ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р.
Справа №
911/2877/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український папір»

до Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Автономній
Республіці Крим

про стягнення 38 608,16грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Олексійчук В.О.
(довіреність № 11 від 02.04.2014)

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Український папір»
(далі - ТОВ «Український папір»)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Автономній Республіці Крим (далі - ТУ
ДСАУ в АРК) про стягнення 38 608,16грн
заборгованості, що складається з:

- 37 710,49грн основної
заборгованості;

- 225,08грн інфляційних втрат за
період з 02.08.2013 по 06.03.2014;

- 672,59грн процентів за період з
02.08.2013 по 06.03.2014.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
про закупівлю товару № 68 від 18.06.2013 в
частині оплати поставленого товару у
встановлений договором строк (а.с.2-13).

Відповідач у справі - ТУ ДСА в АРК
відзиву по суті заявлених вимог не
надав.

Розгляд справи здійснювався без
повноважного представника
відповідача, за відсутності його
відзиву на позовну заяву, за наявними у
справі документами відповідно до ст.75
ГПК України з наступних пістав:

- копія ухвали від 14.07.2014
господарського суду Київської області
про порушення провадження у даній
справі, направлена відповідачу за
адресою, яка вказана у спеціальному
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 28.07.2014 (а.с.58),
згідно накладної № 402 (а.с.61-62) та
отримана відповідачем 29.07.2014 (а.с.65);

- клопотань про відкладення
розгляду справи від відповідача не
надходило;

- матеріалів справи достатньо для
вирішення спору по суті.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.2013 між ТОВ «Український папір» (далі
- постачальник) та ТУ ДСАУ в АРК (далі -
покупець) укладено договір № 68 про
закупівлю товару (а.с.20-21, далі -
договір).

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність покупця товар за кодом ДКПП
ДК 016:2010 13.92.2 вироби текстильні готові,
інші (ганчірки для миття підлоги,
подібні вироби для прибирання) (надалі -
товар), а покупець зобов'язується
прийняти цей товар та оплатити його на
умовах цього договору. (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, загальна сума
цього договору складає 37 710,49грн, у т.ч.
ПДВ 6 285,08грн.

Відповідно до п. 2.3 договору прийом
товару оформлюється накладною між
покупцем та постачальником.

Як визначено договором, перехід права
власності на товар здійснюється з
моменту підписання накладної (п. 2.4
договору).

Відповідно до п. 5.1 договору покупець
здійснює оплату за поставлений
постачальником товар за фактом
поставки на підставі виставленого
постачальником рахунку-фактури та
накладної.

Згідно п. 5.2 договору розрахунки за
поставлений товар здійснюються у
безготівковій формі.

Як визначено п. 6.1 договору, він набирає
чинності з дня підписання його
сторонами та діє до 31 грудня 2013 року, а у
частині взаєморозрахунків - до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як встановлено під час розгляду даної
справи, на виконання умов відповідного
договору, позивачем за видатковою
накладною № СФ-00562 від 25.07.2013 поставлено
відповідачу товар на загальну суму
37710,49грн (а.с.22).

Предметом спору у даній справі є
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати переданого товару за
вищевказаною накладною, а також
застосування до нього
відповідальності, встановленої чинним
законодавством за порушення
відповідного зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Правило, визначене відповідною нормою,
також викладене у ст. 712 ЦК України,
відповідно до якої за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Оплата, як узгоджено сторонами у
договорі, здійснюється покупцем
протягом п'яти банківських днів з
моменту підписання накладної (п. 5.3).

Як стверджує позивач оплата за
переданий товар за вказаною накладною
не здійснена, що не спростовано
відповідачем шляхом надання доказів.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, відповідач, враховуючи не
здійснення оплати товару у
встановлений договором строк, є таким,
що порушив зобов'язання.

Оскільки відповідачем не виконані
взяті на себе зобов'язання у
встановлений строк, вимоги в частині
стягнення основної заборгованості у
сумі 37 710,49грн є такими, що підлягають
задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлені вимоги
про стягнення з відповідача 225,08грн
збитків від інфляції та 672,59грн
процентів.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 225,08грн збитків від
інфляції за період з 02.08.2013 по 06.03.2014 на
суму боргу у розмірі 37 710,49грн суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 672,59грн процентів за період
з 02,08.2013 по 06.03.2014 на суму боргу у розмірі
37 710,49грн, суд вважає обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
оскільки їх розмір обрахований
правильно.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати, понесені позивачем у зв'язку з
оплатою позову судовим збором,
підлягають відшкодуванню позивачу за
рахунок відповідача, в сумі 1827,00грн.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 04.08.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Автономній
Республіці Крим на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Український папір» 37 710,49грн основної
заборгованості, 225,08грн збитків від
інфляції, 672,59грн процентів, а також
1827,00грн в рахунок відшкодування витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ейвазова А.Р.