ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.Справа № 923/750/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.,

суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
голови суду №1488 від 09.07.2014р.)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: Юхно Я.О. довіреність №
01-4/03 від 08.01.14

від відповідача: не з'явився, про дату
час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 19.06.2014р.

по справі № 923/750/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль"

до Приватного акціонерного товариства
"Молодіжний житловий комплекс"

про стягнення 18114,64 грн.

встановив:

28.05.2014р. публічне акціонерне товариство
„Херсонська теплоелектроцентраль"
(далі по тексту ПАТ „Херсонська ТЕЦ")
звернулося до господарського суду
Херсонської області із позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Молодіжний житловий комплекс" (далі по
тексту ПрАТ "МЖК") про стягнення 18114,64
грн., з яких 16459,87 грн. - заборгованість
за договором про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води №287/дгу від
03.11.2007р. за період з жовтня 2013р. по
березень 2014р., 125,68 грн. - 3% річних за
період з жовтня 2013р. - по березень 2014р.,
1529,09 грн. пені нараховану на
заборгованість жовтня 2013р. - за період з
21.11.2013р. по 16.05.2014р., на заборгованість
листопада 2013р. - за період з 21.12.2013р. - по
16.05.2014р., на заборгованість грудня 2013р. -
за період з 21.01.2014р. - по 16.05.2014р., на
заборгованість січня 2014р. - за період з
21.02.2014р. - по 16.05.2014р., на заборгованість
лютого 2014р. - за період з 21.03.2014р. - по
16.05.2014р, на заборгованість березня 2014р. -
за період з 21.04.2014р. - по 16.05.2014р.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 19.06.2014р. (суддя
Литвинова В.В.) позовні вимоги
задоволено частково, припинено
провадження в частині стягнення з
відповідача основного боргу в розмірі
16459 грн. 87 коп., стягнуто з ПрАТ "МЖК" на
користь ПАТ "Херсонська ТЕЦ" 94 грн. 71
коп. 3% річних, 470 грн. 27 коп. пені та 1717,02
грн. витрат по сплаті судового збору, в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Зазначене рішення суду прийняте з
огляду на те, що відповідач в процесі
розгляду справи в місцевому
господарському суді сплатив суму
основного боргу у повному обсязі, а
отже предмет спору в цій частині
відсутній і провадження по справі в цій
частині підлягає припиненню. Позов
щодо 3% річних господарський суд
Херсонської області задовольнив
частково з огляду на те, що позивачем
невірно зроблений розрахунок, а саме
період за який повинні нараховуватись
3% річних, має визначатись з дат
отримання відповідачем рахунків та
актів. Суму пені, яку позивач просив
стягнути, місцевий господарський суд
також задовольнив частково з огляду на
положення ЗУ «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань №543/96-ВР від 22.11.96, яким
передбачено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу. Крім того, судом було
зазначено, що рахунок за березень 2014
року направлено відповідачу з
порушенням умов договору - 17.05.2014 р., в
результаті чого пеня за березень 2014 р.
нарахуванню не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду, ПАТ „Херсонська
ТЕЦ" звернулося до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Миколаївської області від 19.06.2014р.
частково і прийняти нове, яким
задовольнити позов в частині стягнення
3% річних та пені у повному обсязі,
оскільки зазначене рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та неповним з'ясуванням обставин, що
мають істотне значення для розгляду
справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ
„ Херсонська ТЕЦ" посилається на те, що
місцевим господарським судом
неправомірно застосовано ЗУ «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань №543/96-ВР
від 22.11.96 замість ЗУ «Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій» в результаті
чого неправомірно зменшено суму пені.
Також, на думку апелянта, місцевий
господарський суд безпідставно дійшов
висновку про направлення відповідачу
рахунку за березень 2014р. з порушенням
умов договору, а саме 17.05.2014р., оскільки
зазначений рахунок було направлено
відповідачу 16.04.2014р. листом №06-14/885 від
09.04.2014р. Також скаржник зазначає на те,
що суд 1 інстанції дійшов помилкового
висновку щодо визначення строку
щомісячних платежів з урахуванням дат
отримання відповідачем рахунків та
актів, оскільки п.8 договору
встановлено строк оплати не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про час і
місце судового засідання, про причини
неявки не повідомив, клопотання про
відкладення розгляду апеляційної
скарги не заявляв, тобто без поважних
причин не скористався своїм правом на
участь у судовому засіданні, тому
апеляційну скаргу розглянуто за
відсутністю його представника .

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу просив залишити її без
задоволення, оскаржене рішення - без
змін, вважаючи його обґрунтованим та
таким, що відповідає наявним
матеріалам справи та вимогам чинного
законодавства.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши
пояснення представника позивача,
перевіривши правильність юридичної
оцінки судом першої інстанції
встановлених фактичних обставин
справи і застосування норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія приходить до
наступного.

03.11.2007 р. між ПАТ "Херсонська ТЕЦ"
(виконавець) та ПрАТ "МЖК" (споживачем)
укладено договір надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води № 287/дгу (а.с. 17),
із додатками.

Відповідно до пункту 1 Договору
виконавець зобов'язується надавати
споживачеві вчасно та відповідної
якості послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води, а
споживач зобов'язується своєчасно
оплачувати надані послуги за
встановленими тарифами у строки і на
умовах, передбачених договором.

Пунктом 2 Договору вказано, що суб'єктом
користування послугами є власник
(наймач, орендар) приміщення за адресою:
м. Херсон, пр. 200 річчя Херсону, 38, корп.4
та м. Херсон, пр. 200 річчя Херсону, 38,
корп.6.

Згідно із додатком №1 до договору
границя балансової належності є
внутрішня система опалення займаних
приміщень.

В пункті 4 договору зазначені
теплолічильники за допомогою яких
ведеться облік води і теплової енергії.

Відповідно із п.3 додатку №2 до договору
сторонами встановлено, що оплату за
теплову енергію позивач отримує від
відповідача тільки за показами
розрахункових приладів обліку,
встановлених не тепловому уводі.

Згідно з п. 8 Договору, розрахунковим
періодом є календарний місяць. У разі
застосування щомісячної системи
оплати послуг платежі вносяться не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
розрахунковим. При цьому в розділі
Договору «оплата спожитих послуг» дата
оплати сторонами не пов'язується із
датами виставлення рахунків та актів
позивачем.

Пунктом 12 Договору передбачено, що за
несвоєчасне внесення плати з споживача
стягується пеня у розмірі 0,1 відсотків
від суми боргу за кожний день
прострочки терміну сплати.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на підтвердження факту надання
відповідачу теплової енергії протягом
з жовтня 2013р. по березень 2014р. надав
довідки про наявність опалення у
абонентів Херсонської ТЕЦ, в тому числі
у приміщенні відповідача, за жовтень
2013р., за листопад 2013р., за грудень 2013р.,
за січень 2014р., за лютий 2014р., за
березень 2014р., розрахунок спожитої
теплової енергії за жовтень 2013 року -
березень 2014 року по пр.200 річчя Херсону,
38, корпус 4, відомості-звіти про спожиту
теплову енергію та параметри
теплоносія за показаннями тепло
лічильника, що знаходяться у
матеріалах справи (а.с.27-32, 35-40).

Позивачем для оплати вартості спожитої
теплової енергії було виставлено
відповідачу рахунки №№ 676 за жовтень
2013р. на суму 1 487,86 грн., за листопад 2013р.
на суму 1 859,82 грн., за грудень 2013р. на
суму 3 467,65 грн., за січень 2014р. на суму 3
984,12 грн., за лютий 2014р. на суму 3 364,10 грн.,
за березень 2014р. на суму 2 296,32 грн., які
були вручені уповноваженому
представнику відповідача особисто під
підпис або направлялись
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, що підтверджується
копіями цих рахунків, реєстром
рахунків за відповідний період та
поштовими картками (а.с.41- 55).

Таким чином, в період з жовтня 2013 року
по березень 2014 року позивач виставив
відповідачу рахунки на оплату спожитої
теплової енергії загальною вартістю
16459 грн. 87 коп.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем направлялись відповідачу
вимоги про сплату заборгованості №
06-1/680 від 20.03.2014р., № 06-1/951 від 17.04.2014р., а
також акт звірки взаєморозрахунків від
17.04.2014 року.

03 квітня 2014 року від відповідача
надійшов лист № 98 про відстрочення
виплати коштів в сумі 27808,98 грн., у
зв'язку з неможливістю виконання
зобов'язання.

В процесі розгляду справи, а саме 03.06.2014
року відповідачем здійснено оплату
суми заборгованості в розмірі 16459 грн. 87
коп., що підтверджується платіжним
дорученням № 876 від 03.06.2014 року (а.с.71).

Враховуючи вищенаведене, а також
оцінюючи у сукупності надані позивачем
та відповідачем докази судова колегія
вважає, що суд 1 інстанції дійшов
правильного висновку про припинення
провадження у справі в частині
стягнення основного боргу у розмірі
16459 грн. 87 коп. на підставі п.1-1. ст.80
Господарського процесуального кодексу
України.

Посилання скаржника на те, що місцевим
господарським судом неправомірно
застосовано ЗУ «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань №543/96-ВР від 22.11.96 в
результаті чого зменшено суму пені,
судова колегія апеляційної інстанції
вважає обґрунтованими та підставними з
огляду на наступне.

Умовами Договору встановлено, що за
несвоєчасне внесення плати з споживача
стягується пеня у розмірі 0,1 відсотків
від суми боргу за кожний день
прострочки терміну сплати.

Крім того, ЗУ «Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій»
встановлена відповідальність за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги, а саме: «за
несвоєчасні розрахунки за спожиті
комунальні послуги сплачують пеню в
розмірі одного відсотка від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, якщо інший розмір пені не
встановлено угодою сторін, але не
більше 100 відсотків загальної суми
боргу».

За приписом статті 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

Установлене статтею 3 названого Закону
обмеження розміру пені не стосується
неустойки, встановленої іншими
законодавчими актами.

З огляду на вищевикладене, нарахування
пені має відбуватися відповідно до
положень ЗУ «Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій» та
Договору.

Крім того, колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає, що висновок
місцевого господарського суду щодо
направлення відповідачу рахунку за
березень 2014 року з порушенням умов
договору, не відповідає дійсності,
оскільки в матеріалах справи наявний
лист №06-1/885 від 09.04.2014р. про направлення
відповідачу рахунку за спожиту теплову
енергію у березні 2014р. та акт виконаних
робіт (а.с. 51). Зазначений лист було
направлено на адресу відповідача
16.04.2014р. про що свідчить копія поштового
повідомлення надана позивачем.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку
про обґрунтованість розрахунку
позивача та підставність нарахування
ним пені у сумі 1529,09 грн.

З висновком місцевого господарського
суду, щодо часткового задоволення
позовних вимог в частині стягнення
суми 3% річних з підстав невірно
зробленого позивачем розрахунку, а
саме визначення періоду, за який
повинні нараховуватись суми 3% річних,
колегія суддів апеляційної інстанції
також не погоджується з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами Договору, а саме п. 8,
встановлено, що розрахунковим періодом
є календарний місяць. У разі
застосування щомісячної системи
оплати послуг платежі вносяться не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
розрахунковим.

Відповідно до п. 15 Договору, споживач
зобов'язаний оплачувати послуги в
строки встановлені Договором.

Таким чином, вищенаведені умови
договору свідчать про те, що строк
оплати за цим договором не пов'язується
із датами отримання споживачем
рахунків та актів позивача.

Посилання відповідача на те, що позивач
був зобов'язаний надавати йому рахунки
на оплату та акти виконаних робіт
умовами договору не передбачено.
Підпунктом 2 п.14 Договору передбачено,
що Споживач має право на отримання в
установленому законодавством порядку
інформації про перелік послуг, їх
вартість, загальну суму місячного
платежу, структуру тарифів, нормативів
споживання, режиму надання послуг, їх
споживчі властивості. При використанні
споживачем даного права, тобто його
зверненні до виконавця, останній за
положеннями п.п.2 п.17 Договору
зобов'язаний надати таку інформацію.
Таким чином, підпункти 2 пунктів 14,17
договору свідчать про те, що виконавець
зобов'язаний надати споживачу
інформацію про суму місячного платежу
лише за відповідним зверненням
споживача за такою інформацією. Цими
умовами договору, а також умовами
договору в цілому не передбачено
обов'язок виконавця надсилати
споживачу акти та рахунки на оплату
спожитої теплової енергії, хоча
позивач за власною ініціативою
завчасно, до спливу строку оплати
направляв відповідачу рахунки на
оплату.

Доводи відповідача про те, що він не міг
самостійно розрахувати щомісячні
платежі є неспроможними, оскільки він
сам надавав позивачу щомісячні звіти
про кількість спожитої теплової
енергії, а тарифи є загальновідомими,
тому міг самостійно визначати
щомісячні суми платежів за спожиту
теплову енергію. Як вбачається з
рахунків позивача при визначенні суми
щомісячного платежу останнім
використовувалися 2 показники - обсяг
спожитої теплової енергії із звітів
відповідача і тариф за 1 Гкал. Таким
чином, вказаний розрахунок не потребує
спеціальних знань з боку відповідача
для того щоб він міг зробити його
самостійно.

Статтею 625 встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на вищевикладене та
перевіривши розрахунок позивача щодо
нарахування відповідачу суми 3% річних,
судова колегія апеляційної інстанції
дійшла висновку про його правомірність
та обґрунтованість.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Херсонської
області від 19.06.2014 р. - скасуванню в
частині відмови в задоволенні 3% річних
у сумі 30,97 грн. та пені у сумі 1058,82 грн. із
пропорційним стягненням судових
витрат з сторін. Решта рішення підлягає
залишенню без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору за подачу
апеляційної скарги покладаються на
сторони пропорційно задоволеним
апеляційним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" задовольнити,
рішення господарського суду
Херсонської області від 19.06.2014 р.
скасувати частково, виклавши
резолютивну частину в наступній
редакції:

«Позов Публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" задовольнити
частково.

Провадження в частині стягнення з
відповідача основного боргу в розмірі
16 459 грн. 87 коп. припинити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Молодіжний житловий
комплекс" (73000, м.Херсон, пр. 200 річчя
Херсона, 38, корп.6, , р/р
521 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль» (73015, м. Херсон,
Бериславське шосе, 1, ,
р/р 2029 в ХОУ ВАТ "Державний ощадний
банк України", МФО 352457) 3% річних у сумі
125,68 грн., пеню у сумі 1529,09 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Молодіжний житловий
комплекс" (73000, м.Херсон, пр. 200 річчя
Херсона, 38, корп.6, , р/р
521 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль» (73015, м. Херсон,
Бериславське шосе, 1, ,
р/р 2029 в ХОУ ВАТ "Державний ощадний
банк України", МФО 352457) судові витрати у
сумі 1827 грн. 00 коп.

Видати наказ."

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Молодіжний житловий
комплекс" (73000, м.Херсон, пр. 200 річчя
Херсона, 38, корп.6, , р/р
521 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль» (73015, м. Херсон,
Бериславське шосе, 1, ,
р/р 2029 в ХОУ ВАТ "Державний ощадний
банк України", МФО 352457) витрати по
сплаті судового збору за подачу
апеляційної скарги у сумі 913 грн. 50 коп.

3. Видачу наказів доручити
господарському суду Херсонської
області.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови
складено 30.07.2014 року

Головуючий суддя
Петров М.С.

Суддя
Разюк Г.П.

Суддя
Колоколов С.І.