КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Справа№ 910/6269/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від позивача: Гаркуша Г.В. - довіреність
№59 від 02.01.2014;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна"

на рішення господарського суду міста
Києва від 02.06.2014

у справі № 910/6269/14 (суддя Трофименко
Т.Ю.),

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна"

до Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА"

про стягнення 24 990,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 у справі № 910/6269/14,
повний текст якого складено 04.06.2014, у
задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" до
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА" про стягнення 24 990,00
грн. - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що у зв'язку з тим, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, а відповідачем подана заява
про застосування строку позовної
давності - вимоги позивача задоволенню
не підлягають.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
02.06.2014 у справі № 910/6269/14 - скасувати та
прийняти нове, яким позов -
задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що місцевим господарським судом
при прийнятті оскаржуваного рішення не
враховано, що позивач звернувся до суду
в межах строку позовної давності, який
на думку позивача, починається яз 05.04.2011
- з дня виплати позивачем страхового
відшкодування страхувальникові.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" по справі № 910/6269/14 передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2014
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" на
рішення господарського суду міста
Києва порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 22.07.2014 о
12:40 год.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду Андрієнка В.В. від
22.07.2014 справу передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л.,
Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 справу №
910/6269/14 прийнято до провадження колегії
суддів Київського апеляційного
господарського суду у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю., розгляд справи
вирішено здійснювати в раніше
призначеному судовому засіданні -
22.07.2014 о 12:40 год.

В судовому засіданні 22.07.2014 представник
позивача апеляційну скаргу підтримав,
просив оскаржуване позивачем рішення
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на доводи апеляційної
скарги.

Відповідач в судове засідання 22.07.2014
своїх представників не направив, про
день, час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, між позивачем - Приватним
акціонерним товариством "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна", як
страховиком, та Товариством з
обмеженою відповідальністю Фірма ТД
"Маркет - груп", як страхувальником, був
укладений договір страхування
наземного транспорту № 530502356,
відповідно до умов якого було
застраховано автомобіль "SUBARU B9 TRIBEKA",
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1.

24.11.2000 на 70 км. + 500м автодороги
Красноперекопськ - Сімферополь на
території Карасногвардійського району
АР Крим сталася дорожньо - транспортна
пригода, в якій мало місце зіткнення
автомобіля "SUBARU B9 TRIBEKA", державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля
"ИЖ 21251" державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_2, під керування
водія ОСОБА_5

Відповідно до Постанови
Красногвардійського аройного суду АР
Крим від 26.07.2011 встановлено вину ОСОБА_5
у скоєнні ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення передбаченого
ст. 124 КпАП України.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма ТД
"Маркет - груп" заподіяно матеріальну
шкоду. У відповідності до звіту №9422-зал
від 07.03.2011 про оцінку "SUBARU B9 TRIBEKA",
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1 про визначення утилізаційного
відновлювального ремонту
автомобіля,страхового акту №56765 від
10.03.2011 сплачено відшкодування в
розмірі 106 639, 84 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №2732 від 05.04.2011.

Як свідчать матеріали справи цивільна
відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля "ИЖ
21251" державний реєстраційний номерний
знак НОМЕР_2, застрахована у
відповідача - Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» за полісом
ВЕ/ 1506018 (ліміт відповідальності 25 500,00
грн., франшиза 510,00 грн.)., в зв'язку з чим,
позивач 03.02.2014 звернувся до відповідача
з претензією, в якій просив
перерахувати на рахунок позивача суму,
яка була відшкодована ним Товариству з
обмеженою відповідальністю фірма ТД
"Маркет - груп".

Однак, як стверджував позивач,
зазначена претензія відповідачем
залишена без відповіді та задоволення.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
просив застосувати строк позовної
давності по даній справі та у зв'язку з
чим відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів
громадян та юридичних осіб у разі
настання певних подій (страхових
випадків), визначених договором
страхування або чинним законодавством,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та
доходів від розміщення коштів цих
фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 Цивільного
кодексу України, юридична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1187
Цивільного кодексу України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" його положення регулють
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (далі -
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності) і
спрямовані на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику
відповідну заяву.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом
одного місяця з дня отримання
страховиком визначених у статті 35
цього Закону документів або в строки та
в обсягах, визначених рішенням суду.

Згідно з положеннями статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до статті 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідно до Листа Верховного Суду
від 01.02.2014 "Висновки Верховного Суду
України, викладені в постановах,
ухвалених за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355
Цивільного процесуального кодексу
України, за II півріччя 2013 р." у разі
настання страхового випадку за
договором добровільного страхування
наземного транспортного засобу в
потерпілої особи виникає право або
вимагати відшкодування шкоди від
особи, винуватої в її заподіянні, або
вимагати виплати страхового
відшкодування від страхової компанії,
з якою потерпіла особа уклала договір
добровільного страхування автомобіля.
У разі виплати страховою компанією
страхового відшкодування до неї у
межах фактичних витрат від потерпілої
особи переходить право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки (ст. 993
ЦК України). При цьому перебіг позовної
давності не змінюється і він
обчислюється від дня настання
страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК
України) (постанова судових палат у
цивільних та у господарських справах
Верховного Суду України від 25 грудня 2013
р. у справі N 6-112цс13).

Враховуючи вищевикладене, колегією
суддів Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
24.11.2010 сталась дорожньо-транспортна
пригода, в якій було пошкоджено
застрахований у позивача, транспортній
засіб SUBARU, дн НОМЕР_1, після виплати
страхового відшкодування позивач
звернувся з позовом до відповідача, у
якого була застрахована
цивільно-правова відповідальність
водія, з вини якого сталась зазначена
ДТП, тобто, у спірному зобов'язанні
відбулася заміна кредитора -
страхувальник (потерпілий) ТД "Маркет -
Груп" - власник автомобілю SUBARU, дн
НОМЕР_1, передав страховикові -
позивачу, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
право вимоги до особи, відповідальної
за завдані збитки.

З огляду на викладене та враховуючи
правовий висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
25.12.2013 у справі № 6-112дс13, щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, який у
відповідності до ст. 111-28
Господарського процесуального кодексу
України, є обов'язковим для
застосування, та приведення судами
судової практики до єдиного висновку,
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що перебіг позовної
давності в даному випадку не
змінюється і обчислюється від дня
настання страхового випадку, яким є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталась - 24.11.2010.

А отже, враховуючи те, що позивач
звернувся до місцевого господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача 24 990,00 грн. - 04.07.2014 (згідно
поштового відбитку на конверті), тобто
з пропуском загального строку позовної
давності, відповідачем, при розгляді
справи в суді першої інстанції було
подану заяву про застосування строку
позовної давності, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Вищевикладеним також спростовуються
доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі, про те, що позивач
звернувся до суду в межах строку
позовної давності, який на думку
позивача, починається яз 05.04.2011 - з дня
виплати позивачем страхового
відшкодування страхувальникові.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" на
рішення господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 у справі № 910/6269/14 -
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 у справі № 910/6269/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6269/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала