ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.14р. Справа № 904/4323/14

За позовом Дочірнього підприємства з
іноземними інвестиціями "Євро Нафта"
компанії "СНД Оіл Петроліум Трейд
Корпорейшн", м. Дніпропетровськ

до В-1: Приватного нотаріусу Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1,
м.Київ

В-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг", м.
Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Красногвардійський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, м.Дніпропетровськ

про визнання нотаріальної дії
неправомірною, визнання нотаріального
акту недійсним та визнання діючим
договору лізингу

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: представник Криворог
І.О., довіреність №4065 від 24.10.12р.;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство з іноземними
інвестиціями "Євро Нафта" компанії "СНД
Оіл Петроліум Трейд Корпорейшн"
(далі-позивач) звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1
(далі-відповідач-1) та до товариства з
обмеженою відповідальністю "УніКредит
Лізинг" (далі-відповідач-2), за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Красногвардійського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції (далі-третя особа) в
якій просить суд:

- визнати неправомірними дії
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
при вчиненні виконавчого напису №2238
виданого 21.05.14р.;

- визнати недійсним виконавчий напис
№2238 виданий приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 21.05.14р. і який не підлягає
виконанню.

- визнати дійсним та діючим договір
фінансового лізингу №4163L12/00-LD, який
укладений між позивачем
(лізингоодержувачем) та відповідачем-2
(лізингодавцем) 20.09.12р. за яким
відновлюються чергові платежі.

Ухвалою господарського суду від 20.06.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 22.07.14р.

Позивач про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлений, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 04.07.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання 03.07.14р. ухвали суду про
порушення провадження у справі та
призначення судового засідання на
22.07.14р., тобто більш ніж за два тижня до
судового засідання.

Відповідач-1 про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлений, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 04.07.14р. з
відміткою представника відповідача-1
про отримання 01.07.14р. ухвали суду про
порушення провадження у справі та
призначення судового засідання на
22.07.14р., тобто за три тижня до судового
засідання.

14.07.14р. через канцелярію суду
відповідач-1 надав клопотання за
вих.№б/н від 10.07.14р. в якому з посиланням
на норми діючого законодавства звернув
увагу суду на те, що приватний нотаріус
не володіє господарською
процесуальною правосуб'єктністю,
оскільки не є юридичною особою і не є
фізичною особою, яка здійснює
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набула статус
суб'єкта підприємницької діяльності. З
огляду на викладене, приватний
нотаріус не може виступати стороною
(позивачем або відповідачем) у
господарському процесі, а викладені
позивачем вимоги не підвідомчі
господарським судам і не можуть
розглядатися за правилами
господарського судочинства. Таким
чином, провадження в частині вимог
позивача до відповідача-1, на думку
відповідача-1, підлягає припиненню.

Відповідач-2 про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлений, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 04.07.14р. з
відміткою представника відповідача-2
про отримання 01.07.14р. ухвали суду про
порушення провадження у справі та
призначення судового засідання на
22.07.14р., тобто за три тижня до судового
засідання.

Третя особа про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлена, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 10.07.14р. з
відміткою представника третьої особи
про отримання 03.07.14р. ухвали суду про
порушення провадження у справі та
призначення судового засідання на
22.07.14р., тобто більш ніж за два тижня до
судового засідання.

14.07.14р. через канцелярію суду третя
особа надала клопотання за вих.№19746/02
від 14.07.14р. в якому просить суд
розглянути справу без участі
представника Красногвардійського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, у зв'язку з
наданням 14.07.14р. щорічної відпустки
державному виконавцю в провадженні
якого знаходиться виконавчий напис
№2238 від 21.05.14р. про вилучення майна у
позивача.

20.07.14р. через канцелярію суду позивач
надав заяву за вих.№109/14 від 12.06.14р. про
забезпечення позову в якій просить суд
зобов'язати третю особу зупинити
виконавче провадження №43543839 з
примусового виконання виконавчого
напису №2238 виданого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 21.05.14р.

21.07.14р. через канцелярію суду позивач
надав клопотання за вих.№136/14 від 21.07.14р.
яким надає суду витребувані документи
та повідомляє, що на рівні керівництва
позивача та відповідача-2 проходять
переговори щодо мирного врегулювання
спору, у зв'язку з чим просить суд
відкласти розгляд справи не раніше
04.08.14р., так як необхідний час для
письмового оформлення двосторонніх
пропозицій та домовленостей.

22.07.14р. у судовому засіданні
повноважний представник відповідача-2
заявлені позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, про що також зазначено
у відзиві, який долучено до матеріалів
справи. Повідомив суд, що жодних
переговорів між керівництвом позивача
та відповідача-2 не ведеться.

Абзацом 1 п. 3.9.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

На думку господарського суду неявка у
судове засідання представників
позивача, відповідача-1 та третьої
особи не перешкоджає розгляду справи
за наявними матеріалами.

Дослідивши позиції сторін стосовно
відкладення розгляду справи
господарський суд визнає
обґрунтування позивача, які містяться
в клопотанні за вих.№136/14 від 21.07.14р.
такими, що не відповідають дійсності, у
зв'язку з чим клопотання за вих.№136/14
від 21.07.14р. є таким, що не підлягає
задоволенню.

У судовому засіданні 22.07.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.12р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг"
(далі-відповідач-2, лізингодавець) та
дочірнім підприємством з іноземними
інвестиціями "Євро Нафта" компанії "СНД
Оіл Петроліум Трейд Корпорейшн"
(далі-позивач, лізингоодержувач)
укладено договір фінансового лізингу
№4163L12/00-LD (далі-договір). Відповідно до
пункту 1.1. договору лізингодавець
приймає на себе зобов'язання придбати у
власність від продавця, що обраний
лізингоодержувачем, предмет лізингу
відповідно до встановлених
лізингоодержувачем умов та технічних
характеристик (специфікацій), та
передати його у користування
лізингоодержувачу на строк та на
умовах, визначених цим Договором.
Лізингоодержувач зобов'язується
прийняти предмет лізингу у
користування та сплачувати
лізингодавцю лізингові платежі, які
зазначені в додатку «Тарифи» до цього
Договору (надалі - Тарифи), який є
невід'ємною частиною, інші комісії, що
передбачені цим Договором, та
виконувати інші обов'язки передбачені
цим Договором та чинним
законодавством.

Згідно з підпунктом 1.1.1 пункту 1.1
договору визначення предмета лізингу,
його технічних характеристик
(специфікацій), вартість предмета
лізингу, графік лізингових платежів,
дата та місце поставки предмета
лізингу, а також інші умови,
безпосереднє відношення до цього
договору, визначаються у додатку(-ах) до
цього договору. У випадку, коли згідно
цього Договору у лізинг передається
декілька Предметів лізингу, укладають
відповідну кількість додатків до цього
Договору, які є в рівній мірі
невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.2 договору визначено строк
лізингу. Строк лізингу починається з
дати передачі предмета лізингу у
користування лізингоодержувачу, що
підтверджується підписанням
відповідного акту приймання-передачі
предмета лізингу (підпункт 1.2.1 пункту 1.2
договору).

Строк лізингу закінчується:

а) в день, наступний за останньою датою,
що вказана в графіку лізингових
платежів;

b) в день, наступний за датою, коли
лізингодавець отримав відповідні, в
залежності від випадку загибелі
(знищення) чи втрати (викрадення)
предмета лізингу, документи:

- при викраденні - постанову про
порушення кримінальної справи по факту
викрадення, що видається відповідним
підрозділом МВС України;

- при пожежі - акт про пожежу із
зазначенням майна, що постраждало в
результаті настання таких явищ, що
видається відповідним підрозділом МНС
України;

- при стихійних природних явищах -
акт, довідку про подію із зазначенням
майна, що постраждало в результаті
настання таких явищ, що видається
відповідним підрозділом МНС України;

- у випадку суттєвого пошкодження
майна, яке унеможливлює його подальше
використання за призначенням -
експертний висновок, складений
експертом відповідної кваліфікації та
компетенції, що діє відповідно до вимог
чинного законодавства України, має
дозвіл на надання таких висновків.
Особу експерта обирає лізингодавець;

- внутрішні акти страховика, у тому
числі: висновки штатних експертів
страховика, страховий акт тощо до яких
доданий розрахунок суми страхового
відшкодування.

с) день, визначений в укладеній між
сторонами додатковій угоді стосовно
дострокового

викупу предмету лізингу за умови
сплати інших, передбачених цим
Договором платежів, згідно з такою
додатковою угодою. При цьому сторони
домовились, що право
лізингоодержувача щодо дострокового
викупу предмету лізингу, виникає після
спливу 12 місяців з дати початку
перебігу строку лізингу;

d) в день, визначений в повідомленні про
відмову від Договору за ініціативою
лізингодавця або лізингоодержувача у
випадках, передбачених цим Договором
та/або чинним законодавством.

Пунктом 2.3 договору визначено, що
передача лізингоодержувачу предмета
лізингу та документів до нього
оформляється підписанням сторонами
акту приймання-передачі предмета
лізингу, впродовж 3-ох (трьох) робочих
днів, починаючи з дати відповідного
повідомлення лізингоодержувача
продавцем та/або лізингодавцем.

При цьому сторони погоджуються, що у
випадку одночасної передачі декількох
предметів лізингу достатнім доказом
такої передачі буде підписання одного
чи декількох актів приймання-передачі
предметів лізингу, за умови, що такий(-і)
документ(-и) буде(-ть) відображати
передачу предметів лізингу, у
кількості, обумовленій цим Договором.

Згідно з пунктом 3.1 договору з дати
підписання Акту приймання-передачі
лізингоодержувач має право
користуватися предметом лізингу
відповідно до його призначення та
умов використання визначених
виробником та продавцем.

Відповідно до пункту 5.1 договору
лізингоодержувач зобов'язаний
сплачувати лізингові платежі. Розмір
лізингових платежів, їх складові
частини та дати платежів визначаються
у графіку лізингових платежів, що
міститься у додатку (ах), до цього
Договору.

Відповідно до пункту 5.2 розмір
лізингових платежів та їх складових
частин виражається у іноземній валюті
(долар США, євро або інша валюта) та
підлягає сплаті у національній валюті
України - гривні за курсом, що
визначений цим договором.

Згідно з пунктом 5.3 лізингові платежі
складаються зокрема з:

- Авансовий (перший лізинговий) платіж
сплачується до передачі предмета
лізингу у користування
лізингоодержувачу та є частиною
відшкодування предмету лізингу.
Авансовий платіж включає в себе
податок на додану вартість (підпункт
5.3.1 пункту 5.3 договору).

- Періодичні лізингові платежі
сплачуються після передачі предмета
лізингу у користування за курсом
продажу та включають в себе:

а) відшкодування вартості предмету
лізингу, що розраховується за курсом,
встановленому у відповідному додатку
до цього договору;

б) комісію лізингодавця, яка є такою, що
змінюється, та розраховується як
різниця між розміром періодичного
лізингового платежу, який зазначений у
стовпці «Лізинговий платіж» та
перерахований в гривню, та розміром
відшкодування вартості предмету
лізингу у гривні, розрахованого згідно
п.5.3.2.(а) цього договору, мінімальний
розмір комісії лізингодавця не може
бути меншимніж одна гривня (підпункт
5.3.2 пункту 5.3 договору).

Відповідно до пункту 5.4 договору розмір
періодичного лізингового платежу не
може бути меншим ніж сума
відшкодування вартості предмету
лізингу та мінімального розміру
комісії лізингодавця, визначеного в
п.5.3.2.(б) цього договору.

Згідно з пунктом 7.1 договору оплата
лізингоодержувачем за цим договором
вважається здійсненою в момент
зарахування коштів на рахунок
лізингодавця.

Пунктом 9.1 договору визначено, що у
випадку дострокового припинення дії
договору або у випадку повернення
предмета лізингу з будь-якої іншої
причини, лізингоодержувач
зобов'язаний передати предмет лізингу
та всі необхідні документи, які
вимагаються лізингодавцем, у місці,
визначеному лізингодавцем в межах
України, протягом 5 (п'яти) робочих днів,
починаючи з дати відповідної вимоги
лізингодавця, якщо інше не буде
зазначено у відповідному повідомленні
Лізингодавця.

Відповідно до пункту 9.2 договору
лізингоодержувач зобов'язаний
повернути лізингодавцю предмет
лізингу в такому ж стані, в якому його
було прийнято в користування, з
урахуванням нормального зносу. Якщо
предмет лізингу був повернений
лізингоодержувачем у неналежному
стані, лізингоодержувач зобов'язаний
відшкодувати лізингодавцю всі
витрати на ремонт та роботи, пов'язані з
відновленням стану предмета лізингу.

Розділом 11 договору визначено наслідки
невиконання цього договору. Випадками
невиконання цього договору, відповідно
до пункту 11.1, є:

а) лізингоодержувач не сплачує
своєчасно будь-яку суму, яку він
повинен сплатити за умовами цього
договору;

b) лізингоодержувач не виконує належним
чином або загрожує призупинити або
припинити дію будь-якого власного
зобов'язання за цим договором;

с) лізингоодержувач чи будь-яка інша
споріднена компанія, яка є засновником
та/або учасником лізингоодержувача або
та в якій лізингоодержувач є
засновником та/або учасником, не
виконує платіжні чи інші зобов'язання
по відношенню до лізингодавця або
інших компаній групи "УніКредит";

d) порушено справу про визнання
лізингоодержувача банкрутом або
лізингоодержувачем було прийнято
рішення про ліквідацію або
реорганізацію, яке попередньо не
узгоджено із лізингодавцем;

е) вилучення або припинення дії з
будь-якої причини будь-якої ліцензії,
будь-якого погодження, або дозволу
(урядового або іншого), в тому числі
необхідних для експлуатації предмета
лізингу, або випадки, коли такі
ліцензія, погодження, реєстрація або
дозвіл надалі передбачені, але не
отримані.

Відповідно до пункту 11.2 договору в
будь-який час дії або після настання
випадку невиконання лізингодавець на
власний розсуд може (разом чи окремо та
неодноразово), направивши письмове
повідомлення лізингоодержувачу:

а) вимагати усунення порушення
протягом строку, визначеного
лізингодавцем в такому повідомленні;

b) заявити, що всі лізингові платежі до
кінця строку лізингу, згідно в графіку
лізингових платежів та інші платежі
належать до сплати, і в такому випадку
такі суми є належними до сплати та
мають лізингоодержувачем протягом 10
календарних днів з дати такої заяви, за
курсом продажу, який діятиме станом на
дату вчинення такої заяви. Після
здійснення оплати в повному обсязі,
право власності на предмет лізингу
переходить від лізингодавця до
лізингоодержувача в порядку
передбаченому розділом 8 цього
договору;

с) вилучити предмет лізингу у
лізингоодержувача (у т.ч. тимчасово)
та/або вимагати сплатити
заборгованість, що виникла у
лізингоодержувача внаслідок
неналежного виконання цього договору,
в тому числі в безспірному порядку на
підставі виконавчого напису нотаріуса;

d) відмовитись від цього договору в
односторонньому порядку;

е) використовувати будь-які і всі інші
наявні в таких обставинах засоби
захисту лізингодавцем своїх прав,
передбачені законодавством, що може
бути застосоване.

Відповідно до пункту 13.5 договору
Повідомлення. Повідомлення та інша
інформація за договором повинні бути
виконані письмово та надіслані поштою,
телеграмою на адресу іншої сторони, що
вказується в розділі 16 цього договору.
При цьому повідомлення
лізингоодержувача набувають чинності
з моменту їх отриманні лізингодавцем.
Будь-яке повідомлення, надіслане за
допомогою факсимільного зв'язку,
повинне супроводжуватись передачею
оригінала поштовим зв'язком або
вручене безпосередньо лізингодавцю.
Лізингодавець до отримання
відповідного оригіналу, може
посилатися на таке факсимільне
повідомлення як на оригінал.
Повідомлення лізингодавця про
лізингові платежі також можуть бути
направлені лізингоодержувачу у
порядку, передбаченому п.п.5.8 цього
договору.

Даний договір вступає в дію з моменту
підписання його уповноваженими
представниками сторін та діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань по ньому (пункт 15.1
договору).

27.09.12р. між позивачем та відповідачем-2
укладено додаткову угоду №1 до
договору в якій сторони домовились
викласти додаток №4163L12/00 до договору у
новій редакції, у зв'язку зі зміною
вартості предмета лізингу.

На виконання умов договору між
сторонами підписано акт
приймання-передачі від 27.09.12р. (а.с.34).

Повідомленням за вих.№4108 від 14.05.14р.,
яке направлено на адресу позивача від
імені відповідачем-2, останній
проінформував позивача про припинення
в односторонньому порядку договору
фінансового лізингу №4163L12/00-LD від
20.09.12р. з 20.05.14р., у зв'язку з тим, що
позивач прострочив виконання
зобов'язання і загальна сума
прострочення складає 45474,01грн., згідно
рахунків-фактур 4163L12/00/18 від 25.03.14р.;
№4163L12/00/D14 від 01.04.14р.; №4163L12/00S13 від
03.04.14р.; №4163L12/00/19 від 25.04.14р.; №4163D2/00/S4 від
14.05.14р. Відповідач-2 зазначив, що
прострочення триває понад 30 днів;
вимагав поставити предмет лізингу на
стоянку за адресою м.Київ,
вул.Зрошувальна, 5; вказав
уповноважених осіб та їх контактні
телефони. Відповідач-2 попередив
позивача, що у випадку неповернення
предмету лізингу та непогашення
заборгованості негайно, після
отримання повідомлення відповідач-2
буде вимушений звернутися за
виконавчим написом до нотаріуса чи до
суду для примусового повернення
предмету лізингу та стягнення
заборгованості.

Відправлення №15-6109-6405, яким було
надіслано на адресу позивача
повідомлення відповідача-2 про відмову
від договору позивачем отримано 15.05.14р.
об 11:50. Наведений факт підтверджується
накладною №15-6109-6405 кур'єрської пошти
"Рony express".

Враховуючи ігнорування позивачем
вимог викладених у повідомленні за
вих.№4108 від 14.05.14р. відповідач-2
звернувся до відповідача-1 з вимогою
про вчинення виконавчого напису.
Відповідач-1 вчинив виконавчий напис,
який зареєстровано в реєстрі за №2238
21.05.14р. про повернення позивачем на
користь відповідача-2 об'єкт
фінансового лізингу, який був
переданий відповідачем-2 на користь
позивача за умовами укладеного між
сторонами договору фінансового
лізингу.

Позивач з постанови про відкриття
виконавчого провадження
Красногвардійського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції від 03.06.14р.
дізнався, що на підставі виконавчого
напису №2238 виданого 21.05.14р.
відповідачем-1 відкрито виконавче
провадження №43543839 з примусового
виконання виконавчого напису №2238
виданого 21.05.14р.

Виконавчий напис №2238 від 21.05.14р.
вчинений приватним нотаріусом
Київського мого нотаріального округу
ОСОБА_1 на підставі ст. 87 Закону України
«Про нотаріат», ст.7 Закону України «Про
фінансовий лізинг», п.8 Переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.99р. за №1172.

На думку позивача, відповідач-1 при
вчинені оскаржуваного виконавчого
напису порушив вимоги п.8 Переліку
документів, за якими заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.06.99р.
за №1172, яким встановлено, що для
одержання виконавчого напису
подаються: а) оригінал договору
лізингу; б) посвідчена лізингодавцем
копія рахунка, направленого
лізингоодержувачу, з відміткою про
несплату платежів після вручення
письмового повідомлення. Засвідчена
лізингодавцем копія рахунка,
направленого лізингоодержувачу, з
відміткою про несплату платежів після
вручення письмового повідомлення до
нотаріуса не могла бути пред'явлена
відповідачем-2, тому що лізингодавцем
на адресу позивача таке повідомлення
взагалі не направлялося.

Наведене, на думку позивача, свідчить,
що приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
при вчиненні оскаржуваного
виконавчого напису не переконалася у
безспірності заборгованості та
вчинила виконавчий напис щодо
вилучення транспортного засобу в
порушення закону, у зв'язку з чим
позивач просить суд визнати
неправомірними дії приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 при
вчиненні виконавчого напису №2238
виданий 21.05.14р. та визнати недійсним
виконавчий напис №2238 виданий
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
21.05.14р. і який не підлягає виконанню.

Відповідач-1 в наданому через
канцелярію суду клопотанні за вих.№б/н
від 10.07.14р. звернув увагу суду на те, що
приватний нотаріус не володіє
господарською процесуальною
правосуб'єктністю, оскільки не є
юридичною особою і не є фізичною
особою, яка здійснює підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи і в установленому порядку набула
статус суб'єкта підприємницької
діяльності. З огляду на викладене,
приватний нотаріус не може виступати
стороною (позивачем або відповідачем) у
господарському процесі, а викладені
позивачем вимоги не підвідомчі
господарським судам і не можуть
розглядатися за правилами
господарського судочинства. Таким
чином, провадження в частині вимог
позивача до відповідача-1, на думку,
відповідача-1 підлягає припиненню.

Відповідач-2 у відзиві на позов та в
судовому засіданні зазначив, що для
одержання виконавчого напису про
повернення предмета лізингу
законодавством не передбачено
наявність безспірної заборгованості
по грошовим зобов'язанням, оскільки
йдеться про безспірність іншої
відповідальності боржника, а саме: про
безспірне повернення предмету лізингу,
що, у свою чергу, є наслідком існування
заборгованості за грошовими
зобов'язаннями боржника по договору
фінансового лізингу та її несплати
більше 30 днів. Враховуючи, що за
виконавчим написом нотаріуса суть
відповідальності та майнової вимоги
відповідача-2 до позивача є повернення
майна, власником якого є відповідач-2,
то для визнання виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню,
позивач зобов'язаний довести
відсутність права відповідача-2
вилучити у нього предмет лізингу, а в
цій справі це рівнозначне доведенню
факту відсутності протягом строку дії
договору факту прострочення сплати
лізингових платежів. Відповідач-2
звертає увагу суду, що позивач не надав
суду доказів того, що протягом строку
лізингу він не прострочив сплату
жодного лізингового платежу більше 30
днів.

Господарський суд дослідив письмові
докази у справі, заслухав позицію
відповідача-2 та дійшов висновку, що
провадження в частині вимог позивача
до відповідача-1 підлягає припиненню,
так як приватний нотаріус не володіє
господарською процесуальною
правосуб'єктністю, оскільки не є
юридичною особою і не є фізичною
особою, яка здійснює підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи і в установленому порядку набула
статус суб'єкта підприємницької
діяльності. З огляду на викладене,
приватний нотаріус не може виступати
стороною (позивачем або відповідачем) у
господарському процесі.

Відповідно до статті 7 Закону України
"Про фінансовий лізинг"
лізингоодержувач має право
відмовитися від договору лізингу в
односторонньому порядку, письмово
повідомивши про це лізингодавця, у разі
якщо прострочення передачі предмета
лізингу становить більше 30 днів, за
умови, що договором лізингу не
передбачено іншого строку.
Лізингоодержувач має право вимагати
відшкодування збитків, у тому числі
повернення платежів, що були сплачені
лізингодавцю до такої відмови (ч.1).
Лізингодавець має право відмовитися
від договору лізингу та вимагати
повернення предмета лізингу від
лізингоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково або
у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів.
Стягнення за виконавчим написом
нотаріуса провадиться в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" (ч.2). Відмова від
договору лізингу є вчиненою з моменту,
коли інша сторона довідалася або могла
довідатися про таку відмову (ч.3).

Проаналізувавши положення статті 7
Закону України "Про фінансовий лізинг"
господарський суд констатує, що чинним
законодавством передбачено право
відповідача-2 відмовитися від договору
лізингу та вимагати повернення
предмета лізингу від
лізингоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково або
у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів.

Господарський суд погоджується з
позицією відповідача-2, яка належними
доказами не спростована позивачем в
частині того, що позивач не довів факт
відсутності протягом строку дії
договору прострочення сплати
лізингових платежів та не надав суду
доказів того, що протягом строку
лізингу він не прострочив сплату
жодного лізингового платежу більше 30
днів.

Крім того, позивач у позовній заяві
вказав, що у зв'язку з фінансовими
труднощами, які виникли в його
господарській діяльності із-за
нестабільної ситуації в східних
регіонах України (військових дій), що
суттєво вплинуло на перевезення
нафтопродуктів позивачем порушені
строки чергового платежу з 25.03.14р. по
26.04.14р. тобто на 31 день.

З огляду на викладене позивач не лише
не спростував твердження відповідача-2
про порушення строків сплати
лізингових платежів більше 30 днів, а й
сам визнав зазначене відповідачем-2.

Господарський суд констатує, що
відмова відповідача-2 від укладеного
між сторонами договору та вимога
повернути предмет лізингу на підставі
виконавчого напису нотаріуса
відповідає положенням ст.7 Закону
України "Про фінансовий лізинг" та
підпунктам с, d пункту 11.2 договору.

Господарський суд констатує, що
повідомлення за вих.№4108 від 14.05.14р. про
відмову від договору було надіслано
позивачу в порядку, який визначено
сторонами в пункті 13.5 договору.

Господарський суд констатує, що
відповідач-2 належним чином
скористався правом наданим йому
пунктом 3 частиною 1 статті 10 Закону
України "Про фінансовий лізинг".

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих сторонами на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника
відповідача-2 в судовому засіданні, суд
дійшов висновку, що виконавчий напис
№2238 виданий приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 21.05.14р. є таким, що виданий
в порядку та відповідно до вимог
чинного законодавства, а тому підлягає
виконанню, а вимоги позивача, слід
визнати необґрунтованими,
документально недоведеними, такими, що
суперечать чинному законодавству
України, а отже є такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3 постанови пленум
Вищого господарського суду України від
29.05.13р. за № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" правочини
можуть визнаватися дійсними виключно з
підстав, визначених частиною другою
статті 219 і частиною другою статті 220
Цивільного кодексу України. Вимоги про
визнання дійсними правочинів з інших
підстав задоволенню не підлягають з
огляду на невідповідність таких вимог
установленим законом способам захисту
прав та законних інтересів (частина
друга статті 16 Цивільного кодексу
України, частина друга статті 20
Господарського кодексу України).

Положення статті 219 і статті 220
Цивільного кодексу України визначають
правові наслідки недодержання вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору.

Господарський суд констатує, що для
договору фінансового лізингу
нотаріальне посвідчення не є
обов'язковим, у зв'язку з чим вимога
позивача про визнання дійсним та
діючим договору фінансового лізингу
№4163L12/00-LD, який укладений між позивачем
(лізингоодержувачем) та відповідачем-2
(лізингодавцем) 20.09.12р. задоволенню не
підлягає з огляду на невідповідність
таких вимог установленим законом
способам захисту прав та законних
інтересів (частина друга статті 16
Цивільного кодексу України, частина
друга статті 20 Господарського кодексу
України).

При прийнятті рішення господарський
суд керувався нижчевикладеними
положеннями чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1.ст.806 Цивільного
кодексу України за договором лізингу
одна сторона (лізингодавець) передає
або зобов'язується передати другій
стороні (лізингоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
(прямий лізинг), або майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Фінансовий лізинг (далі - лізинг),
відповідно до статті 1 Закону України
"Про фінансовий лізинг" - це вид
цивільно-правових відносин, що
виникають із договору фінансового
лізингу (ч.1). За договором фінансового
лізингу (далі - договір лізингу)
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі) (ч.2).

Відносини, що виникають у зв'язку з
договором фінансового лізингу,
регулюються положеннями Цивільного
кодексу України про лізинг, найм
(оренду), купівлю-продаж, поставку з
урахуванням особливостей, що
встановлюються цим Законом (частина 1
статті 2 Закону України "Про фінансовий
лізинг").

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.785 Цивільного кодексу України
у разі припинення договору оренди
орендар зобов'язаний негайно повернути
річ у стані, в якому вона була одержана,
з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
володіла ним.

Порядок вчинення виконавчих написів
регулюється Законом України «Про
нотаріат» та Порядком вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затверджений наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.12р. за № 296/5.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат», яка кореспондується з
пунктами 1.1, 1.2 Глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
визначено, що для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України
«Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
безспірність заборгованості
підтверджують документи, передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
визначено, що при вчиненні виконавчого
напису нотаріус повинен перевірити, чи
подано на обґрунтування стягнення
документи, зазначені у Переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів
України від 29.06.99р. за № 1172 "Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів" визначено, що для одержання
виконавчого напису подаються:

а) оригінал договору лізингу;

б) засвідчена лізингодавцем копія
рахунка, направленого
лізингоодержувачу, з відміткою про
несплату платежів після вручення
письмового повідомлення.

Заява позивача за вих.№109/14 від 12.06.14р.
про забезпечення позову в якій просить
суд зобов'язати третю особу зупинити
виконавче провадження №43543839 з
примусового виконання виконавчого
напису №2238 виданого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 21.05.14р., у
зв'язку з його недійсністю,
господарським судом задоволенню не
підлягає на підставі наступного.

Підставою до забезпечення позову,
відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України, є
обґрунтоване припущення, що невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Заява позивача, на думку суду,
недостатньо обґрунтована, наведені в
ній підстави, не свідчать про наявність
таких обставин.

Крім того, беручи до уваги те, що в
позові відмовлено, заява позивача за
вих.№4393 від 04.06.14р. судом не може бути
задоволена.

Судові витрати по справі, відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покласти на позивача.

Керуючись положеннями Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затверджений наказом Мін'юсту
від 22.02.12р. за № 296/5, Постанови Кабінету
Міністрів України від 29.06.99р. за № 1172
"Про затвердження переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів", ст.ст.1, 2, 7, 10 Закону України
"Про нотаріат", ст.ст. 16, 219, 220, 387, 509, 525, 526,
530, 629, 785, 806 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 20, 173, 174, 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 66,
67, 82-85, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви за вих.№109/14 від
12.06.14р. про забезпечення позову
відмовити.

В частині позовних вимог дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями "Євро Нафта" компанії "СНД
Оіл Петроліум Трейд Корпорейшн" (49035,
м.Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, 35;
) до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 (01001,
м.Київ, вул.Димитрова, 3, оф.49),
провадження припинити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено

25.07.14р.

Суддя Н.Е. Петренко