КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Справа№ 910/5342/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Біденко О. М. -
директор

від відповідача: Руденко С. О. -
представник за довіреністю від 05.05.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Аутдор Медіа»

на рішення Господарського
суду міста Києва від 11.06.2014

у справі № 910/5342/14 (суддя
Блажківська О. Є.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Аутдор Медіа»

до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мелолін»

про захист ділової
репутації

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про захист ділової
репутації, а саме, стягнення з
відповідача моральної шкоди в сумі 100 000
грн., спричиненої позивачу
відповідачем через повідомлення
неправдивої інформації щодо знесення
будівлі, що розташована за адресою: м.
Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 6 літ. «А»,
що змусило позивача відмовитись від
виконання своїх обов'язків по
розміщенню рекламної конструкції на
вказаній будівлі перед ТОВ «Медіаком
України», в той час як вказана будівля
знесена так і не була, а на ній
розташований інша рекламна
конструкція. Вказані обставини
спричинили зниження престижу та підрив
довіри до діяльності позивача.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014, повний текст якого
підписаний 16.06.2014, у справі № 910/5342/14 у
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на тому, що позивачем не
доведено факт інформування його
відповідачем недостовірною
інформацією, що виключає задоволення
позовних вимог про стягнення 100 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Світ Аутдор Медіа»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 у справі № 910/5342/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача.

В апеляційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю «Світ
Аутдор Медіа» посилається на те, що не
погоджується з висновками, викладеними
в оспорюваному рішенні, та зауважує на
порушенні судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме ст. 36, 38, 43
ГПК України.

Так, позивач зазначив про те, що суд
першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
тих мотивів, що відповідач, як власник
будівлі, що розташована за адресою: м.
Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 6 літ. «А»,
надав всі докази того, що спірна
будівля демонтується, і що розірвання
договору оренди рекламної конструкції,
укладеного між позивачем та
відповідачем, було за вільним
волевиявленням та за взаємною згодою
сторін, з чим позивач погодитись не
може з огляду на наступні обставини.

Незважаючи на надані відповідачем
докази прийняття рішення про знесення
спірної будівлі, відповідач не пояснив,
яким чином вказана будівля станом на
сьогоднішній день не знесена, в той час
як на рекламній конструкції, яка
розташована на вказаному будинку,
здійснено розміщення (монтаж) іншої
рекламної інформації, яка і до сьогодні
перебуває на вказаній конструкції.

Також позивач зазначив, що, незважаючи
на подане підчас розгляду справи в
суді першої інстанції клопотання №
13/05-14/02 від 13.05.2014, в якому позивач просив
суд першої інстанції зобов'язати
відповідача надати суду відповідний
документ про знесення будівлі, адже
відповідач у своєму листі до позивача
від 13.06.2013 зазначає про виникнення
форс-мажорних обставин, а саме того, що
знесення спірної будівлі перенесли на
більш ранній строк, втім такого
документу відповідачем позивачу
надано не було (відповідне рішення
КМДА, дозвіл Інспекції
державно-будівельного контролю у м.
Києві на демонтаж будівлі, експертна
оцінка даної будівлі тощо), суд першої
інстанції вказані обставини не
дослідив і оцінки їм не надав.

Ухвалою від 03.07.2014 колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду в складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Пашкіна С. А., Шевченко Е. О. апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ Аутдор Медіа»
прийнято до розгляду та порушене
апеляційне провадження.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014,
враховуючи перебування судді Шевченка
О. Е. у відпустці, вирішено здійснити
розгляд справи № 910/5342/14 у складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Баранець О. М., Пашкіна С. А.

Підчас розгляду справи представник
позивача апеляційну скаргу підтримав в
повному обсязі, представник
відповідача проти задоволення
апеляційної скарги заперечив та
просив залишити її без задоволення, а
оспорюване рішення суду першої
інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної
скарги, матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, з
урахуванням правил ст. ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, згідно яким апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила таке.

Позивач, звертаючись до суду з цим
позовом, посилається на те, що
повідомлення відповідачем позивачу
неправдивої інформації щодо знесення
будівлі, що розташована за адресою: м.
Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 6 літ. «А»,
змісило позивача відмовитись від
виконання своїх обов'язків по
розміщенню рекламної конструкції на
вказаній будівлі перед ТОВ «Медіаком
України», в той час як вказана будівля
знесена так і не була, а на ній
розташована інша рекламна конструкція,
що, на думку позивача, спричинило
зниження престижу та підрив довіри до
діяльності позивача.

Суд першої інстанції не погодився із
зазначеними твердженнями позивача, що
колегія суддів вважає правомірним з
огляду на наступні обставини справи.

27.11.2012 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Медіаком Україна»
як замовник та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Світ Аутдор Медіа»
як виконавець уклали договір на
проведення рекламної кампанії на
спеціальних конструкціях (брандмауер)
№27/11/12-1 (а.с. 14-18), відповідно до умов
якого ТОВ «Медіаком Україна» доручив, а
позивач зобов'язався надати комплекс
послуг щодо розміщення реклами ТОВ
«Медіаком Україна» або його клієнтів
на поверхнях спеціальної (их)
конструкції (й), що є власністю позивача
або використовуються ним на інших
законних підставах та проводити
рекламні кампанії в інтересах ТОВ
«Медіаком Україна» або його клієнтів в
строки та на умовах, передбачених цим
договором та відповідними додатковими
угодами до нього, а ТОВ «Медіаком
Україна» зобов'язується приймати й
оплачувати якісно надані послуги
позивача в порядку і на умовах,
передбачених цим договором.

На виконання вказаного договору, 25.04.2013
позивач та ТОВ «Медіаком Україна»
уклали додаткову угоду № 4 (а.с. 19), в
якій погодили розміщення в період з
01.07.2013 по 31.10.2013 спеціальної конструкції
за адресою: м. Київ, проспект 40-річчя
Жовтня, 6, літера «А» з сюжетом ТМ Seаt

Згідно з наявною в матеріалах справи
копією Реєстраційного посвідчення №
038163, виданого 01.06.2007 Київським міським
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, відповідач є
власником будівлі інженерного корпусу
літера «А» загальної площею 6 542 кв. м.,
яка розташована в місті Києві по
проспекту 40-річчя Жовтня за № 6 (далі
Будівля).

20.05.2013 позивач як орендар та відповідач
як орендодавець уклали договір оренди
несучих металевих конструкцій
рекламного панно на фасаді (зовнішній
частині) нежитлового будинку (далі
Договір) (а.с. 10-12), відповідно до якого
відповідач зобов'язався надати
позивачу, а позивач - прийняти в платне
строкове користування спеціальну
конструкцію (несучі металеві
конструкції рекламного панно),
розташовану на Будівлі та сплачувати
відповідачу орендну плату.

Пунктами 3.1 та 3.2 Договору визначено, що
спеціальна конструкція надається в
оренду строком на 6 місяців; строк
оренди спеціальної конструкції
починається з 01.07.2013.

Листом від 13.06.2013 відповідач повідомив
позивача про те, що у зв'язку із
проведенням в Україні Євробаскету - 2015
Будівля, на якій знаходиться
орендована спеціальна конструкція,
була запланована до знесення на
листопад 2013 року, і у зв'язку з
виникненням даних форс-мажорних
обставин, відповідач запропонував
позивачу розірвати Договір (а.с. 13).

З огляду на вказаний вище лист
відповідача, позивач
листом-повідомленням № 17/06-13/1 від 17.06.2013
повідомив ТОВ «Медіаком Україна» про
обставини, викладені позивачем в листі
від 13.06.2013, та, відповідно, неможливість
розміщення рекламної конструкції на
Будівлі, просив розірвати Додаткову
угоду № 4 від 25.04.2013 до договору №27/11/12-1
від 27.11.2012 та запропоновував
альтернативні об'єкти на особливо
вигідних умовах, для проведення
рекламної кампанії, яка була
запланована на Будівлі.

За твердженням позивача, запропоновані
позивачем альтернативні об'єкти щодо
проведення рекламної кампанії ТОВ
«Медіаком Україна» не влаштовували.

З огляду на вказані обставини, 17.06.2013
позивач та ТОВ «Медіаком Україна»
уклали угоду про розірвання Додаткової
угоди № 4 від 25.04.2013 (а.с. 23), в якій дійшли
згоди достроково припинити дії
Додаткової угоди № 4 від 25.04.2013 та
вважати її припиненою з 17.06.2013.

Позивач в позовній заяві стверджує, що
згодом виявилося, що Будівля не
зноситься, а замість цього виявилося,
що там розміщено іншу рекламну
інформацію (рекламний банер), і
зазначає, що на час звернення з даним
позовом до суду, Будівля досі не
знесена, а на самій спеціальній
конструкції 12.07.2013 року було здійснено
розміщення (монтаж) іншої рекламної
інформації (рекламний банер), а відтак,
інформація, яка була надана
відповідачем позивачу виявилася
неправдивою, тобто позивача завідомо
проінформовано інформацією, яка не
відповідала дійсності.

Позивач вважає, що неправомірні дії
відповідача спричинили зниження
престижу та підрив довіри до
діяльності позивача, на підтвердження
чого зазначає, що ТОВ «Медіаком
Україна», як одне з найбільших медійних
агентств України, та інші агентства
більше не звертаються до позивача за
послугами щодо проведення рекламної
кампанії на спеціальних конструкціях
(брандмауер), а для повернення
втраченої довіри до підприємства,
позивачу доведеться докласти максимум
зусиль та часу.

У зв'язку із виникненням даних
обставин, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., при
розрахунку якої позивач виходив із
суми місячної плати, яку отримав би,
якщо було б розпочато рекламну
компанію ТОВ «Медіаком Україна».

Частина 1 ст. 23 ЦК України встановлює, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична
особа здатна мати такі ж цивільні права
та обов'язки (цивільну правоздатність),
як і фізична особа, крім тих, які за
своєю природою можуть належати лише
людині.

Відповідно ст. 94 ЦК України юридична
особа має право на недоторканність її
ділової репутації, на таємницю
кореспонденції, на інформацію та інші
особисті немайнові права, які можуть їй
належати. Особисті немайнові права
юридичної особи захищаються
відповідно до глави 3 ЦК України.

Позивач вважає, що відповідач завдав
йому шкоди через поширення неправдивої
інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України,
інформацією є документовані або
публічно оголошені відомості про події
та явища, що мали або мають місце у
суспільстві, державі та навколишньому
середовищі.

Суб'єкт відносин у сфері інформації
може вимагати усунення порушень його
права та відшкодування майнової і
моральної шкоди, завданої такими
правопорушеннями (ч. 2 ст. 200 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
інформацію» під інформацією закон
розуміє будь-які відомості та/або дані,
які можуть бути збережені на
матеріальних носіях або відображені в
електронному вигляді, під документом -
матеріальний носій, що містить
інформацію, основними функціями якого
є її збереження та передавання у часі
та просторі.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про
інформацію» кожна особа має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів. Реалізація права на
інформацію не повинна порушувати
громадські, політичні, економічні,
соціальні, духовні, екологічні та інші
права, свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб..

Відповідно до ч. 2 п. 4 постанови пленуму
Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» (далі
Постанова пленуму) під діловою
репутацією юридичної особи, у тому
числі підприємницьких товариств,
фізичних осіб - підприємців, адвокатів,
нотаріусів та інших осіб, розуміється
оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин.

Згідно із п. 15 Постанови Пленуму:

- при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право;

- під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі;

- поширенням інформації також є
вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, гасел,
інших творів, а також розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм
змістом або формою порочать гідність,
честь фізичної особи або ділової
репутації фізичної та юридичної особи;

- проте судам необхідно враховувати, що
повідомлення оспорюваної інформації
лише особі, якої вона стосується, не
може визнаватись її поширенням, якщо
особа, яка повідомила таку інформацію,
вжила достатніх заходів
конфіденційності для того, щоб ця
інформація не стала доступною третім
особам;

- недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Способами захисту гідності, честі чи
ділової репутації від поширення
недостовірної інформації можуть бути,
крім права на відповідь та
спростування недостовірної
інформації, також і вимоги про
відшкодування збитків та моральної
шкоди, заподіяної такими порушеннями
як фізичній, так і юридичній особі.
Зазначені вимоги розглядаються у
відповідності до загальних підстав
щодо відповідальності за заподіяння
шкоди (п. 27 Постанови пленуму).

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа
Вищого Господарського Суду України від
28.03.2007 № 01-8/184 «Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про інформацію»
(далі Інформаційний лист) згідно з
положеннями статті 23 ЦК особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частини першої статті 91
ЦК юридична особа здатна мати такі ж
цивільні права та обов'язки (цивільну
правоздатність), як і фізична особа,
крім тих, які за своєю природою можуть
належати лише людині. Право на повагу
до гідності та честі відноситься до
особистих немайнових прав фізичної
особи, які не мають економічного змісту
(статті 269, 270 ЦК).

Відповідно до п. 5 Інформаційного листа
ділову репутацію юридичної особи
становить престиж її фірмового
(комерційного) найменування, та інших
належних їй нематеріальних активів
серед кола споживачів її товарів та
послуг.

Приниженням ділової репутації суб'єкта
господарювання (підприємця) є
поширення у будь-якій формі
неправдивих, неточних або неповних
відомостей, що дискредитують спосіб
ведення чи результати його
господарської (підприємницької)
діяльності у зв'язку з чим знижується
вартість його нематеріальних активів.
Зазначені дії завдають майнової та
моральної шкоди суб'єктам
господарювання, а тому ця шкода за
відповідними позовами потерпілих осіб
підлягає відшкодуванню за правилами
статей 1166 та 1167 ЦК. Положення цих норм
щодо конкретних категорій поширювачів
інформації можуть бути конкретизовані
в окремих законах (п. 6 Інформаційного
листа).

В постанові пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
встановлено, що:

- під немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності. (ч. 3 п. 3);

- відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору
(ч. 2 п. 5);

- особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини (ч. 3 п. 5).

З огляду на зазначені норми
законодавства, для застосування такої
міри цивільно-правової
відповідальності, як відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, яка
полягає у приниженні ділової
репутації, необхідною є наявність
чотирьох умов: наявність такої шкоди
(тобто приниження ділової репутації),
протиправна поведінка заподіювача, яка
проявляється у поширенні неправдивих
відомостей, наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача, що означає, що приниження
ділової репутації має бути наслідком
саме дій особи з поширення
неправидививх відомостей, а не якихось
інших обставин; вини заподіювача.

Втім з матеріалів справи слідує, що вже
після укладення позивачем та
відповідачем Договору, а саме 22.05.2013,
рішенням Київської міської ради № 528/9585
«Про поновлення договорів оренди та
зміну виду використання земельних
ділянок ПАТ «Київгума» на просп.
40-річчя Жовтня, 6 у Голосіївському
районі м. Києва» змінено вид
використання земельної ділянки, на
якій розташована Будівля, та дозволено
її використання для будівництва,
реконструкції та обслуговування
багатофункціонального
спортивно-розважального торговельного
комплексу з паркінгом та готелем.

Зміна цільового призначення вказаної
земельної ділянки викликана тим, що у
зв'язку з проведенням в Україні
фінального турніру чемпіонату Європи
2015 року з баскетболу, на зазначеній
земельній ділянці планується
проектування та будівництво
багатофункціонального спортивно
розважального комплексу («Київська
арена»).

Вказані обставини підтверджується
відомостями, які викладені в указі
Президента України від 09 лютого 2012 року
№74/2012 року «Про заходи щодо підготовки
та проведення в Україні фінального
турніру чемпіонату Європи 2015 року з
баскетболу», Концепції Державної
цільової соціальної програми
підготовки та проведення в Україні
фінального турніру чемпіонату Європи
2015 року з баскетболу, схваленої
розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 24.04.2013 № 444-р, відомостями,
які містяться в мережі Інтернет,
роздруківки з якого долучені
відповідачем до матеріалів справи (а.с.
152-165).

Крім того, на підтвердження
проектування на спірній земельній
ділянці багатофункціонального
спортивно розважального комплексу
відповідачем до матеріалів справи
долучено Схему Генерального плану в
частині архітектурного рішення
розміщення об'єкту будівництва:
«Багатофункціональний
спортивно-розважальний і торгівельний
комплекс з паркінгом і готелем по
просп. 40-річчя Жовтня, 6 у
Голосіївському районі м. Києва. І черга
будівництва» (а.с. 182).

На виконання вказаних вище указу
Президента України від 09 лютого 2012 року
№74/2012 року та рішення Київської
місткої ради № 528/9585 відповідач та ПАТ
«Київгума» 30.05.2013 уклали протокол про
наміри (а.с. 192), в якому домовились про
демонтаж Будівлі.

Для проведення робіт по демонтажу
Будівлі 01.07.2013. ПАТ «Київгума» та
Корпорація «Альтіс Холдінг» уклали
договір підряду на виконання
підготовчих робіт № 05/В/1 (а.с. 193-209), а
20.08.2013 ПАТ «Київгума» подало до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
м. Києві повідомлення на початок
виконання підготовчих робіт зі
знесення Будівлі (а.с. 210).

Але в подальшому, із-за нестабільної
ситуації в країни проведення
фінального турніру чемпіонату Європи
2015 року з баскетболу перенесено з
України, що є загальновідомим фактом.

Таким чином, інформація щодо знесення
Будівлі, яку відповідач повідомив
позивачу, не є неправдивою.

Слід зазначити і про те, що відповідач
жодним чином не міг вплинути на строки
проведення будівництва
багатофункціонального
спортивно-розважального комплексу
(«Київська арена»).

Отже, укладаючи 20.05.2013 з позивачем
Договір, відповідач не міг знати як про
те, що рішенням Київської міської ради
№ 528/9585 від 22.05.2013 буде змінено вид
використання земельної ділянки, на
якій розташована Будівля, так і про
строки проведення будівництва
багатофункціонального
спортивно-розважального комплексу
(«Київська арена»).

Наявними в матеріалах справи доказами
не підтверджується як те, що інформація
щодо знесення Будівлі була
неправдивою, тобто факт поширення
відповідачем неправдивої інформації,
так і наявність вини відповідача.

Слід зазначити і про те, що позивачем не
надано доказів наявності немайнової
шкоди, тобто, у даному випадку
приниження ділової репутації, оскільки
жодних доказів зменшення кількості
договорів, які укладались позивачем з
ТОВ «Медіаком Україна» та іншими
рекламними агентствами у порівнянні з
попередніми періодами, позивачем суду
не надано.

Також колегія суддів зауважує
позивачеві на тому, що укладаючи 25.04.2013
з ТОВ «Медіаком Україна» додаткову
угоду № 4 щодо розміщення в період з
01.07.2013 по 31.10.2013 спеціальної конструкції
на Будівлі без укладеного з
відповідачем, як власником Будівлі,
відповідного договору на розміщення
рекламної конструкції у спірний період
(Договір укладено 20.05.2013, тобто майже
через місяць після вказаної додаткової
угоди), та, відповідно, приймаючи на
себе певні зобов'язання, які лише
власними силами в будь-якому випадку
виконати не міг, позивач мав
враховувати можливі негативні
наслідки для свого бізнесу, адже не міг
достойменно знати, чи зможе виконати
свої зобов'язання перед ТОВ «Медіаком
Україна».

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що позивачем не
доведений як факту зниження престижу
позивача, так і наявності вини
відповідача, а відтак, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
позивача про стягнення з відповідача 100
000 грн. моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ Аутдор Медіа»
задоволенню не підлягає, рішення
Господарського суду міста Києва від
11.06.2014 у справі № 910/5342/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи,
підстав для його скасування не
вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної
скарги, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, покладаються на Товариство з
обмеженою відповідальністю «Світ
Аутдор Медіа».

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Аутдор Медіа» на рішення
Господарського суду міста Києва від
11.06.2014 у справі № 910/5342/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 у справі № 910/5342/14
залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи №910/5342/14.

Повний текст постанови складено:
24.07.2013

Головуючий суддя
Н.Ф. Калатай

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна