ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.07.2014 р.
Справа№ 914/187/14

За скаргою: Приватного підприємства
"Соломія Плюс Олівія", м.Львів-Винники

на дії Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції

у справі:

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Львівгуртбакалія", м.Львів

до відповідача: Приватного
підприємства "Соломія Плюс
Олівія",м.Львів-Винники

про: стягнення 23 024,74 грн.

Суддя Король М.Р.

В судовому засіданні взяли участь
представники:

боржника (скаржника): Петролюк А.М. на
підставі довіреності від 23.06.2014 року;

стягувача: Матковська Л.М. - представник
на підставі довіреності від 23.07.2014 року;

ДВС: Сидір О.В. - гол.держ.виконавець на
підставі довіреності.

Ухвалою від 27.06.2014 року господарський
суд Львівської області прийняв до
розгляду скаргу на дії Личаківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції. Скаржник просить суд визнати
незаконними та скасувати постанови
головного державного виконавця
Личаківського ВДВС про арешт коштів
боржника від 02.06.2014 р., стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі
2485,176 грн. від 02.06.2014 року та про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 82,72
грн. від 02.06.2014 року.

Розгляд скарги призначено на 24.07.2014
року.

У судовому засіданні 24.07.2014 року
представник скаржника скаргу
підтримав, представник стягувача через
канцелярію господарського суду подав
докази часткової оплати боргу (вх.№
31885/14 від 22.07.2014 року).

Представником державної виконавчої
служби через канцелярію
господарського суду подано пояснення
по суті скарги (вх..№ 31898/14 від 23.07.2014
року), відповідно до якого державний
виконавець скаргу заперечив.

Судом встановлено наступне. Рішенням
господарського суду Львівської
області у справі від 20.03.2014 року № 914/187/14
задоволено позов Публічного
акціонерного товариства
"Львівгуртбакалія" та стягнуто із
Приватного підприємства "Соломія Плюс
Олівія" 21916,22 грн. основного боргу, 1108,52
грн. - 3% річних та 1827,00 грн. судового
збору.

На виконання вказаного рішення суд
видав наказ від 04.04.2014 року.

06.05.2014 року Публічне акціонерне
товариство "Львівгуртбакалія"
звернулося до Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції із заявою про примусове
виконання рішення від 20.03.2014 року у
справі № 914/187/14.

07.05.2014 року головним державним
виконавцем Сидієм О.В. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № ВП43186238.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови
боржнику надано строк добровільного
виконання до 14.05.2014 року.

02.06.2014 року головним державним
виконавцем Сидієм О.В. винесено
постанову про арешт коштів боржника;
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
розмірі 82,72 грн. та постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі 2485,17 грн. в межах виконавчого
провадження № ВП43186238.

Скаржник (боржник) звернувся до
господарського суду Львівської
області із скаргою про визнання
незаконними та скасування постанов
головного державного виконавця
Личаківського ВДВС про арешт коштів
боржника, про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 2485,176 грн.
від 02.06.2014 року та про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 82,72 грн. від
02.06.2014 року. Підставою скасування, на
думку скаржника, є те, що він не отримав
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а відтак, не міг своєчасно
в межах наданого строку для
добровільного виконання рішення
погасити борг.

Заслухавши пояснення предстаників
сторін та державного виконавця,
дослідивши представлені суду докази,
суд вважає скаргу Приватного
підприємства "Соломія Плюс Олівія"
необґрунтованою з огляду на наступне.

На виконання рішення господарського
суду Львівської області від 20.03.2014 року
у справі № 914/187/14 на підставі наказу
господарського суду від 04.04.2014 року
головним державним виконавцем Сидієм
О.В. винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження від 07.05.2014 року
№ ВП43186238, яку боржник отримав 22.05.2014
року, що підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Пункт 2 ст. 25 Закону України „Про
виконавче провадження" вказує, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення, буде розпочато
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові (п. 5 ст. 25 ЗУ
„Про виконавче провадження").

Згідно представлених суду доказів
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 07.05.2014 року надіслана
боржнику 20.05.2014 року.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження боржнику надано строк
добровільного виконання рішення до
14.05.2014 року.

Із врахуванням отримання боржником
постанови про відкриття виконавчого
провадження (22.05.2014 р.) та відсутністю
відомостей про погашення
заборгованості, 02.06.2014 року головним
державним виконавцем Сидієм О.В.
винесено постанови про арешт коштів
боржника; про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
розмірі 82,72 грн. та про стягнення з
боржника виконавчого збору в розмірі
2485,17 грн. в межах виконавчого
провадження № ВП43186238.

Відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України
„Про виконавче провадження", у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до 4.1.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року N
74/5, зареєстрованої в Мін'юсті України 15
грудня 1999 р. за N 865/4158, державний
виконавець, починаючи виконувати
рішення, повинен пересвідчитись, чи
отримана боржником копія постанови про
відкриття виконавчого провадження і чи
здійснені ним дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення у
встановлений постановою строк.

Отримання копії постанови боржником
22.05.2014 року підтверджено повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження вважається врученою
боржнику за адресою, зазначеною у
виконавчому документі, за умов,
передбачених для вручення судових
повісток (ч. 1 ст. 31 Закону).

У разі, якщо копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк, за письмовою заявою
боржника при підтвердженні факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови державний виконавець
відкладає провадження виконавчих дій у
порядку, установленому статтею 32
Закону, та поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення.

Відповідно до п. 5 ст. 12 Закону України
„Про виконавче провадження", сторони
зобов'язані протягом трьох робочих
днів письмово повідомити державного
виконавця про повне чи часткове
самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

В матеріалах справи відсутні докази
повідомлення боржником державного
виконавця про оплату чи часткову
оплату боргу відповідно до вимог п. 5 ст.
12 Закону України „Про виконавче
провадження".

Як зазначено у п. 3 ст. 27 ЗУ „Про
виконавче провадження", у разі
отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Згідно з пунктом 4.16.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року N
74/5, зареєстрованої в Мін'юсті України 15
грудня 1999 р. за N 865/4158, постанова про
стягнення виконавчого збору, зокрема,
виноситься після завершення
добровільного строку та встановлення,
що рішення боржником у добровільному
порядку не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
„Про виконавче провадження", у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом…У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача.

Відповідно до норм Закону України „Про
виконавче провадження", державному
виконавцю у процесі здійсненням ним
виконавчого провадження надано право
накладати арешт на кошти, які
перебувають на рахунках у банках та
інших фінансових установах (п. 6 частини
3 статті 11 Закону).

Як зазначено п.п. 1, 2 ст. 57
вищезазначеного закону арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах.

У відповідності до ст. 52 вказаного
Закону, державним виконавцем винесено
постанову про арешт коштів боржника.

Відкривши виконавче провадження 07.05.2014
року, державний виконавець
пересвідчився про отримання постанови
боржником 22.05.2014 року. Оскільки боржник
не повідомив про добровільне виконання
рішення та не звернувся із письмовою
заявою про підтвердження факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови, що дало б підстави
державному виконавцю відкласти
провадження виконавчих дій, суд
приходить до висновку, що наступні дії
державного виконавця є правомірними,
виносячи оскаржувані постанови
державний виконавець діяв в межах
наданих йому повноважень та у
відповідності до вимог Закону України
„Про виконавче провадження".

За змістом статті 30 Закону України
„Про виконавче провадження", державний
виконавець вправі здійснювати
примусове виконання рішення суду
виключно за умов наявності відомостей,
які б свідчили про отримання боржником
примірника постанови про відкриття
виконавчого провадження та
нездійснення боржником дій,
спрямованих на добровільне виконання
рішення у встановлений постановою
строк.

Враховуючи викладене, аналіз згаданих
положень Закону та Інструкції про
проведення виконавчих дій дозволяє
зробити висновок, що державний
виконавець виносить постанову про
стягнення виконавчого збору після
пересвідчення в отриманні боржником
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження та здійснення
ним дій, спрямованих на добровільне
виконання рішення та закінчення
добровільного строку виконання
рішення.

Згідно з п. 13 ст. 181 наведеного Закону,
постанова державного виконавця про
стягнення виконавчого збору є
виконавчим документом.

Відповідно до п. 3 ст. 27 Закону України
„Про виконавче провадження", у разі
отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій у такому
разі з боржника не стягуються.

Відповідно до п. 9.13. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17 жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
за результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Із врахуванням викладеного, керуючись
ст. ст. 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги
Приватного підприємства "Соломія Плюс
Олівія" на дії Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції щодо визнання незаконними та
скасування постанови головного
державного виконавця Личаківського
ВДВС Львівського МУЮ про арешт коштів
боржника від 02.06.2014 р., про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі
2485,176 грн. від 02.06.2014 року та про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 82,72
грн. від 02.06.2014 року.

Суддя
Король М.Р.