ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.07.14р. Справа № 904/3851/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Бердянські жниварки",
м. Бердянськ

до Приватного підприємства
"Агротехцентр", м. Дніпропетровськ

про стягнення 95 535,66 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Пеньков О.Ю., дов. № б/н від
28.07.2014 року, представник;

Від відповідача: Чеславська Н.Г., дов. №
12/03-2012 від 12.03.2012 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Бердянські жниварки" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом про стягнення
79 940,50 грн., що складають суму
заборгованості за договором
купівлі-продажу № 12 від 12.06.2012 року, 5
723,94 грн. - інфляції, 4 093,39 грн. - річних, 5
595,83 грн. - штрафу.

Відповідач вимоги позивача щодо
застосування до нього штрафу в розмірі
7% не визнав, посилаючись на те, що
підприємство відповідача не належить
до державного сектору економіки і
порушення зобов'язання, яке є предметом
даного спору, не пов'язано з
невиконанням державного контракту.
Вимоги позивача в частині стягнення
суми основного боргу, відповідач
визнав.

31.07.14 р. в судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини рішення
(ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством „Бердянські жниварки"
(Позивач) та Приватним підприємством
„Агротехцентр" (Відповідач) укладено
Договір купівлі-продажу № 12 (далі -
Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного
Договору, Постачальник зобов'язується
передати Покупцю у власність
сільськогосподарську техніку, а
Покупець зобов'язується прийняти Товар
та оплатити його за встановленими
цінами на умовах Договору та
специфікації.

Приписами ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. 7.2. Договору, Договір
вступає в силу з моменту його укладення
та діє до 30 грудня 2012 року.

Згідно п. 2.1. Договору, одиниці
вимірювання продукції, що
поставляється, загальна кількість,
асортимент, номенклатура, строки
поставки, умови поставки, умови оплати
вказуються в специфікації.

Відповідно до Специфікації № 1 до
Договору від 12.06.2012 р., постачальник
поставляє покупцю наступний товар:

- пристрій для жниву соняшника ПС-4,
кількість - 14, на суму з ПДВ - 130 900 грн.;

- пристрій для жниву соняшника ПС-5,
кількість - 1, на суму з ПДВ - 10 625 грн.;

- пристрій для жниву соняшника ПС-6,
кількість -15, на суму з ПДВ - 171 487, 50 грн.

На виконання умов Договору, позивач
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 313 012, 51 грн., про що
свідчать підписані сторонами
видаткові накладні №№ РН-0000474 від
30.07.2012 р., РН-0000480 від 31.07.2012 р. (а.с. 14, 15).

Згідно п. 4 Договору, порядок, умови та
строки оплати окремої партії продукції
встановлюється Сторонами в
Специфікації. Оплата здійснюється
Покупцем шляхом безготівкового
розрахунку на розрахунковий рахунок
Постачальника в строки зазначені в
Специфікації. Датою оплати Товару
вважається дата зарахування грошових
коштів на поточний рахунок
Постачальника.

В Специфікації № 1 до Договору, сторони
узгодили наступні строки оплати:

- 1-й платіж - 62 602, 50 грн., оплачується
протягом 3-х календарних днів з моменту
виставлення рахунку;

- 2-й платіж - 93 903, 75 грн., за 3
календарних дні до моменту поставки;

- 3-й платіж - 156 506, 25 грн. протягом
30 календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав
зобов'язання щодо оплати за
поставлений товар, здійснивши
розрахунки частково в сумі 233 072 грн.,
про що свідчать копії банківських
виписок, залучених до матеріалів
справи (а.с. 17-30)

Доказів виконання зобов'язань щодо
оплати товару в сумі 79 940, 50 грн.,
відповідач, на момент розгляду спору,
не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача
щодо стягнення зазначеної вище суми,
слід визнати обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошових зобов'язань на
вимогу кредитора, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3 відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір відсотків не встановлений
договором або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення суми
річних за період з 30.08.2012 р. по 14.05.2014 р.,
підлягають частковому задоволенню,
оскільки, останнім невірно визначено
початок періоду прострочення.

Як вбачається із матеріалів справи,
останню поставку товару позивач
здійснив 31.07.2012 р., отже, прострочення в
оплаті виникло з 31.08.2012 р.
Відповідно і першим днем правомірного
нарахування річних є 31.08.2012 р.

Так, сума річних за період з 31.08.2012 р. по
14.05.2014 р. складає 4 086, 82 грн.

Як зазначено вище, позивачем невірно
визначено початок періоду
прострочення, проте, сума інфляції за
період з 31.08.2012 р. по 14.05.2014 р. складає 5
723, 94 грн.

Зазначені вище суми підлягають до
примусового стягнення.

Вимоги щодо стягнення штрафу за
несвоєчасну оплату за отриманий товар,
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Застосування такого виду неустойки як
штраф до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі.

Як вбачається із матеріалв справи, в
спірному договорі сторонами не було
встановлено відповідальність за
несвоєчасну оплату за отриманий товар
у вигляді штрафу.

Посилання позивача на ч. 2 ст. 231
Господарського кодексу України не
заслуговують на увагу, оскільки,
штрафні санкції, передбачені абзацом
третім частини другої вказаної
позивачем статті, застосовується за
допущене прострочення виконання лише
негрошового зобов'язання, пов'язаного з
обігом (поставкою) товару, виконанням
робіт, наданням послуг, з вартості яких
й вираховується у відсотковому
відношенні розмір штрафних санкцій.

Зазначене вище узгоджується із
роз'ясненнями викладеними в п 2.1., 2.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013 р.

З огляду на викладене, у суду відсутні
підстави для задоволення вимог
позивача щодо стягнення штрафу.

Керуючись ст.ст. 526, 549, 610, 611, 625, ч. 1 ст. 655
Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 231
Господарського кодексу України, ст.ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Приватного підприємства
„Агротехцентр" (49000, Дніпропетровська
обл., пр. Карла Маркса, б. 29, п/р 457 в
Дніпропетровській філії АТ
„Укрексімбанк", МФО 305675, ) на користь Публічного
акціонерного товариства „Бердянські
жниварки" (71100, Запорізька обл., м.
Бердянськ, пр. Пролетарський, 2а,
п/рахунок 2671 у відділенні № 1 МФ
ПУМБ, МФО 334851, ) 79 940
(сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок
гривень) 50 коп. основного боргу, 4 086
(чотири тисячі вісімдесят шість
гривень) 82 коп. річних, 5 723 (п'ять тисяч
сімсот двадцять три гривні) 94 коп.
інфляції, 1 795 (одна тисяча сімсот
дев'яносто п'ять гривень) 02 коп.
судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 01.08.14 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко