ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р.Справа № 922/1315/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, с. Хролі до Відділу освіти
Валківської РДА, м. Валки про
стягнення 18415,21 грн. за участю
представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, за довіреністю № 1162
від 23.05.2014 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Відділу освіти Валківської районної
державної адміністрації про стягнення
18415,21 грн. за неналежне виконання
останнім умов договорів поставки № 1, 2,
3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19 від
29.11.2013 року щодо оплати товару.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.04.2014 року
повернуто позовну заяву Фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_1.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 29.05.2014 року
ухвалу господарського суду
Харківської області від 07.04.2014 року по
справі № 922/1315/14 скасовано. Справу
передано на розгляд до господарського
суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10.06.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду,
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 07.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.07.2014 року
розгляд справи було відкладено на
21.07.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 21.07.2014 року
представник позивача супровідним
листом (вх. № 24944) надав документи для
долучення до матеріалів справи.

Суд, дослідивши клопотання
представника позивача про залучення до
участі у справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Управління Державної
казначейської служби у Валківському
районі Харківської області відмовляє в
його задоволенні у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до
прийняття рішення господарським судом,
якщо рішення з господарського спору
може вплинути на їх права або
обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може
бути залучено до участі у справі
також за клопотанням сторін, прокурора.
Якщо господарський суд при прийнятті
позовної заяви, вчиненні дій по
підготовці справи до розгляду або під
час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

Пунктом 1.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.11р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено
можливість участі в судовому процесі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на предмет спору,
якщо рішення господарського суду зі
спору може вплинути на права та
обов'язки цієї особи щодо однієї із
сторін (стаття 27 ГГЖ). Така третя особа
виступає в процесі на стороні позивача
або відповідача - у залежності від того,
з ким із них у неї існують (або існували)
певні правові відносини. Питання про
допущення або залучення третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, до участі у справі
вирішується ухвалою суду про прийняття
позовної заяви до розгляду (із
зазначенням про це в ухвалі про
порушення провадження у справі) або під
час розгляду справи, але до прийняття
господарським судом рішення, з
урахуванням того, чи є у цієї особи
юридичний інтерес у даній справі. Саме
лише зазначення в позовній заяві та/або
у вступній частині судового рішення
певного підприємства чи організації як
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, без
вирішення судом питання щодо її
допущення або залучення до участі у
справі не надає їй відповідного
процесуального статусу. Що ж до
наявності юридичного інтересу у
третьої особи, то у вирішенні
відповідного питання суд має
з'ясовувати, чи буде у зв'язку з
прийняттям судового рішення з даної
справи таку особу наділено новими
правами чи покладено на неї нові
обов'язки, або змінено її наявні права
та/або обов'язки, або позбавлено певних
прав та/або обов'язків у майбутньому.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не надано суду достатніх
доказів того, що рішення по справі може
вплинути на права Управління Державної
казначейської служби у Валківському
районі Харківської області.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.07.2014 року позовні вимоги
підтримав повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 21.07.2014 року не з'явився,
документів, витребуваних судом та
відзиву на позовну заяву, не надав, про
час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про, що свідчить поштове повідомлення,
яке повернулося на адресу суду з
відміткою про отримання.

Присутній в судовому засіданні 21 липня
2014 року представник позивача підтримав
позовні вимоги та вважає за можливе
розглянути справу по суті в даному
судовому засіданні без участі
представника відповідача, пояснив, що
ним надані всі документи, які необхідні
для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07 липня 2014 року
сторони попереджені про розгляд справи
за наявними в ній матеріалами у разі
неявки представників сторін у судове
засідання та ненадання витребуваних
судом документів. Враховуючи це,
враховуючи також достатність часу,
наданого сторонам для підготовки до
судового засідання та підготовки
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п.4
ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

29.11.2013 року між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (позивач) та
Відділом освіти Валківської районної
державної адміністрації Харківської
області (відповідач) було укладено
договори поставки № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11,
12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, у відповідності до
умов яких, позивач зобов`язується у 2013
році поставляти відповідачу товар
(товар зазначений в специфікаціях до
договорів, що є їх невід`ємними
чистинами), а відповідач прийняти та
оплатити товар.

Відповідно до п. 2.1 договорів позивач
повинен поставити відповідачу товар,
передбачений цими договорами, якість
якого відповідає затвердженим нормам.

Пунктом 3.1 договорів визначено ціну
даних договорів.

Відповідно до п. 4.2 договорів
відповідач здійснює оплату кожної
поставленої партії товару не пізніше
десятиденного терміну з моменту його
отримання за наявності фінансування. В
окремих випадках, за згодою сторін,
допускається відстрочка оплати за
отриману продукцію харчової
промисловості на строк до 20 днів.

Позивач належним чином виконував свої
зобов`язання за вищезазначеними
договорами та здійснював відповідачу
поставку товару, проте відповідач не
здійснив повної оплати поставленого
товару, у зв`язку з чим у відповідача
утворився борг перед позивачем за
видатковими накладними від 09.12.2013 року:
№ 497 на суму 196,29 грн., № 498 на суму 477,42
грн., № 499 на суму 139,60 грн., № 500 на суму
153,52 грн., № 501 на суму 358,56 грн., № 502 на
суму 267,33 грн., № 503 на суму 1466,08 грн., № 504
на суму 1111,08 грн., № 505 на суму 852,50 грн., №
506 на суму 25,16 грн., № 507 на суму 1463,00 грн.,
№ 508 на суму 582,37 грн., № 509 на суму 150,15
грн., № 510 на суму 89,79 грн., № 511 на суму
147,13 грн. Також неоплаченими залишились
видаткові накладні від 02.12.2013 року: № 235
на суму 249,09 грн., № 236 на суму 575,52 грн., №
237 на суму 216,38 грн., № 238 на суму 315,12 грн.,
№ 239 на суму 657,36 грн., № 241 на суму 449,64
грн., № 242 на суму 71,50 грн., № 243 на суму
1462,08 грн., № 244 на суму 665,45 грн., № 245 на
суму 232,73 грн., № 246 на суму 1337,60 грн., № 247
на суму 1477,00 грн., № 248 на суму 83,60 грне.,
№ 249 на суму 71,50 грн., № 250 на суму 163,20
грн., № 251 на суму 72,55 грн., № 252 на суму
46,21 грн., № 253 на суму 19,80 грн., № 254 на
суму 393,84 грн.

Вищезазначені накладні підписані
обома сторонами.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв`язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов`язань за
договорами, у нього утворився борг
перед позивачем в сумі 17567,98 грн.

Також, заборгованість відповідача в
сумі 17567,98 грн. підтверджується актом
звірки взаємних розрахунків за період
з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року (а.с. 129-134, том
1), який підписаний обома сторонами.

Як стверджує позивач, на даний час
відповідачем не сплачено
заборгованість за вищезазначеними
договорами в сумі 17567,98 грн. (основна
заборгованість), що й стало підставою
для звернення позивача до суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов`язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги викладені обставини; доведеність
з боку позивача факту відвантаження
товару згідно вищеперелічених
накладних та недоведеність з боку
відповідача факту повного розрахунку з
позивачем за отриманий товар за цими
накладними, суд визнає вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 17567,98 грн.
обґрунтованими, правомірними, доведені
матеріалами справи, не спростованими
відповідачем та такими, що підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 158,52 грн. 3%
річних, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимоги про стягнення з нього 3% річних в
сумі 158,52 грн. заявлені позивачем
обґрунтовано, доведені матеріалами
справи, вірно нараховані та підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 688,71 грн. пені,
суд зазначає наступне.

Пунктом 7.4 договорів, у випадку
несвоєчасної оплати за поставлений
товар відповідач виплачує позивачу
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
від суми неплатежу.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з
наслідків порушення зобов'язань є
сплата неустойки, розмір якої
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем
обґрунтовано нараховано відповідачу
пеню на суму заборгованості у розмірі
688,71 грн., розрахунок пені перевірено
судом з урахуванням вимог діючого
законодавства.

Щодо стягнення з відповідача суми
послуг адвоката у розмірі 1841,52 грн., суд
зазначає наступне.

Згідно ст. 44 ГПК України. судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.5 ст. 49 ГПК України, суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
передбачено, що адвокат може
здійснювати адвокатську діяльність
індивідуально або в
організаційно-правових формах
адвокатського бюро чи адвокатського
об'єднання (організаційні форми
адвокатської діяльності).

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що послуги з правової
допомоги були надані позивачу ОСОБА_2,
яка є адвокатом на підставі свідоцтва
№1104 від 01.11.2011 року про право заняття
адвокатською діяльністю.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 року встановлено, що витрати
позивачів та відповідачів, третіх осіб,
пов'язані з оплатою ними послуг
адвокатів, адвокатських бюро, колегій,
фірм, контор та інших адвокатських
об'єднань з надання правової допомоги
щодо ведення справи в господарському
суді, розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.
Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, ...

Матеріали справи свідчать про те, що
між адвокатом ОСОБА_2 та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1, була
укладена угода про надання правової
допомоги від 01.04.2014 року (а.с. 14, том 1).

Суд також зазначає, що судові витрати
за участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті у випадку, якщо вони
сплачені адвокату стороною, котрій
такі послуги надавались, та їх сплата
підтверджується відповідними
фінансовими документами. При цьому,
формою отримання адвокатом винагороди
за надання правової допомоги клієнту є
гонорар, який повинен бути законним за
формою і порядком внесення і розумно
обґрунтованим за розміром. Фактори, які
можуть бути враховані при визначенні
обґрунтованого розміру гонорару
визначені, зокрема, ст. 33 Правил
адвокатської етики.

Факт надання адвокатських послуг
підтверджується квитанцією на готівку
№ 2 від 03.04.2014 року про сплату позивачем
адвокату ОСОБА_2 1841,52 грн. адвокатських
послуг (а.с. 15, том 1).

Вищезазначеною угодою про надання
правової допомоги встановлено порядок
оплати послуг, відповідно до якого
оплата за надані послуги проводиться у
формі авансового платежу у розмірі 1841,52
грн.

Судом також встановлено
співрозмірність винагороди за
адвокатські послуги в розмірі 1841,52 грн.
задоволеним позовним вимогам в розмірі
18415,21 грн.

Таким чином, витрати на оплату послуг
адвоката у розмірі 1841,52 грн., є судовими
витратами, які понесені позивачем у
зв'язку із необхідністю судового
захисту порушеного права.

В розумінні статті 44 ГПК України оплата
послуг адвоката відноситься до складу
судових витрат, які підлягають сплаті
та при задоволені позову покладаються
на відповідача згідно зі ст. 49 ГПК
України, тому вимоги позивача про
стягнення витрат по оплаті послуг
адвоката у розмірі 1841,52 грн. підлягають
задоволенню та стягненню з
відповідача.

Також, відповідно до статті 44 та статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору підлягають стягненню з
відповідача, оскільки спір з його вини
доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного
кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу освіти Валківської
районної державної адміністрації
Харківської області (63002, Харківська
область, м. Валки, вул. К. Лібкнехта, 7, р/р
0676, р/р 0676, р/р 0676, р/р
0676 в ГУДКУ в Харківській області,
МФО 851011, ) на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2 ПАТ "Банк Кіпру", МФО
320940, код НОМЕР_1) 17567,98 грн. суми основної
заборгованості, 688,71 грн. суми пені, 158,52
грн. суми 3% річних, 1841,52 грн. витрати на
оплату послуг адвоката та 1827,00 грн.
витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.07.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/1315/14