м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/13546/14 30.07.14

за позовомКазенного підприємства
"Шосткинський Казенний завод "Імпульс"
до Публічного акціонерного
товариства "Укрвторчормет"
простягнення 113 512,07 грн. Суддя Пукшин
Л.Г.

Представники:

від позивача Тесленко О.Г. -
представник за довіреністю № 25/2013-Д від
23.04.14;від відповідачаКовальова Л.П. -
представник за довіреністю від 21.07.14

В судовому засіданні 30.07.2014 в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Казенного підприємства "Шосткинський
Казенний завод "Імпульс" до Публічного
акціонерного товариства
"Укрвторчормет" про стягнення 113 512,07
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 28.01.13 р. між сторонами було
укладено договір купівлі-продажу №
72/013-11/П-9426185 на виконання якого позивач
передав відповідачу товар на загальну
суму 134488,22 грн., проте, за доводами
позивача, відповідач взяті за
договором зобов'язання по оплаті
поставленого товару не виконав, в
результаті чого у останнього
утворилась заборгованість у розмірі
99488,22 грн., крім того позивач просить
стягнути з відповідача 1536,59 грн. - 3 %
річних, 6915,92 грн. пені та 5571,34 грн.
інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 08.07.14 порушено
провадження у справі № 910/13546/14 та
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 30.07.14.

25.07.14 через зальний відділ діловодства
суду від відповідача надійшов відзив
на позов, в якому відповідач факт
наявності заборгованості в сумі 99 865,70
грн. визнав, проти нарахування штрафних
санкцій заперечував, просив суд
відстрочити виконання рішення на 12
місяців.

В судове засідання 30.07.14 з'явились
представники сторін, представник
позивача надав пояснення по суті, позов
підтримав, представник відповідача
основну суму боргу визнав та просив
відстрочити виконання рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив.

28 січня 2014 року між Казенним
підприємством "Шосткинський Казенний
завод "Імпульс" (далі - позивач,
постачальник) та Публічним акціонерним
товариством "Укрвторчормет" (далі -
відповідач, покупець) було укладено
Договір купівлі-продажу № 72/013-11/П-9426185
(далі - договір), відповідно до п. 1.1.
якого, позивач зобов'язується передати
у власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
металобрухт (товар) відповідного ДСТУ
4121-2002. Вид та ціна товару, який підлягає
поставці, вказуються в доданій
специфікації, що є невід'ємною
частиною договору.

Відповідно до п.2.1 договору кількість
товару, що поставляється відповідно до
даного договору, вказується в актах
приймання металів чорних (вторинних),
підписаних представниками сторін.

Згідно з п. 4.3 договору оплата товару
здійснюється покупцем шляхом 100%
передоплати узгодженої між покупцем та
постачальником парії товару на
підставі виставленого постачальником
рахунку. У випадку поставки узгодженої
сторонами партії товару без
попередньої оплати, покупець
зобов'язаний сплатити вартість такого
товару протягом 15 календарних днів з
дати складання акту приймання металів
чорних (вторинних).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що
ціна за одиницю товару, асортимент,
сортамент і номенклатура товару,
визначаються в специфікації до даного
договору.

Відповідно до п.7.3 договору останній
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до 31.12.2013.

Позивач на виконання умов Договору
здійснив поставку товару відповідачу
на загальну суму 134 488,22 грн., що
підтверджується Актами приймання
металів чорних (вторинних), копії яких
наявні в матеріалах справи (оригінали
були оглянуті в судовому засіданні):

№ 307 від 11.07.2013, № 315 від 16.07.2013, № 334 від
01.08.2013, № 337 від 05.08.2013, № 338 від 05.08.2013, №
340 від 06.08.2013, № 346 від 08.08.2013, № 364 від
15.08.2013, № 375 від 19.08.2013, № 385 від 27.08.2013, №
382 від 22.08.2013, № 381 від 22.08.2013, № 384 від
27.08.2013, № 394 від 03.09.2013, № 405 від 10.09.2013, №
409 від 12.09.2013, № 408 від 12.09.2013, № 413 від
17.09.2013, № 415 від 19.09.2013, № 425 від 24.09.2013, №
424 від 24.09.2013, № 423 від 24.09.2013, № 427 від
24.09.2013, № 433 від 01.10.2013, № 442 від 10.10.2013, №
443 від 10.10.2013, № 444 від 10.10.2013, № 449 від
17.10.2013, № 459 від 29.10.2013, № 469 від 29.10.2013, №
472 від 07.11.2013, № 477 від 19.11.2013, № 479 від
21.11.2014, № 481 від 26.11.2013, № 485 від 03.12.2013, №
487 від 03.12.2013, № 486 від 03.12.2013, № 488 від
05.12.2013, № 491 від 10.12.2013, № 489 від 10.12.2013, №
493 від 16.12.2014, № 494 від 16.12.2013, № 495 від
17.12.2013, № 497 від 19.12.2013, № 498 від 19.12.2013, №
501 від 24.12.2013, № 9 від 05.02.2014, № 10 від
06.02.2014, № 11 від 06.02.2014, № 14 від 11.02.2014, № 15
від 11.02.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем,
відповідач за отриманий товар
розрахувався частково, сплативши 35 000
грн. 00 коп. згідно платіжних доручень №
4385 від 07.10.2013 на суму 10 000 грн. 00 коп., № 4440
від 08.10.2013 на суму 10 000 грн. 00 коп., № 4488
від 09.10.2013 на суму 10 000 грн. 00 коп., № 31 від
30.01.2014 на суму 5 000 грн. 00 коп.

Відповідач в порушення умов Договору,
оплату поставленого позивачем товару в
повному обсязі не здійснив, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи листом відповідача від 20.03.14 вих.
№ 132 та поясненнями представника
відповідача, таким чином станом на
момент вирішення спору заборгованість
відповідача складає 99 488,22 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню. При цьому господарський
суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Таким чином, строк виконання
зобов'язань покупцем за договором
купівлі-продажу № 72/013-11/П-9426185 від 28.01.2013
р. станом на момент вирішення спору
настав.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Враховуючи те, що наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем за поставлений товар
підтверджується Актами приймання
металів чорних (вторинних) та
визнається відповідачем, а також
беручи до уваги те, що відповідачем в
порядку ст. 4-3 та ст. 33 Господарського
процесуального кодексу не було
спростовано наявність заборгованості
та не доведено припинення зобов'язання
будь-яким передбаченим законом
способом, суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги про
стягнення основної заборгованості за
договором № 72/013-11/П-9426185 від 28.01.2013 р в
розмірі 99 488,22 грн.

Крім того, з посиланням на п. 5.2 договору
позивач просить стягнути з відповідача
пеню за прострочення оплати за
отриманий товар в розмірі 6915,92 коп.

Відповідно до п. 5.2 договору при
здійсненні розрахунків не за
попередньою оплатою, покупець
відповідає за несвоєчасну оплату
товару й оплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожний день
простроченого платежу. При розрахунках
пені застосовується ставка НБУ, що діє
в період нарахування пені.

Стосовно вимог позивача про стягнення
пені суд зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно зі збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкції. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, а й інші
інтереси сторін, що заслуговують на
увагу.

У відповідності до ч. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного
кодексу України загальними засадами
цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.17.4.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Судом приймається до уваги, що
заборгованість відповідача зі сплати
за поставлений товар виникла через
об'єктивні обставини, пов'язані з тим,
що основними споживачами продукції
відповідача є металургійні комбінати,
розташовані у Донецькому регіоні, які
опинились в центрі проведення АТО.

Крім того, відповідач докладав всіх
залежних від нього зусиль для
вирішення та врегулювання питання щодо
вчасного здійснення платежів (в тому
числі звертався з відповідними листами
до кредитора).

Таким чином, враховуючи вищевказані
обставини, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 3
Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України, п. 3
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає за
необхідне реалізувати надане йому
право та зменшити розмір пені, що
підлягають стягненню з відповідача до
1,00 грн. В іншій частині позовних вимог
щодо стягнення пені суд відмовляє.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин, враховуючи норми ст.
625 Цивільного кодексу України, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 3 % річних в
сумі 1536,59 грн. та інфляційних
нарахувань в сумі 5 571,34 грн., згідно
обґрунтованого розрахунку, що наданий
позивачем.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Це стосується відповідача, який мав
довести суду, що він зобов'язання за
спірним договором виконав своєчасно та
в повному обсязі, відповідно до умов
договору. Відповідач доказів
відсутності заборгованості суду не
надав, позовні вимоги визнав в розмірі
99488,22 грн.

Відповідно до п.3.12 постанови Пленуму
ВГСУ № 18 від 26.12.11 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд
відповідно до ч.5 ст. 78 ГПК приймає
рішення про задоволення позову у разі
визнання його відповідачем. Проте суд,
який вирішує спір, не зв'язаний заявами
позивача про відмову від позову,
зменшення розміру позовних вимог та
відповідача - про визнання позову. На
підставі частини шостої статті 22 ГПК у
разі, якщо відповідні дії суперечать
законодавству або порушують чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси (у
тому числі юридичної чи фізичної особи,
яка не є учасником даного судового
процесу), спір підлягає вирішенню по
суті згідно з вимогами чинного
законодавства.

Судом встановлено, що визнання
відповідачем позовних вимог в сумі 99
488,22 грн. не суперечить законодавству та
не порушує чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача основної суми
заборгованості в розмірі 99 488,22 грн.,
пені в сумі 1,00 грн., 3 % річних в сумі 1536,59
грн. та інфляційних нарахувань в сумі
5571,34 грн.

У задоволенні позову в частині
стягнення пені у розмірі 6914,92 грн. суд
відмовляє.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Суд приходить до висновку, що
задоволення заяви відповідача про
відстрочку виконання рішення не
порушуватиме прав позивача, однак,
враховуючи значну суму боргу,
присудженого до стягнення, сприятиме
недопущенню різкого погіршення
фінансового стану відповідача та
спричинення його неплатоспроможності.

Враховуючи клопотання відповідача про
відстрочення виконання рішення та
надані докази в його обґрунтування,
враховуючи матеріальний стан сторін у
справі, суд вважає за необхідне
використати право, надане суду пунктом
6 частини 1 статті 83 ГПК України, та
відстрочити виконання рішення на 6
місяців до 30.01.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. При цьому
суд відзначає, що судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення неустойки
(абзац 4 п. 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укрвторчормет» (02160 м. Київ,
вул. Каунаська, 27; ідентифікаційний код
00191483) на користь Казенного
підприємства «Шосткинський казенний
завод «Імпульс» (41101 Сумська область, м.
Шостка, вул. Куйбишева, 41;
ідентифікаційний код 14314452) суму
основної заборгованості в розмірі 99 488
(дев'яноста дев'ять тисяч чотириста
вісімдесят вісім) грн 22 коп.; пеню у
розмірі 1 (одну) грн. 00 коп.; 3 % річних у
розмірі 1 536 (одну тисячу п'ятсот
тридцять шість) грн. 59 коп.; інфляційні
нарахування в розмірі 5 571 (п'ять тисяч
п'ятсот сімдесят одну) грн. 34 коп. та 2 270
(дві тисячі двісті сімдесят) грн. 30 коп.
судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Відстрочити виконання рішення по
справі № 910/13546/13 до 30.01.2015 року.

5. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 04.08.2014 р.

Суддя
Пукшин Л.Г.