ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2014 р.
Справа № 914/1770/14

За позовом: Прокурора Городоцького
району Львівської області в інтересах
держави в особі Городоцької міської
ради, м. Городок Львівської області,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Городок
Львівської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області, м. Львів,

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Гелеш Г.

Прокурор: Клак Ю.,

Представники:

від позивача: Кушнір М.І.,

від відповідача: ОСОБА_3,

від третьої особи: Бойко О.В.

На розгляд господарського суду
Львівської області прокурором
Городоцького району Львівської
області в інтересах держави в особі
Городоцької міської ради подано позов
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки шляхом знесення
самовільно побудованої дерев'яної
огорожі.

Ухвалою суду від 22.05.2014р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 03.06.2013р. Рух справи
відображено у відповідних ухвалах
суду. Ухвалою суду від 21.07.2014р. строк
розгляду справи продовжувався на 15
днів. У судових засіданнях 15.07.2014р. та
21.07.2014р. оголошувалася перерва.

У судовому засіданні 04.08.2014р. прокурор
та представник позивача позовні вимоги
підтримали з підстав, викладених у
позовній заяві. Зокрема, пояснили, що
відповідач самовільно зайняв земельну
ділянку площею 0,0110 га, прилеглу до
будівлі АДРЕСА_1. Правовстановлюючі
документи на земельну ділянку не
оформлені, орендна плата за земельну
ділянку до місцевого бюджету не
надходить.

Представник відповідача у судовому
засіданні 04.08.2014р. підтримав клопотання
про призначення експертизи, на
вирішення якої просить поставити
питання про те, чи виконані підписи від
імені ОСОБА_1 на актах перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, постановах про
накладення адміністративного
стягнення, протоколах про
адміністративне правопорушення,
приписах ОСОБА_1 Проти позову усно
заперечив, відзначивши, що його
довіритель не захоплював земельну
ділянку, огорожу не встановлював, хто
це здійснив, йому не відомо.

Представник третьої особи у судовому
засіданні 04.08.2014р. підтримав позовні
вимоги з підстав, викладених у
письмових поясненнях, просив позов
задоволити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, повно, всебічно і об'єктивно
з'ясувавши усі обставини справи в їх
сукупності, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено таке.

01.03.2012р. ОСОБА_5 (орендодавець) та СПД ФО
ОСОБА_1 (орендар) уклали договір оренди,
відповідно до умов якого орендодавець
передає орендарю в оренду приміщення,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
для здійснення ним підприємницької
діяльності.

12.11.2013р. комісією представників Буської
міської ради складено Акт про те, що
біля будівлі ОСОБА_5 по АДРЕСА_1
проводяться роботи з будівництва
дерев'яної огорожі без відповідних
дозвільних документів та виявлено факт
самовільного захоплення земельної
ділянки.

16.12.2013р. складено акт обстеження
земельної ділянки, у якому зазначено,
що при здійсненні підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_1 самовільно
зайняла земельну ділянку орієнтовною
площею 0,011 га з земель загального
користування міської ради шляхом
встановлення дерев'яної огорожі. Акт
підписаний державним інспектором
сільського господарства Сайкевичем
А.Я., зав.відділом Дрогобицької міської
ради Дебою І.В. та ОСОБА_1

16.12.2013р. складено акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, у якому зазначено, що
при здійсненні підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_1 самовільно
зайняла земельну ділянку орієнтовною
площею 0,011 га з земель загального
користування міської ради шляхом
встановлення дерев'яної огорожі. Акт
підписаний державним інспектором
сільського господарства Сайкевичем
А.Я., зав.відділом Дрогобицької міської
ради Дебою І.В. та ОСОБА_1

23.12.2013р. державна інспекція сільського
господарства в Львівській області
(далі - ДІСГ в ЛО) винесла ОСОБА_1 припис
про необхідність звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
в місячний термін, на якому міститься
підпис ОСОБА_1 про його отримання.

23.12.2013р. складено протокол про
адміністративне правопорушення, у
якому зазначено, що при здійсненні
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1
самовільно зайняла земельну ділянку
орієнтовною площею 0,011 га з земель
загального користування міської ради
шляхом встановлення дерев'яної
огорожі, що є порушенням ст.ст.125,126,211(б)
Земельного кодексу України. У
протоколі вказано, що ОСОБА_1 була
присутня на розгляді справи про
адміністративне правопорушення та
відмовилася від дачі пояснень.

23.12.2013р. інспектором сільського
господарства ДІСГ в ЛО винесена
постанова про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_1
У постанові зазначено, що при
здійсненні підприємницької діяльності
ФОП ОСОБА_1 самовільно зайняла земельну
ділянку орієнтовною площею 0,011 га з
земель загального користування
міської ради шляхом встановлення
дерев'яної огорожі. Порушенням
заподіяно матеріальну шкоду на суму
177,71 грн., яка розрахована відповідно до
методики розрахунку розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки. ОСОБА_1
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачено
ст.53-1 КпАП України, та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 170 грн. На постанові
міститься напис, що копію постанови
ОСОБА_1 отримала, а також дата та підпис.

24.12.2013р. ДІСГ в ЛО надіслала ОСОБА_1
листа щодо необхідності відшкодування
заподіяної шкоди у розмірі 177,71 грн. у
15-ти денний строк.

30.12.2013р. ОСОБА_1 оплатила 170,00 грн. штрафу
та 177,71 грн. у відшкодування шкоди,
заподіяної порушенням земельного
законодавства, що підтверджується
копіями квитанцій, які знаходяться в
матеріалах справи.

29.01.2014р. складено акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, у якому зазначено, що
при здійсненні підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_1 самовільно
зайняла земельну ділянку орієнтовною
площею 0,011 га з земель загального
користування міської ради шляхом
встановлення дерев'яної огорожі.
Припису від 23.12.2013р. ОСОБА_1 не виконала.
Акт підписаний державним інспектором
сільського господарства Сайкевичем
А.Я. та ОСОБА_1

29.01.2014р. ДІСГ в ЛО винесла ОСОБА_1 припис
про необхідність звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
в місячний термін, на якому міститься
підпис ОСОБА_1 про його отримання.

29.01.2014р. складено протокол про
адміністративне правопорушення, у
якому зазначено, що при здійсненні
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1
самовільно зайняла земельну ділянку
орієнтовною площею 0,011 га з земель
загального користування міської ради
шляхом встановлення дерев'яної
огорожі, що є порушенням ст.ст.125,126, 211(б)
Земельного кодексу України. У
протоколі вказано, що ОСОБА_1 була
присутня на розгляді справи про
адміністративне правопорушення та
відмовилася від дачі пояснень.

29.01.2014р. інспектором сільського
господарства ДІСГ в ЛО винесена
постанова про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_1
У постанові зазначено, що при
здійсненні підприємницької діяльності
ФОП ОСОБА_1 самовільно зайняла земельну
ділянку орієнтовною площею 0,011 га з
земель загального користування
міської ради шляхом встановлення
дерев'яної огорожі. ОСОБА_1 визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачено ст.53-1 КпАП України, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 153,00 грн. На
постанові міститься напис, що копію
постанови ОСОБА_1 отримала, а також дата
та підпис.

03.02.2014р. ОСОБА_1 сплатила 153,00 грн. штрафу,
що підтверджується копією квитанції,
яка знаходиться в матеріалах справи.

06.03.2014р. складено акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, у якому зазначено, що
при здійсненні підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_1 самовільно
зайняла земельну ділянку орієнтовною
площею 0,011 га з земель загального
користування міської ради шляхом
встановлення дерев'яної огорожі.
Повторного припису від 29.01.2014р. ОСОБА_1
не виконала. Акт підписаний державним
інспектором сільського господарства
Сайкевичем А.Я. та ОСОБА_1

01.04.2014р. ДІСГ в ЛО звернулася до
прокурора Городоцького району з
клопотанням про вжиття заходів
прокурорського реагування щодо ФОП
ОСОБА_1, яка не виконує приписи про
усунення порушень земельного
законодавства.

08.04.2014р. Городоцька міська рада
звернулася до прокурора Городоцького
району з клопотанням про вжиття
заходів прокурорського реагування
щодо ФОП ОСОБА_1, яка не виконує приписи
про усунення порушень земельного
законодавства.

Згідно довідки, виданої Городоцькою
міською радою 14.07.2014р., земельна ділянка
площею 0,0110 га, захоплена ФОП ОСОБА_1,
відноситься до земель загального
користування комунальної власності
Городоцької міської ради.

11.07.2014р. комісією представників Буської
міської ради складено Акт про те, що ФОП
ОСОБА_1, яка орендує у ОСОБА_5 нерухоме
майно за адресою АДРЕСА_1, завершено
роботи по встановленню дерев'яної
огорожі, чим здійснено самовільне
захоплення земельної ділянки площею 110
кв.м. із земель загального користування
комунальної власності. На захопленій
земельній ділянці постелено дерев'яний
настил, встановлено дерев'яні
конструкції і літні столики, про що
засвідчують фотографії, долучені до
акту.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Представник відповідач зазначає, що
ФОП ОСОБА_1 не здійснювала самовільного
зайняття земельної ділянки, жодних
документів, які б свідчили про зайняття
спірної земельної ділянки не
підписувала та не обізнана про їх
існування. Тому просить призначити у
справі судову почеркознавчу
експертизу, на вирішення якої
поставити питання про те, чи виконані
підписи від імені ОСОБА_1 на актах
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, постановах про
накладення адміністративного
стягнення, протоколах про
адміністративне правопорушення,
приписах ОСОБА_1

Прокурор та представник позивача
заперечили проти призначення такої
експертизи, оскільки, на їхню думку,
таке клопотання спрямовано на
затягування розгляду справи, зазначені
вище акти не є предметом спору, факт
самовільного захоплення земельної
ділянки ОСОБА_1 підтверджується також
іншими доказами, що містяться у
матеріалах справи.

Третя особа повідомила, що зважаючи на
захворювання ФОП ОСОБА_1 факт порушення
земельного законодавства було
встановлено в присутності її сина, який
є фактичним користувачем захопленої
земельної ділянки і під час проведення
перевірки та складання документів
держсільгоспінспекцією не висловлював
заперечень щодо виявленого порушення,
а своїм підписом лише підтверджував
цей факт. Також висловилася про
недоцільність призначення експертизи,
оскільки ДІСГ у ЛО не заперечує те, що
підпис на згаданих вище документах
вчиняла не ОСОБА_1 Крім того, зазначила,
що нарахована сума за відшкодування
заподіяної шкоди самовільним
зайняттям земельної ділянки та штрафи
за адмінправопорушення сплачені, акти
про порушення земельного
законодавства та постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 не
оскаржувала, а це свідчить, що вона
визнає неправомірність своїх дій щодо
захоплення земельної ділянки.

З даного приводу суд відзначає
наступне.

Відповідно до ст.41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу. Пленум Вищого
господарського суду України у п.2
постанови від 23.03.2012р. №4 «Про деякі
питання практики призначення судової
експертизи» звертає увагу на те, що
відповідно до статті 1 Закону судова
експертиза - це дослідження експертом
на основі спеціальних знань
матеріальних об'єктів, явищ і процесів,
які містять інформацію про обставини
справи, що перебуває у провадженні,
зокрема, суду. Представник
держсільгоспінспекції не заперечує
того, що підпис на зазначених вище
документах вчиняла не ОСОБА_1 На
протилежному не наполягають і прокурор
та представник позивача. Тому потреба у
застосуванні спеціальних знань для
визначення того, чи виконані підписи на
згаданих документах ОСОБА_1, немає і суд
відмовляє у задоволенні клопотання про
призначення експертизи.

Відповідно до частини 1 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ст.1 Земельного кодексу України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Використання
власності на землю не може завдавати
шкоди правам і свободам громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі. Земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади. Об'єктами земельних
відносин є землі в межах території
України, земельні ділянки та права на
них, у тому числі на земельні частки
(паї) (ст.2 ЗК України).

Земельна ділянка - це частина земної
поверхні з установленими межами,
певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами. Право
власності на земельну ділянку
поширюється в її межах на поверхневий
(ґрунтовий) шар, а також на водні
об'єкти, ліси і багаторічні насадження,
які на ній знаходяться, якщо інше не
встановлено законом та не порушує прав
інших осіб (ст.79 ЗК України).

Відповідно до ст.152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Пленум Вищого господарського суду
України у п.3.1постанови №6 від 17.05.2011р.
«Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин» відзначає, що
відповідно до вимог чинного
законодавства обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність таких документів може
свідчити про самовільне зайняття
земельної ділянки. Згідно з пунктом 3.1
наказу Державного агентства земельних
ресурсів України та Державної
інспекції з контролю за використанням
і охороною земель від 12.09.2007 № 110 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо застосування Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару грунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 № 963"
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди, заподіяної державі,
територіальним громадам, юридичним чи
фізичним особам внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
є матеріали справи про адміністративне
правопорушення, які підтверджують факт
вчинення цього правопорушення, а саме: -
акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства; - протокол
про адміністративне правопорушення; -
припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства); - акт
обстеження земельної ділянки. Отже,
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди, заподіяної державі або
територіальній громаді внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, є зазначені документи в їх
сукупності, оскільки саме вони можуть
підтвердити сам факт самовільного
зайняття земельної ділянки, розмір
зайнятої ділянки та період часу,
протягом якого вона використовується
без належних правових підстав (пункт
3.9 постанови Пленуму ВГСУ).

У матеріалах справи містяться акти
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, протоколи про
адміністративні правопорушення,
приписи з вимогою усунення порушення
земельного законодавства, акти
обстеження земельної ділянки,
постанови про притягнення до
адмінвідповідальності, квитанції про
сплату штрафів та розміру шкоди,
заподіяної самовільним зайняттям
земельної ділянки, заява фізичної
особи про необхідність проведення
перевірки щодо законності
встановлення огорожі ФОП ОСОБА_1

Щодо підписання актів перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, протоколів про
адміністративні правопорушення,
приписів з вимогою усунення порушення
земельного законодавства, актів
обстеження земельної ділянки та
постанов про притягнення до
адмінвідповідальності не ОСОБА_1 суд
зазначає таке.

Адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність (ст.9 КпАП України).

Розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову
по справі. Постанова виконавчого
органу сільської, селищної, міської
ради по справі про адміністративне
правопорушення приймається у формі
рішення (ст.283 КпАП України).
Постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено прокурором, особою,
щодо якої її винесено, а також
потерпілим (ст.287 КпАП України).

Постанова адміністративного органу
(посадової особи) у справі про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після
закінчення строку оскарження
(внесення подання прокурора) цієї
постанови, за винятком постанов про
застосування стягнення, передбаченого
статтею 26 цього Кодексу, а також у
випадках накладення штрафу, що
стяадміністративного правопорушення
(ст.291 КпАП України). Постанова про
накладення адміністративного
стягнення є обов'язковою для виконання
державними і громадськими органами,
підприємствами, установами,
організаціями, посадовими особами і
громадянами (ст.298 КпАП України).

Щодо ОСОБА_1 винесено приписи про
усунення порушень вимог земельного
законодавства. Також ОСОБА_1
притягували до адмінвідповідальності
та накладали адміністративне
стягнення у вигляді штрафу. Постанову
про притягнення до
адмінвідповідальності відповідач у
встановленому КпАП України порядку не
оскаржував, натомість у матеріалах
справи містяться докази, що штрафи та
нараховану суму шкоди від самовільного
зайняття земельної ділянки ОСОБА_1
сплатила.

Суд відхиляє твердження
представника відповідач про
незаконність постанови про
притягнення ОСОБА_1 до
адмінвідповідальності через
підписання такої постанови не ОСОБА_1,
оскільки, питання недійсності такої
постанови не підвідомче
господарському суду - порядок її
оскарження визначений КпАП України.
Отже, постанова про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за порушення вимог земельного
законодавства є чинною і обов'язковою
до виконання.

Згідно ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо
в разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з
мотивів неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Враховуючи вище викладене, суд
вважає, що прокурором та позивачем
доведено факт самовільне зайняття
земельної ділянки відповідачем.

Згідно ст.49 ГПК України судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище та
керуючись ст.11 Цивільного кодексу
України, ст.ст.1,2,79,152 Земельного кодексу
України, ст.ст.9,283,287,291,298 Кодексу про
адміністративні правопорушення
України та ст.ст. 3,4-3,12,33, 34,41,44,49,75,82,84,85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2) звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,0110 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно
побудованої дерев'яної огорожі.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2) в доход
Державного бюджету України 1' 218,00 грн.
судового збору.

4. Накази видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

У судовому засіданні 04.08.2014 р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст
складений та підписаний 07. 08.2014р.

Суддя
Яворський Б.І.