ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Справа № 910/17398/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака
В.А.суддівДанилової М.В., Данилової Т.Б.

розглянувши касаційну
скаргуКорабельного відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 у
справі№ 910/17398/13 Господарського суду
міста Києва за позовомТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Фінансова компанія "Єврокапітал"до1.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрспецторг групп",
2. Корабельного відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів ОСОБА_4 за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача 1. ОСОБА_5, 2.
ОСОБА_6провизнання недійсними
результатів прилюдних торгів,
протоколу, акту, свідоцтва про право
власності та зобов'язання вчинити дії

в судовому засіданні взяли участь
представники :

- - позивачаКовалик В.В. - -
відповідача-1не з'явився- -
відповідача-2не з'явився- -
ОСОБА_4не з'явився- - ОСОБА_5не
з'явився- - ОСОБА_6не з'явився

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Єврокапітал" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрспецторг групп", Корабельного
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, в якій просило суд визнати
недійсними результати прилюдних
торгів від 19.10.2012. з продажу автомобіля
ВАЗ 2104 320 (2008 рік, д.р.н. НОМЕР_1, червоного
кольору, № кузову НОМЕР_2, НОМЕР_3),
протокол № 15-0055/12 (Н) № 830214, акт № 15-0055/12
від 19.10.12. та свідоцтво про право
власності на автомобіль ВАЗ 2104 320 (2008
рік, д.р.н. НОМЕР_1, червоного кольору, №
кузову НОМЕР_2, НОМЕР_3), видане ОСОБА_4;
зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрспецторг групп"
повернути Корабельному відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції незаконно реалізований
автомобіль для подальшої реалізації (з
урахуванням заяви про уточнення
позовної заяви, яка прийнята судом, т.1,
а.с.119-121).

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.09.2013 до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача залучено ОСОБА_4.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.11.2013 до участі у справі в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача залучено ОСОБА_5 та
ОСОБА_6.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 14.01.2014 (суддя Ващенко
Т.М.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014
(головуючий Мартюк А.І., судді: Зубець
Л.П., Новікова М.М.) у справі № 910/17398/131
позов задоволено частково. Визнано
недійсними результати торгів від 31.01.2013
з реалізації заставного автомобіля GEELY
MR-7151А, 2008 року випуску, сірого кольору,
серійний номер НОМЕР_5, д.р.н. НОМЕР_4.
Визнано недійсним протокол № 15-0055/12 (Н)
№ 830214 проведення аукціону по
реалізації майна, яке належить ОСОБА_5,
затверджений 19.10.12. В іншій частині
позову відмовлено. Стягнуто з
відповідачів на користь позивача
судові витрати.

Не погоджуючись із судовими рішеннями,
Корабельний відділ державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Позивач, відповідач-1 та треті
особи відзив на касаційну скаргу
не надіслали, що в силу положень статті
1112 Господарського процесуального
кодексу України не перешкоджає
перегляду судового акту, що
оскаржується.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
юридичну оцінку встановлених
фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Оболонським районним
судом м. Києва 28.03.2011 був виданий
виконавчий лист № 2-195/2011 про стягнення
з ОСОБА_5 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Єврокапітал" 39 381,52 грн.
заборгованості, 590,82 грн. судового
збору, 240,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. В рахунок задоволених
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Єврокапітал" звернено стягнення на
предмет застави - автомобіль ВАЗ 2104 320,
легковий універсал-В червоного
кольору, № кузову НОМЕР_6, що належав на
праві власності ОСОБА_5.

За результатами проведених 19.10.2012
прилюдних торгів з реалізації рухомого
майна, що належить ОСОБА_5, складено
протокол № 15-0055/12 (Н) №830214 згідно якого
переможцем аукціону визнано ОСОБА_4
Даний протокол був підписаний та
отриманий ОСОБА_4

31.10.2012 Відділом складено акт проведення
аукціону з реалізації арештованого
рухомого майна, який затверджений
начальником Відділу та скріплений
печаткою цього органу, що виданий
покупцеві майна - транспортного засобу
ВАЗ 2104 320, д.р.н. НОМЕР_1, 2008 року випуску,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, НОМЕР_3 -
ОСОБА_4

В своєму позові позивач послався
на те, що його права, як
заставодержателя майна були порушені,
у зв'язку з недотриманням порядку
реалізації арештованого майна,
внаслідок чого, виставлене на
реалізацію арештоване майно, на його
думку, було продане за заниженою ціною.
На думку позивача, результати
прилюдних торгів з продажу автомобіля
від 19.10.2012, протокол, акт про виконання
робіт від 19.10.2012 та свідоцтво про право
власності на автомобіль ВАЗ 2104 320 (2008
рік, д.р.н. НОМЕР_1, червоного кольору, №
кузову НОМЕР_2, НОМЕР_3), видане ОСОБА_4
мають бути визнані недійсними, а
незаконно реалізований автомобіль
повернутий Корабельному відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції для подальшої реалізації.

Задовольняючи позов в частині визнання
недійсними результати торгів з
реалізації заставного автомобіля та
протоколу проведення аукціону по
реалізації майна, попередні судові
інстанції виходили з того, що
реалізація майна була проведена з
порушенням Порядку реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№ 42/5 від 15.07.1999 в частині строків,
визначених для проведення повторних
аукціонів та порядку їх проведення.

Колегія суддів вважає, що прийняті у
справі судові рішення попередніх
інстанцій підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, з
наступних підстав.

За приписами статей 1 та 2
Господарського процесуального кодексу
України звертаючись з позовами до
господарських судів, підприємства,
установи, організації реалізують
надане їм право захищати в судовому
порядку свої порушені або оспорюванні
права та охоронювані законом інтереси
у спосіб, передбачений, зокрема,
статтею 16 Цивільного кодексу України
та статтею 20 Господарського кодексу
України.

Реалізуючи передбачене статтею 64
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до господарського суду, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача.

Встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, про захист яких
подано позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорення і відповідно ухвалює рішення
про захист порушеного права або
відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є
диспозитивною нормою цивільного
законодавства, яке полягає у наданні
особі, яка вважає свої права
порушеними, невизнаними або
оспорюваними, можливості застосувати
способи захисту, визначені законом або
договором.

Виходячи зі змісту статей 15, 16
Цивільного кодексу України, статті 20
Господарського кодексу України та
Господарського процесуального кодексу
України, застосування певного способу
судового захисту вимагає доведеності
належними доказами сукупності таких
умов: наявності у позивача певного
суб'єктивного права (інтересу);
порушення (невизнання або оспорювання)
такого права (інтересу) з боку
відповідача; належності обраного
способу судового захисту (адекватність
наявному порушенню та придатність до
застосування як передбаченого
законодавством), і відсутність
(недоведеність) будь-якої з означених
умов унеможливлює задоволення позову.

Таким чином, до обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги
входять, зокрема, факти, з яких
вбачається, що відповідач вчинив дії,
спрямовані на заперечення права
позивача, на захист якого подано позов
або утверджує за собою право, яке
належить позивачу тощо, тобто ті, які
свідчать про те, що право позивача
порушене або оспорюється. Зазначені
обставини входять до підстав позову і
підлягають дослідженню, оскільки, суд,
приймаючи рішення, має встановити чи
мають місце факти порушення чи
оспорення суб'єктивного матеріального
права, на захист якого подано позов.

У такому випадку, суди попередніх
інстанцій зобов'язані були чітко
встановити в чому полягає порушення чи
оспорення суб'єктивного матеріального
права, на захист якого подано позов.
Судові рішення таких висновків не
містять.

Натомість, суди попередніх інстанцій,
задовольняючи частково позов
обмежились у своїх судових рішеннях
лише висновком про порушення строків і
порядку реалізації арештованого майна.

Крім того, як вбачається з тексту
позовної заяви (з урахуванням заяви про
уточнення позовної заяви, яка прийнята
судом, т.1, а.с.119-121), позивач просив суд
визнати недійсними результати
прилюдних торгів від 19.10.2012 з продажу
автомобіля ВАЗ 2104 320 (2008 рік, д.р.н.
НОМЕР_1, червоного кольору, № кузову
НОМЕР_2, НОМЕР_3).

В той же час, з резолютивної частини
тексту рішення суду першої інстанції у
даній справі (т.1., а.с.205) визнано
недійсними результати торгів від 31.01.2013
з реалізації заставного автомобіля GEELY
MR-7151А, 2008 року випуску, сірого кольору,
серійний номер НОМЕР_5, д.р.н. НОМЕР_4.

Апеляційний господарський суд,
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції на зазначені обставини уваги
не звернув.

За таких обставин, у колегії суддів
відсутні підстави визнати рішення
судів попередніх інстанцій такими, що
повністю відповідають вимогам
законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про судове рішення" № 6 від
23.03.2012 (із змінами і доповненнями)
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення має бути викладено чітко,
зрозуміло, грамотно (тобто не містити
граматичних і стилістичних помилок,
виправлень). Рішення господарського
суду має ґрунтуватись на повному
з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин
сторін, виходячи з фактів, установлених
у процесі розгляду справи, та яка
правова норма підлягає застосуванню
для вирішення спору.

Оскаржені судові акти таким вимогам не
відповідають.

Серед іншого, за приписами статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Однак, судами не звернуто уваги на те,
що матеріали справи містять неякісні
копії документів, зміст яких дослідити
не вбачається за можливе.

Відповідно до пункту 3 статті 1119
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право скасувати рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд.

За таких обставин, касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
судові акти попередніх інстанцій -
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 14.01.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 у справі
№ 910/17398/131 скасувати.
Справу направити на новий розгляд до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
В.А. Корсак

С у д д і
М.В. Данилова

Т.Б. Данилова