ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 р.
Справа № 923/783/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В. при
секретарі Дудар І.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до публічного акціонерного товариства
"Херсонгаз", м. Херсон

про стягнення 85003,66 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Бережко С.І. - представник,
довіреність №14-96 від 18.04.2014р.

від відповідача: Руденко І.С. -
представник, довіреність №6485/08 від
30.12.2013р.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (позивач)
звернулось до суду з позовом про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Херсонгаз" (відповідач)
суми пені у розмірі 70836,39 грн. та суми 3%
річних у розмірі 14167,28 грн. Судові
витрати по справі позивач просить суд
покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору 08/14-100-Н від 30.03.2012р., положення
ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України та ст. 193
ГК України.

23 червня 2014 року відповідач через
канцелярію суду подав відзив на
позовну заяву, в якому просить суд
відмовити позивачу у стягненні 19469,43
грн. пені та 3893,89 грн. 3% річних за
зобов'язаннями березня 2012 року. Також у
відзиві відповідач просить суд
зменшити розмір заявленої до стягнення
суми пені за зобов'язаннями квітня -
грудня на 90%.

У відзиві на позовну заяву
відповідач посилається на ті
обставини, що відповідно до п.п. 3.4, 3.5.,
6.7. договору № 08/14-100-Н у позивача
відсутні підстави нараховувати 19469,43
грн. пені та 3893,89 грн. 3% річних за
зобов'язаннями березня 2012 року,
оскільки позивач сам порушив умови
договору, вчасно не підтвердив обсяги
поставленого у березні 2012 року
природного газу.

Щодо зменшення суми пені,
відповідач зазначає, що договір в
частині поставок газу закінчив свою
дію ще в 2012 році, і відповідач
допускаючи незначні прострочення,
підтвердженням тому є розрахунок
позивача, повністю розрахувався за
поставлений природний газ. В разі
прийняття рішення та застосування
штрафних санкцій - це може призвести до
погіршення фінансового стану ПАТ
"Херсонгаз", яке забезпечує життєво
необхідними послугами населення та
соціальну сферу в м. Херсоні та
Херсонській області. Даний відзив з
додатком суд прийняв до розгляду та
долучив до матеріалів справи (а.с. 54-80).

У судовому засіданні 24.06.2014р.
оголошувалась перерва до 11 год. 00 хв.
17.07.2014р..

Представник позивача у судовому
засіданні 17.07.2014р. позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні 17.07.2014р. подав
клопотання, в якому просить залучити до
матеріалів справи довідку про стан
розрахунків НАК "Нафтогаз України" з
ПАТ "Херсонгаз" за отримані послуги з
транспортування природного газу
станом на 16.07.2014р. та копію постанови
Вищого господарського суду України від
14.07.2014р. по справі №914/4744/13. Дане
клопотання з додатком суд прийняв до
розгляду та долучив до матеріалів
справи

Представник відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково, надавши аналогічні
пояснення, які містяться у відзиві на
позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

-

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 30
березня 2012 року між позивачем -
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" (продавець) та
відповідачем - публічним акціонерним
товариством "Херсонгаз" (покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу №08/14-100-Н (надалі -
договір)..

Відповідно до умов п.1.1. договору
продавець зобов'язався передати
покупцеві у 2012 році імпортований
природний газ для подальшої реалізації
населенню, а покупець зобов'язався
прийняти і оплатити природний газ в
обсязі, на умовах цього договору.

Пунктами 6.1., 6.2. договору сторони
встановили, що оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий природний газ здійснюється
до 30-го числа наступного за місяцем
поставки газу.

Матеріалами справи
підтверджується, що на виконання умов
договору позивач протягом березня -
грудня 2012 року поставив, а відповідач
прийняв природний газ на загальну суму
77526653,05 грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
які підписані уповноваженими
представниками сторін (а.с. 15-24).

Відповідач, в порушення умов п.6.1.,
п.6.2. договору не здійснив оплату за
спожитий природний газ у встановлені
строки, у зв'язку з чим, на підставі п. 7.2.
договору відповідач здійснив
нарахування сум пені та 3% річних.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 193 ГК України
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання
зобов'язання закріплені і в статті 526 ЦК
України.

Належне виконання зобов'язання
означає виконання його належними
суб'єктами, у належному місці, в
належний строк (термін), щодо належного
предмета і належним способом.

Якщо при виконанні зобов'язання
порушується хоча б одна із зазначених
вимог, таке виконання вважається
неналежним.

Відповідно до статті 629 ЦК України
укладений між сторонами договір
купівлі-продажу природного газу від
30.03.2012р. з моменту його укладення
набирає силу закону. Він є обов'язковим
для виконання обома сторонами і
сторони мають дотримуватися взятих на
себе зобов'язань за договором.

Згідно з вимогами частини 2 статті
625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Несвоєчасне виконання
відповідачем грошового зобов'язання по
розрахунках за поставлений газ
доведено матеріалами справи,
розрахунок 3% річних перевірено судом і
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення 3% річних в
сумі 14167,28 грн. підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в
частині стягнення суми пені у розмірі
70836,39 грн., які нараховані позивачем за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, суд виходить із
наступного.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки (в тому числі і пені);
відшкодування збитків.

Частина 6 ст. 231 Господарського
Кодексу України визначає, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Пунктом 7.2 договору сторони
узгодили, що за невиконання або
неналежне виконання своїх обов'язків,
передбачених пунктами 6.1, 6.2 договору
відповідач сплачує, крім суми
заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла в
період за який вона сплачується від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення.

Судом перевірено розрахунок суми
пені та встановлено, що відповідно до
вищезазначених норм закону та умов
договору вимоги позивача про стягнення
пені в сумі 70836,39 грн. також
обґрунтовані і підлягають
задоволенню.

Разом з тим, розглядаючи
клопотання відповідача про зменшення
розміру пені на 90%, суд враховує
наступне.

Зменшення штрафних санкцій судом
вирішується з урахуванням
матеріальних інтересів сторін, їх
фінансованого стану, ступеню вини
відповідача у виникненні спору,
наявності інфляційних процесів в
економіці держави та інших обставин
справи, які б свідчили про можливість
зменшення пені.

Частиною 1 ст. 233 Господарського
кодексу України закріплено право суду
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора.

Частина 3 статті 551 ЦК України
передбачає можливість зменшення за
рішенням суду розміру неустойки, що
стягується з боржника за порушення
зобов'язання, якщо розмір неустойки
значно перевищує розмір збитків. При
цьому відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Частиною 2 статті 233
Господарського кодексу України
встановлено, що якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 ГПК
України також надано суду право при
прийнятті рішення зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.
Правовий аналіз цієї статті свідчить,
що вона не є імперативною та
застосовується за визначених умов на
розсуд суду. При цьому судом до уваги
може братися перевищення розміру
штрафних санкцій над сумою
заборгованості, майновий стан сторін,
які беруть участь у зобов'язанні; не
лише майнові, але й інші інтереси
сторін, що заслуговують на увагу, а
також неспіврозмірність штрафних
санкцій наслідкам правопорушення.

Матеріалами справи
підтверджується, що розрахунки між
сторонами здійснювалися не тільки
відповідно до вимог договору, а і
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №20 від 11.01.2005року
"Про затвердження Порядку
перерахування деяких субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам
та надання пільг, субсидій та
компенсацій", а також Спільного
протокольного рішення №178 від 18.01.2013р.
(а.с. 77-78), укладеного між Головним
управлінням Державної казначейської
служби України в Херсонській області,
головним фінансовим управлінням
Херсонської облдержадміністрації,
публічним акціонерним товариством
"Херсонгаз", Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України", якими
чітко передбачено призначення
платежів та суми, які з державного
бюджету перераховуються позивачу.

Надане до матеріалів справи
Спільне протокольне рішення №178 від
18.01.2013р. підписане також і позивачем, що
свідчить про те, що він погодився на
такий порядок розрахунків за договором
№08/14-100-Н від 30.03.2012року.

Крім того, слід зазначити, що
тариф на транспортування природного
газу є важливим джерелом фінансування
відповідача. Однак, матеріалами справи
підтверджено, що станом на 18.06.2014р.
позивач має заборгованість перед
відповідачем за договором
транспортування природного газу в сумі
8813929,94 грн., що не заперечувалося
представником позивача.

Матеріали справи свідчать про те,
що позивачем було вжито необхідні та
залежні від нього заходи для
недопущення заборгованості та
сплачено повністю вартість спожитого
газу, а прострочка виконання обов'язків
по розрахунках була незначною, що
свідчить про добросовісне відношення
відповідача до виконання своїх
обов'язків за договором.

З урахуванням вищезазначених
норм права, оскільки порушення
зобов'язання відповідачем не потягло
за собою значних збитків для позивача,
приймаючи до уваги специфіку
діяльності відповідача, а також наявні
в матеріалах справи докази, які
свідчать про вжиття відповідачем всіх
необхідних та залежних від нього
заходів для недопущення прострочки
платежів та повне погашення боргу за
укладеним договором, а також наявну
заборгованість позивача перед
відповідачем за договором
транспортування газу, що також
вплинуло на розрахунки між сторонами,
враховуючи, що відповідач забезпечує
життєво необхідними послугами
населення та соціальну сферу в м.
Херсоні та Херсонській області, суд
вважає, що застосування до відповідача
штрафних санкцій у стовідсотковому
розмірі може призвести до ще більшого
погіршення його фінансового становища,
а тому суд вважає за можливе
задовольнити клопотання відповідача
частково, та відповідно до ст. 233 ГК
України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України
зменшити заявлену до стягнення суму
пені на 50%.

За таких обставин, вимога
позивача про стягнення з відповідача
суми пені підлягає частковому
задоволенню, лише у розмірі 35418,19 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд відхиляє заперечення
відповідача, які викладені ним у
відзиві на позовну заяву, що у позивача
відсутні підстави нараховувати 19469,43
грн. пені та 3893,89 грн. 3% річних за
зобов'язаннями березня 2012 року,
оскільки позивач сам порушив умови
договору - вчасно не підписав та не
передав відповідачу акт
приймання-передачі природного газу за
березень 2012 року.

Суд звертає увагу відповідача, що
відповідно до умов п.6.1., п.6.2. договору
сторони встановили, що оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий природний газ здійснюється
до 30-го числа наступного за місяцем
поставки газу.

Таким чином, суд прийшов до
висновку, що умовами договору щодо
порядку та умов проведення розрахунків
встановлено, що не зважаючи на дату
підписання сторонами акту
приймання-передачі природного газу,
відповідач у будь-якому випадку
зобов'язаний здійснити остаточний
розрахунок за фактично переданий
природний газ до 30-го числа наступного
за місяцем поставки газу.

Отже, заперечення відповідача,
які викладені ним у відзиві на позовну
заяву в частині невизнання позовних
вимог підлягають відхиленню, як такі,
що не відповідають чинному
законодавству і не ґрунтуються на
належних доказах.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Понесені позивачем витрати зі
сплати судового збору у розмірі 1827,00
грн., відшкодовуються йому за рахунок
відповідача, з вини якого спір доведено
до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представникам сторін про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Херсонгаз"
(73036, м. Херсон, вул. Поповича, 3, код
ЄДРПОУ - 03355353) на користь публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код
ЄДРПОУ - 20077720) суму пені у розмірі 35418,19
грн., суму 3% річних у розмірі 14167,28 грн.
та 1827,00 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Наказ видати стягувачу після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.07.2014р.

Суддя
С.В. Нікітенко