КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р. Справа№ 910/1068/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Ханович К. В. -
представник за довіреністю № 1463 від
02.07.2014

від відповідача : не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Промгаз
сервіс»

на рішення Господарського суду
міста Києва від 22.04.2014

у справі № 910/1068/14 (суддя
Шкурдова Л. М.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «ЕРДЕ банк»

до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Промгаз
сервіс»

про стягнення 4 180,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з
відповідача основного боргу в сумі 3 750
грн. за надані за договором на
інкасацію коштів № 327/і від 20.01.2011 в
серпні 2012 року, але неоплачені послуги,
3% річних в сумі 150,94 грн. та пені в сумі
280,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 22.04.2014, повний текст якого
складений 25.04.2014, у справі № 910/1068/14
позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на тому, що позивачем
належним чином доведений факт
невиконання відповідачем свого
обов'язку по оплаті наданих позивачем
за спірним договором в серпні 2012 року
послуг.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Промгаз сервіс»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
22.04.2014 (апелянтом в апеляційній скарзі
помилково зазначено 23.04.2014) по справі №
910/1068/14 скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
послався на те, що при прийнятті
оспорюваного рішення суд першої
інстанції не в повному обсязі з'ясував
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору, неправильно та не повно дослідив
докази, що призвело до невідповідності
висновків суду обставинам справи, а
також суд першої інстанції невірно
застосував норми матеріального права,
що потягло за собою неправильне
вирішення спору.

Так, відповідач зазначив про те, що
висновок суду першої інстанції, що
спірний договір на інкасацією не
містить в собі елементів зустрічного
виконання зобов'язання сторонами з
огляду на приписи чинного
законодавства, є помилковим, а відтак,
враховуючи зустрічне виконання
зобов'язань за спірним договором
сторонами, зобов'язання позивача за
договором вважається належно
виконаним в момент зарахування
проінкасованих коштів на банківський
рахунок відповідача, в той час як з
31.08.2012 по 03.09.2012 позивачем проведено
збирання (інкасацію) грошових коштів
відповідача за 31.08.2012 - 03.09.2012 в сумі 86
700,97 грн., з яких оброблено та зараховано
на рахунок відповідача грошові кошти в
сумі 42 815,82 грн., а решту зараховано на
рахунок відповідача не було, тобто
позивачем не було виконано свої
зобов'язання за спірним договором -
отже і платити не має за що.

Відповідач послався на те, що факт
невиконання позивачем своїх обов'язків
за спірним договором встановлений у
рішення Господарського суду міста
Києва у справі 5011-8/15513-2012 від 07.02.2013.

Ухвалою від 25.06.2014 колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду в складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Пашкіна С. А., Чорна Л. В. відновлено
строк подання апеляційної скарги,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Промгаз
сервіс» прийнято до розгляду та
порушене апеляційне провадження.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014,
враховуючи перебування судді Чорної Л.
В. у відпустці, вирішено здійснити
розгляд справи № 910/1068/14 у складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Баранець О. М., Пашкіна С. А.

Відповідач в жодне судове засідання
представників не направив, про причини
неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх
учасників про час і місце судового
розгляду апеляційної скарги, а також
те, що явка представників сторін в
судове засідання не визнана
обов'язковою, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу у
відсутність представників відповідача
за наявними матеріалами апеляційного
провадження.

Підчас розгляду справи представник
позивача проти задоволення
апеляційної скарги заперечив та просив
залишити її без задоволення, а
оспорюване рішення суду першої
інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної
скарги, матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача, з
урахуванням правил ст. ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила таке.

20.01.2011 позивач як виконавець та
відповідач як замовник уклали договір
на інкасацію коштів № 327/і (далі
Договір), відповідно до якого позивач
прийняв на себе зобов'язання власними
силами і засобами в зазначені дні та
години проводити інкасацію коштів
відповідача за вказаними в Договорі
адресами.

Пунктом 1.1 Договору сторони погодили
адреси, за якими позивач має надавати
відповідачу послуги інкасації, а також
дні та часи інкасації.

До вказаного пункту сторонами
вносились зміни шляхом підписання
договорів про внесення змін та
доповнень № 1 до Договору від 08.02.2011, № 2
від 11.05.2011 та № 3 від 01.07.2012.

Згідно з п. 1.1 Договору в редакції
договору про внесення змін та
доповнень № 3 від 01.07.2012 на умовах
Договору позивач власними силами в
зазначені дні та години проводить
інкасацію коштів у відповідача за
адресами:

1. м. Київ, вул. Службова, 5, розмір плати
за інкасацію 1 350 грн. за місяць, дні та
час інкасації щоденно з 11-30 до 12-00;

2. м. Київ, вул. Кібальчича, 1, розмір
плати за інкасацію 1 250 грн. за місяць,
дні та час інкасації щоденно з 10-00 до
11-00;

3. м. Київ, пр-т Броварський 95-а, розмір
плати за інкасацію 1 150 грн. за місяць,
дні та час інкасації щоденно з 09-30 до
10-00.

Згідно з п. 1.2 Договору в редакції
договору про внесення змін та
доповнень № 3 від 01.07.2012 позивач
доставляє готівку до власної каси,
здійснює переказ інкасованих та
перерахованих грошових коштів
(виручки) відповідачу не пізніше 17:00 за
Київським часом в день інкасації, або
перший робочий день після вихідних та
свят - інкасовану виручку за вихідні
дні, на поточний рахунок відповідача
№2001, відкритий в ПАТ «Міжнародний
Інвестиційний Банк», МФО 380582,
ідентифікаційний код 36620216, а
відповідач зобов'язується своєчасно
оплачувати надані послуги у визначених
Договором розмірах і термінах (строках)
та виконати інші свої зобов'язання,
визначені Договором, в повному обсязі.

Позивач, звертаючись до суду з цим
позовом, посилається на те, що ним у
серпні 2012 року за умовами Договору
надано відповідачу послуг на загальну
суму 3 750 грн. (становить вартість послуг
за місяць згідно з п. 1.1 Договору), які
відповідачем оплачені не були.

Листами № 4721 від 04.06.2013 та № 4991 від
26.06.2013 (а.с. 16, 18) позивач звертався до
відповідача з вимогами оплатити спірні
послуги. На доказ направлення вказаних
листів відповідачу позивачем до
матеріалів справи долучено належним
чином засвідчені копії рекомендованих
повідомлень про вручення поштових
відправлень (а.с. 17, 19).

Відповідач на вказані листи не
відповів, спірну заборгованість не
погасив.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 29-30)
відповідач проти задоволення позову
заперечив, пославшись на те, що
зобов'язання сторін за Договором є
зустрічним,тому, враховуючи, що з 31.08.2012
по 03.09.2012 позивачем проведено збирання
(інкасацію) грошових коштів
відповідача за 31.08.2012 - 03.09.2012 в сумі 86
700,97 грн., з яких оброблено та зараховано
на рахунок відповідача лише 42 815,82 грн.,
а решту коштів в сумі 27 580,89 грн.
зараховано на рахунок відповідача не
було, позивачем не було виконано свої
зобов'язання за Договором за серпень 2012
року, а відтак, у відповідача відсутні
зобов'язання з приводу виконання свого
зобов'язання по оплаті послуг позивача
за вказаний місяць.

Колегія суддів звертає увагу
відповідача, що він посилається на
порушення позивачем зобов'язань за
період, вимоги про стягнення плати за
послуги надані в якому, не є предметом
розгляду у цій справі, 01.09.2012 - 03.09.2012.

Отже, для вирішення спору по суті слід
встановити, чи були позивачем
відповідачу надані у серпні 2012 року
послуги з інкасації та перерахування
інкасованих коштів на рахунок
відповідача, стягнення плати за які є
предметом даного позову.

На підтвердження факту невиконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором відповідач послався на
факти, встановлені в рішенні
Господарського суду міста Києва від
07.02.2013 у справі № 5011-8/15513-2012.

Позивач, в свою чергу, на виконання
вимог ухвали Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 на
підтвердження факту надання у спірний
період послуг з інкасації та
перерахування інкасованих за цей
період коштів на рахунок позивача
долучив до матеріалів справи виписку
по особовому рахунку за період з 01.08.2012
по 18.09.2012, з якої слідує, що всі кошти,
інкасовані позивачем протягом серпня
2012 року, були перераховані ним на
рахунок відповідача, обумовлений
Договором.

При цьому грошові кошти в сумі 6 266,47 грн.
та в сумі 16 304,26 грн. були інкасовані
позивачем 31.08.2012, а перераховані
відповідачу 13.09.2012 та18.09.2012 відповідно.

Факт інкасації вказаних сум
підтверджується також рішенням
Господарського суду міста Києва від
07.02.2013 у справі № 5011-8/15513-2012, на яке
посилається відповідач.

Отже, матеріали справи свідчать, що
позивач взяті на себе за Договором
зобов'язання виконав в повному обсязі -
всі, інкасовані у серпні 2012 року, кошти
відповідача перерахував на його
рахунок.

Порушення позивачем встановлених
Договором строків при перерахуванні на
рахунок відповідача коштів,
інкасованих 31.08.2012, не звільняє
останнього від оплати наданих йому
позивачем послуг.

Інших доказів на підтвердження факту
неналежного виконання позивачем в
серпні 2012 року своїх обов'язків за
Договором матеріали справи не
містять.

Посилання відповідача на не виконання
позивачем зобов'язань з перерахування
коштів, інкасованих за період, після
заявленого позивачем спірного періоду,
- 01.09.2012 по 03.09.2012, предмету спору не
стосуються і до уваги колегією суддів
не приймаються.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає доведеним факт надання
позивачем відповідачу у серпні 2012 року
послуг за Договором на загальну суму 3
750 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору в редакції
договору про внесення змін та
доповнень № 3 від 01.07.2012 винагорода
позивачу за послуги, що надаються
відповідачу, визначається договірним
тарифом, обумовленим для кожного
пункту інкасації окремо і зафіксованим
в п. 1.1 за кожний календарний місяць,
незалежно від кількості днів
користування послугами. Якщо початок
надання послуг позивачем не збігається
з першим робочим днем календарного
місяця, то сума винагороди за послуги,
що надавались позивачем впродовж
неповного календарного місяця
розраховується, починаючи з першого
дня отримання послуг відповідачем, з
розрахунку середньорічної вартості
одного дня надання послуг, помноженої
на кількість днів календарного місяця,
в якому надавались послуги.

Відповідно до п. 4.2 Договору позивач
зобов'язується надати відповідачу до 5
числа місяця наступного за звітним
рахунок-фактуру із зазначенням суми
грошових коштів, що підлягають платі
відповідачем за звітний місяць та в
двох примірниках акт про надані
послуги за звітний місяць.

Згідно з п. 4.3 Договору відповідач
зобов'язаний здійснювати оплату
наданого позивачем рахунку-фактури до
20 числа включно, місяця, що слідує за
звітним, шляхом перерахування суми
коштів на рахунок позивача, зазначений
у рахунку-фактурі.

Отже, за умовами Договору відповідач в
будь-якому випадку мав оплатити спірні
послуги в строк до 20 числа включно
місяця, що слідує за звітним, тобто,
послуги, надані в серпні 2012 року,
відповідач мав оплатити в строк по
20.09.2012 включно, а з 21.09.2012 вказаний
обов'язок вважається простроченим.

При цьому з умов Договору вбачається,
що наявність або відсутність
рахунку-фактури не звільняє
відповідача від обов'язку сплатити за
надані послуги, що про вартість послуг
відповідач був обізнаний, оскільки
сторони встановили тверду ціну за
послуги, надані по кожному пункту
інкасації, яку він має сплатити
щомісяця, та реквізити, за якими слід
перераховувати кошти, в той час як
рахунок-фактура є документом, який
містить тільки платіжні реквізити, на
які потрібно перерахувати кошти.
Ненадання рахунку-фактури не є
відкладальною умовою у розумінні
статті 212 ЦК України, оскільки не є
обумовленою сторонами обставиною, щодо
якої невідомо, настане вона чи ні, не
виставлення рахунку-фактури не можна
вважати простроченням кредитора в
розумінні статті 613 ЦК України.

Даної правової позиція дотримується і
Верховий суд України в постанові від
29.09.2009 у справі № 37/405.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Матеріали справи не містять доказів
виконання відповідачем зобов'язання з
оплати наданих позивачем за Договором
в серпні 2012 року послуг на загальну
суму 3 750 грн., тому суд першої інстанції
правомірно задовольнив вимоги
позивача про стягнення основного боргу
з відповідача на зазначену суму.
Рішення суду першої інстанції в цій
частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача пені в сумі 280,05 слід
зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання, настають
наслідки, передбачені договором або
законом.

Дії відповідача є порушенням грошових
зобов'язань, тому є підстави для
застосування встановленої Договорами
та законодавством відповідальності.

Відповідно до п. 5.7 Договору за
несвоєчасну оплату послуг з інкасації
замовник сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки.

Перевіривши розрахунок позивача,
колегія суддів визнала його
правильним, з огляду на що суд першої
інстанції правомірно задовольнив
позовні вимоги та стягнув з
відповідача пеню в сумі 280,05 грн.
Рішення суду першої інстанції в цій
частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 150,94 грн.
слід зазначити таке.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача,
колегія суддів визнала його
правильним, з огляду на що суд першої
інстанції правомірно задовольнив
позовні вимоги та стягнув з
відповідача 3 % річних в сумі 150,94 грн.
Рішення суду першої інстанції в цій
частині залишається без змін.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Позивачем належним чином доведено
обставини, на які він посилається як на
підставу для задоволення своїх вимог,
відповідач вказаних обставин
належними та допустимим доказами не
спростував.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промгаз сервіс»
задоволенню не підлягає, рішення
Господарського суду міста Києва від
22.04.2014 у справі № 910/1068/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи,
підстав для його скасування не
вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної
скарги, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, покладаються на Товариство з
обмеженою відповідальністю «Промгаз
сервіс».

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Промгаз
сервіс» на рішення Господарського суду
міста Києва від 22.04.2014 у справі № 910/1068/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 22.04.2014 у справі № 910/1068/14
залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи №910/1068/14.

Повний текст постанови складено:
31.07.2014

Головуючий суддя
Н.Ф. Калатай

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна