КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2014 р. Справа№ 910/6919/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
Приватної агрофірми «Дністер» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014р. у справі № 910/6919/14
(суддя Підченко Ю.О.)

За позовом Приватної агрофірми
«Дністер»

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Андромеда Інвест»

2. Приватного акціонерного
товариства «Будівельна компанія

«Комфортбуд»

про визнання недійсним
договору № 1001-2 від 10.01.2012р.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник): не з'явились;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: Шинкарук М.М.
(довіреність від 04.02.2014р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014р. відмовлено у
задоволенні позовних вимог Приватної
агрофірми «Дністер» про визнання
недійсним договору про відступлення
права вимоги № 1001-2 від 10.01.2012р., що
укладений між Приватним акціонерним
товариством «Будівельна компанія
«Комфортбуд», Товариством з обмеженою
відповідальністю «Андромеда Інвест»
та Приватною агрофірмою «Дністер».

Ухвалою суду від 16.07.2014р. порушено
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою Приватної агрофірми «Дністер»,
у якій, скаржник просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014р. у справі № 910/6919/14;
ухвалити нове рішення, яким визнати
недійсним договір від 10.01.2012р.,
укладений Приватною агрофірмою
«Дністер» з Приватним акціонерним
товариством «Будівельна компанія
«Комфортбуд» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Андромеда
Інвест».

У зв'язку із зміною складу колегії
суддів, апеляційну скаргу прийнято до
провадження ухвалою від 06.08.2014р., за
якою розгляд скарги ухвалено
здійснювати в судовому засіданні
06.08.2014р. про яке сторони повідомлені
належним чином.

З рішенням суду від 11.06.2014р. апелянт не
згоден та вважає його таким, що
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
оскільки приймаючи рішення, суд першої
інстанції не врахував, що статут
Приватної агрофірми «Дністер» містить
обмеження щодо укладення правочинів
директором.

За твердженнями скаржника, договір про
відступлення права вимоги № 1001-2 від
10.01.2012р. підлягає визнанню недійсним,
вказаний договір порушує вимоги п. 1 та
п. 2 ст. 203 ЦК України.

Від відповідача-2 судом отримано відзив
на апеляційну скаргу у якому
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Андромеда Інвест»
просить рішення Господарського суду
міста Києва від 11.06.2014р. у справі №
910/6919/14 залишити без змін, а скаргу
позивача без задоволення.

Представник відповідача-2 під час
розгляду апеляційної скарги відзначав
про необґрунтованість доводів
скаржника, про законність винесеного
судового рішення при вірному
встановленні всіх обставин справи.

В судове засідання призначене по
розгляду апеляційної скарги не
з'явились представники позивача та
відповідача-1, однак, враховуючи, що
явка в судове засідання є правом
сторін, а не їх обов'язком, не
визнавалась судом обов'язковою для
представників сторін, справа може
розглядатись без їх участі, оскільки
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування судового рішення при
врахуванні наступного.

Матеріалами справи підтверджено та
встановлено під час розгляду справи
судом першої інстанції, що згідно
предмету укладеного 10.01.2012р. між
Приватним акціонерним товариством
«Будівельна компанія «Комфортбуд», як
цедентом, Товариством з обмеженою
відповідальністю «Андромеда Інвест»,
як цесіонарієм та Приватною агрофірмою
«Дністер», як боржником, договору №
1001-2, в порядку та на умовах визначених
цим договором, цедент відступає
цесіонарієві, а цесіонарій набуває
право вимоги сплати грошових коштів,
яке належить цедентові на підставі
договору № 0109 від 01 вересня 2011 року, за
яким заборгованість боржника складає 24
000 грн.; договору оренди обладнання від
23 червня 2010 року, за яким
заборгованість боржника складає 295 484
грн..

Предметом спору у справі є вимога
позивача щодо недійсності договору №
1001-2 від 10.01.2012р. про відступлення права
вимоги, який укладений між сторонами;
підставою позову визначено
перевищення повноважень директора ПАФ
«Дністер» ОСОБА_3, яким підписано
зазначений договір без рішення зборів
учасників, як це передбачено п. 6.6
редакції статуту Приватної агрофірми
«Дністер» затвердженого загальними
зборами учасників Приватної агрофірми
«Дністер» протоколом 25/05/07 від 25.05.2007р.
та протоколом № 01-09/11 від 28.09.2011р..

Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Згідно ст. 202, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 207, ч. 1, 3 ст.
237 ЦК України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; правочин може вчинятися
усно або в письмовій формі; правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами); правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою;
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє; представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Згідно положень ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 203
ЦК України особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Договір № 1001-2 від 10.01.2012р. зі сторони
позивача підписано директором
агрофірми - ОСОБА_3, який згідно з
преамбулою договору, діяв на підставі
статуту ПАФ «Дністер».

Витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, станом на 06.02.2014р.,
ОСОБА_3 є керівником ПАФ «Дністер».

Згідно з п. 6.12 Статуту ПАФ «Дністер» (в
редакції, затвердженій загальними
зборами учасників Приватної агрофірми
«Дністер» протоколом 01-09/11 від 28.09.2011р.)
директор має право без доручення
здійснювати дії від імені Агрофірми,
укладати угоди та чинити юридичні дії
від імені Агрофірми, давати доручення
стосовно господарської діяльності на
суму, що не перевищує 50% статутного
капіталу Агрофірми.

Статут підприємства не має обмежень
щодо укладення директором агрофірми
господарських договорів (по сумі що не
перевищує 50% статутного капіталу), а
позивач не надав доказів, які б
підтверджували обмеження повноважень
директора підприємства на укладання
договору про відступлення права вимоги
до агрофірми.

Крім того, протягом двох років від дня
укладення договору збори учасників
агрофірми не вирішували питання щодо
обмеження повноважень директора, і
позивачем не оспорювався договір, як
такий, що укладений з перевищенням
повноважень виконавчого органу в особі
директора.

Посилання позивача на положення п. 6.6
статуту агрофірми, якими віднесено до
компетенції найвищого органу
агрофірми прийняття рішень про
укладення правочинів (стосовно
нерухомості, активів, залучення коштів,
надання гарантій, позик, поруки, оренди,
безоплатної передачі майна, або
відчуження іншим шляхом) відхиляються
судом, оскільки договір про
відступлення права вимоги де ПАФ
«Дністер» є боржником, не є для цього
підприємства правочином стосовно
нерухомості, активів, залучення коштів,
надання гарантій, позик, поруки, оренди,
безоплатної передачі майна або
відчуження іншим шляхом.

При цьому, таким, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності є
висновок суду першої інстанції про те,
що за умовами договору від 10.01.2012р. №
1001-2 позивач - є боржником та не брав на
себе жодних зобов'язань, а підписання
ним даного договору є свідченням його
повідомлення про зміну кредитора у
зобов'язанні, відсутність
волевиявлення боржника, не впливає на
дійсність такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, укладення договору про
відступлення права вимоги за участю
боржника, свідчить саме про згоду
боржника на заміну кредитора у
зобов'язаннях, тоді як така згода, не є
обов'язковою в силу положень закону (ч. 1
ст. 516 ЦК України) і не передбачена
умовами договорів за якими здійснено
відступлення права вимоги (договори
оренди від 23.06.2010р., від 01.09.2011р.).

Вчиненням правочину між ТОВ «Андромеда
Інвест» та ПАТ «Будівельна компанія
«Комфортбуд» за участю Приватної
агрофірми «Дністер» про відступлення
права вимоги від 10.01.2012р. № 1001-2 права
позивача (ПАФ «Дністер»), як боржника у
зобов'язанні, жодним чином не
порушуються, оскільки договори, за
якими агрофірма є боржником, не
визначають умов щодо погодження такого
боржника на здійснення заміни
кредитора.

Згідно ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, мають право
звертатися до господарського суду за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. У відповідності до
ст. 2 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
порушує справи за позовними заявами
підприємств і організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

Позивач у своїй позовній заяві не
вказує та не конкретизує у чому саме
полягає порушення його прав та
інтересів, пов'язане із підписанням
договору № 1001-2 від 10.01.2012р. від імені
ПАФ «Дністер» його ж директором. Жодних
належних доказів, що ОСОБА_3 діяв від
свого імені або ж з якимось іншим
умислом порушити права ПАФ «Дністер»,
позивачем не надано.

Вимоги про недійсність договору з
підстав перевищення повноважень
директором підприємства свідчать про
фактичне звинувачення особи у
перевищенні наданих повноважень,
неправомірному використанні печатки
підприємства (шахрайство) тощо та є
складом злочину, що переслідується
кримінальним законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України
особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Станом на час розгляду справи,
позивачем не надано суду
обвинувального вироку чи відомостей
про порушення кримінальної справи у
відношенні ОСОБА_3 за встановленим
фактом перевищення повноважень при
укладенні договору № 1001-2 від 10.01.2012р., а
відтак усі заяви позивача з цього
приводу є безпідставними та не
підтверджені належними доказами.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що рішення у
справі ухвалено відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги
Приватної агрофірми «Дністер» та
скасування рішення Господарського
суду м. Києва від 11.06.2014 року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної
агрофірми «Дністер» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 11.06.2014р. у справі №
910/6919/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/6919/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала