ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

29.07.2014р.
Справа № 917/1163/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаський
науково-виробничий центр по
біологічному захисту рослин",
вул.Геронимівська, 3, Черкаський район,
Черкаська область, с. Геронимівка, 19601

до Приватного підприємства "Удача", с.
Прихідьки, Пирятинський район,
Полтавська область,37051

про стягнення 140560,00 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан
Т.С.

представники сторін:

від позивача: Зарудня Д.В. дов. № 17 від
22.01.2014 року

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 140560,00 грн., за
договором № 333 про надання послуг по
збиранню сільськогосподарських
культур від 18.06.2013 року, із яких
основний борг - 70280,00 грн., пеня та штраф -
70280,00 грн.

Відповідач представництво у судове
засідання не забезпечив, вимог суду не
виконав. Останній відповідно до пп. 3.5.10
Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп.. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання,
про що свідчить поштове повідомлення.

16.07.2014 року за вхідним № 9187(канцелярії
суду) генеральний директор ТОВ НВЦ
"Черкасибіозахист" С.Р. Зубачов на
виконання вимог ухвали суду подав
додаткові документи(а.с.29- 93). Суд подані
документи прийняв до розгляду та
долучив до матеріалів справи.

28.07.2014 року за вхідним № 9805(канцелярії
суду) директор ПП "Удача" О.І. Жданов
подав телеграму про відкладення
розгляду справи.(а.с.95). Суд подану
телеграму розглянув як клопотання та
долучив до матеріалів справи.

29.07.2014 року за вхідним № 9815(канцелярії
суду) представник позивача Д.В.Зарудня
на виконання вимог ухвали суду подала
заяву та витяг ЄДР.(а.с.96-98).

З огляду на вищевикладене, та
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Роглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Черкаський
науково-виробничий центр по
біологічному захисту рослин» (далі -
ТОВ НВЦ "Черкасибіозахист") та
приватним підприємством "Удача" (далі -
ПП «Удача») 18 червня 2013 року був
укладений Договір № 333 про надання
послуг по збиранню
сільськогосподарських культур (далі -
Договір).

За умовами Договору, Позивач надає
послуги Відповідачу по збиранню врожаю
сільськогоських культур із
впровадженням сучасної
сільськогосподарської техніки
(комбайни фірм Джон Дір) і прогресивних
технологій, запропонованих Позивачем.

Відповідно до наданого ТОВ НВЦ
"Черкасибіозахист" акту
здачі-приймання робіт (надання послуг)
до даного Договору № 4 від 31.07.2013 року
комбайнами Позивача зібрано озиму
пшеницю на площі 251 га.. на суму 70280.00 грн.

У вказаному акті вказано, що Замовник
(Відповідач) претензій по об'єму, якості
та строкам виконання робіт (падання
послуг) не мас. Акт підписаний
директором ГІН «Удача» і скріплений
їхньою печаткою.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, За
виконання Виконавцем (Позивачем) робіт
по збиранню урожаю зернових та
технічних культур Замовник
(Відповідач) розраховується коштами не
пізніше 3 банківських днів після
підписання акту виконаних робіт».

На час розгляду справи по суті
Відповідач заборгованість за надані
послуги в сумі 70 280.00 гри. не сплатив.

28.11.2013 року ТОВ НВЦ "Черкасибіозахист"
на адресу ПП «Удача» надіслав листа
№228 з проханням розрахуватись за
надані послуги.

26 травня 2014 року на адресу Відповідача
була направлена претензія № 124 з
попереднім розрахунком штрафних
санкцій і попередженням, що в разі
непогашення заборгованості до 2 червня
2014 року ТОВ НВЦ «Черкасибіозахист»
буде змушений звернутись до суду для
захистом своїх порушених прав.

Вказані лист та претензія залишені ПП
«Удача» без виконання.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтями 509, 510 ЦК України
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статей 525-527 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Стаття 599 ЦК України передбачає,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Пунктом 4
ст. 231 Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Згідно статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 4.6. Договору передбачено, що при
несвоєчасному розрахунку за надані
послуги Виконавцем. Замовник сплачує
пеню 0.5 % від несвоєчасно сплаченої суми
за кожний день прострочки та штрафи в
розмірі 50% несплаченої суми, але не
більше від загальної суми Договору,
згідно акта виконаних робіт».

При укладені договору сторони дійшли
згоди щодо стягнення одночасно штрафу
та пені у разі невиконання
відповідачем умов договору, тому їх
одночасне застосування не суперечить
вимогам чинного законодавства України
та умовам укладеного між сторонами
договору. Положеннями ст. ст. 627, 628, 629
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами. При цьому судом враховано
правову позицію, викладену у постанові
Верховного Суду України від 27.04.2012 р. у
справі № 06/5026/1052/2011 та презумпцію
правомірності правочину відповідно до
ст. 204 Цивільного Кодексу України.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 64 690,60 грн. пені за період з
06.08.2013 р. по14.05.2014 р. та 5 589,40 грн. штрафу,
суд прийшов до висновку, що останні є
правомірними (розрахунок суми пені
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
Підприємства «Удача» (с.
Прихідьки,Пирятинський район,
Полтавська область,37051, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаський
науково-виробничий центр по
біологічному захисту рослин",
вул.Геронимівська, 3, Черкаський район,
Черкаська область, с. Геронимівка, 19601,
) Заборгованість за
Договором про надання послуг №. 333 від
18.06.2013 року в розмірі 140 560, 00 грн. з яких:
основний борг в розмірі 70 280.00 грн., 64 690,60
грн. пеня та 5 589,40 грн. штраф, а також
витрати за сплату судового збору в
розмірі 2 811,20 грн.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 01.08.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.