ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
Справа № 915/629/14

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді
Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальчук О.А., дов. б/н від
03.06.2014,

Колесніков М.М., керівник;

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства
«Укрбудсервіс і Ко»,

55002, Миколаївська область, м.
Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 19-в,
кімн. 16.

пошт.адреса: 55002, Миколаївська область,
м. Южноукраїнськ, вул. Леніна, 26/44

до Приватного підприємства «Євродор»,

56401, Миколаївська область, смт.
Доманівка, вул. Мельнична, 22-а,

про стягнення 81908 грн. 13 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Укрбудсервіс і
Ко» (далі - позивач) звернулося до
Приватного підприємства «Євродор»
(далі - відповідач) з позовом про
стягнення 81908 грн. 13 коп. боргу за
договором на реконструкцію покрівлі
№40/2011 від 25.11.2011, а також про
відшкодування судових витрат.

Ухвалою від 08.05.2014 суд порушив
провадження у справі та витребував у
сторін низку документів.

На виконання ухвал від 08.05.2014 та від
26.06.2014 позивач надав суду всі
витребувані документи.

Ухвалою від 26.06.2014 господарський суд
задовольнив заяву позивача і продовжив
строк вирішення спору на 15 днів.

Користуючись правом, наданим йому ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК), заявою про
збільшення позовних вимог №103 від
07.07.2014 позивач здійснив перерахунок
розміру стягуваної пені, інфляційний
втрат та 3% річних і просить суд
стягнути з відповідача 82269 грн. 83 коп.
Оскільки з заявою про збільшення
позовних вимог позивач звернувся до
прийняття рішення у справі, суд приймає
цю заяву до розгляду.

В судових засіданнях представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги.

Відповідач в судове засідання не
з'явився.

Про дату, час і місце судового
засідання сторони повідомлені у
встановленому ч. 1 ст. 64 ГПК порядку.
Згідно з абзацом третім підпункту 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 за змістом зазначеної статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи вищенаведене та
зважаючи на повернення "Укрпоштою"
ухвал від 08.05.2014, 05.06.2014 та 26.06.2014, що
направлялися на юридичну адресу
відповідача, суд вважає, що про дату,
час і місце розгляду справи відповідач
повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву не
надав, позов не заперечив і не
спростував, тому, відповідно до ст. 75
ГПК, суд розглянув спір за наявними у
справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представника позивача, дослідивши і
оцінивши докази у їх сукупності,
господарський суд дійшов висновку про
задоволення позову. Висновок суду
ґрунтується на такому:

25.11.2011 між сторонами був укладений
договір №40/2011 на реконструкцію
покрівлі переходу з ІЛК до їдальні та
переходу з будівлі Профкому до ІЛК
(далі - Договір).

Відповідно до п.п. 1 п. 1 Договору позивач
зобов'язався в межах договірної ціни,
виконати на свій ризик власними і
залученими силами і засобами, якісно і
в установлений Договором термін роботи
по реконструкції покрівлі переходу з
ІЛК до їдальні та переходу з будівлі
Профкому до ІЛК, а відповідач - прийняти
та оплатити виконані роботи.

П. п. 4.1.2, 4.4. Договору встановлено, що
розрахунки за виконані
будівельно-монтажні роботи (далі - БМР)
проводитимуться шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок позивача протягом 20
календарних днів, з моменту підписання
сторонами довідки про наявність
виконаних робіт за формою КБ-3, складену
на підставі актів виконаних підрядних
робіт за формою КБ-2В і представленої в
комплекті з податковою накладною;
остаточний розрахунок за виконані
роботи повинен був проведений за
наявності оформленого акту приймання
об'єкту в експлуатацію або останнього
акту проміжного приймання виконаних
робіт.

На виконання умов Договору протягом
листопада-грудня 2012 року позивач
виконав БМР на загальну суму 267492 грн. 78
коп., що підтверджено актами виконаних
робіт за формою КБ-2В, довідками про
вартість виконаних робіт за формою КБ-3
та податковими накладними (а.с. 17-79, 110).
На оплату виконаних робіт позивач
виставив відповідачу рахунки-фактури
№СФ-0000073 від 29.11.2012 на суму 247986 грн. 30
коп. (а.с. 15) та №СФ-0000087 від 24.12.2012 на суму
19506 грн. 48 коп. (а.с. 109).

Зобов'язання щодо оплати БМР
відповідач належним чином не виконав;
прийнявши від позивача роботи за
актами форми КБ-2В на загальну суму 267492
грн. 78 коп., сплатив лише 200000 грн., що
підтверджено виписками банку від
01.06.2013, 06.08.2013, 09.08.2013 та списанням 2674 грн.
92 коп. на підставі п. 4.5 Договору.

Таким чином, заборгованість
відповідача станом на 25.04.2014 становить
64817 грн. 86 коп.

Враховуючи несплату відповідачем
залишку заборгованості у
добровільному порядку, позивач був
змушений звернутися до суду з позовом
про стягнення заборгованості з
відповідача.

Несплатою 64817 грн. 86 коп. боргу за
виконані роботи, відповідач порушує
право позивача, умови Договору та
вимоги ст. 193 Господарського кодексу
України (далі - ГК), ст. 526 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК). За вказаними
законами зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору і кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
ГК, іншими законами або договором.

Відповідно до приписів ст. 610 ЦК
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 625 ЦК встановлений
обов'язок боржника, який прострочив
виконання грошового зобов'язання,
сплатити кредиторові суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також при проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Спираючись на вищенаведені норми
закону та умови Договору, позивач
підставно нарахував інфляційні та три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення. Детальний
розрахунок зазначеної суми наведений в
розрахунку до заяви про збільшення
позовних вимог позовної заяви і
складає 7306 грн. 30 коп. - втрати від
інфляції та 5945 грн. 67 коп. - 3% річних. Суд
вважає цей розрахунок вірним та
арифметично правильним.

У п. 8.7. Договору сторони дійшли згоди,
що у разі порушення термінів оплати
відповідач сплачує пеню у розмірі 0,1 %
від вартості платежу за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який платиться пеня.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Положення п. 6 ст. 232 ГК України відносно
нарахування штрафних санкцій за
прострочку виконання зобов'язання в
межах шести місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано,
застосовується до відповідних
правовідносин у випадку, якщо інше не
встановлено законом чи договором.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений ст. 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Судом перевірено та встановлено, що
розрахунок пені здійснено арифметично
правильно, відповідно до вимог чинного
законодавства та умов Договору. Отже,
вимога про стягнення пені в сумі 4200 грн.
56 коп. є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає, що
вимоги позивача ґрунтуються на
Договорі сторін, чинному законодавстві
України, матеріалами справи
підтверджені, відповідачем не
заперечені і не спростовані, тому
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства
«Євродор» (56401, Миколаївська область,
смт. Доманівка, вул. Мельнична, 22-а,
ідентифікаційний код 35685424) на користь
Приватного підприємства «Укрбудсервіс
і Ко» (55002, Миколаївська область, м.
Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 19-в,
кімн. 16, ідентифікаційний код 36714047)
грошові кошти в сумі: 64817 (шістдесят
чотири тисячі вісімсот сімнадцять) грн.
86 коп. - основний борг; 4200 (чотири тисячі
двісті) грн. 56 коп. - пеня; 7306 (сім тисяч
триста шість) грн. 30 коп. - втрати від
інфляції; 5945 (п'ять тисяч дев'ятсот
сорок п'ять) грн. 67 коп. - 3% річних від
простроченої суми та 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. - судовий
збір.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Повне рішення складено
відповідно до ст. 84 ГПК і підписано 21
липня 2014 року.

Суддя
Т.В.Гриньова-Новицька