КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Справа№ 925/557/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Москаленко Т. А. -
представник за довіреністю від 30.01.2014

від відповідача: Колодницький В. Е.
- представник за довіреністю від 10.01.2014

від третьої особи: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «К'ю Бі І Україна»

на рішення Господарського
суду Черкаської області від 13.05.2014

у справі № 925/557/13 (суддя
Єфіменко В. В.)

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «К'ю Бі І Україна»

до Українського
приватного сільськогосподарського
підприємства «Нива»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача, ОСОБА_5

про стягнення 137 704,90
грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з
відповідача в порядку регресу
страхового відшкодування в сумі 137 704,90
грн., яке позивачем як страховою
організацією було виплачено в зв'язку з
пошкодженням автомобіля «Сузукі Гранд
Вітара», державний номерний знак
НОМЕР_1, що належить третій особі,
внаслідок ДПТ, що сталася з вини ОСОБА_7
- водія автомобіля «Камаз», державний
номерний знак НОМЕР_2.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 13.05.2014, повний
текст якого складений та підписаний
19.05.2014, у справі № 925/557/13 в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Рішення суду ґрунтується на тому, що
позивач не підтвердив належними та
допустимими доказами розмір завданих
спірною ДТП збитків та, відповідно,
розмір виплаченого страхового
відшкодування, в той час як через
відсутність автомобіля, пошкодженого
внаслідок спірної ДТП, і неподання
позивачем та третьою особою доказів
його місцезнаходження, суд позбавлений
можливості оглянути цей автомобіль в
порядку, визначеному ГПК України, та,
відповідно, вирішити питання про
призначення додаткової або повторної
експертизи.

Не погоджуючись з рішенням, Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «К'ю Бі І Україна» звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Черкаської області у справі № 925/557/13 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що спірне рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вказаної позиції
позивач послався на те, що суд першої
інстанції, розглядаючи дану справу,
помилково застосував до спірних
правовідносин положення Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки вказаний закон
регулює відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України, в той час
як правовідносини позивача та третьої
особи, які виникли на підставі договору
добровільного страхування
автотранспорту №САS0013575 від 14.09.2011,
жодним чином не можуть регулюватися
обумовленим законом, оскільки такій
договір відноситься до іншого виду
страхування, при чому, навіть не
обов'язкового, а добровільного, а саме -
страхування наземного транспорту (крім
залізничного).

Також відповідач зазначив про те, що
пунктом 6.4 спірного договору, який
регулює питання взаєморозрахунків
сторін у випадку повної конструктивної
загибелі застраховано об'єкту,
встановлено, що у разі настання повного
збитку, Страховик сплатить
Страхувальнику страхове відшкодування
у сумі, рівній розміру дійсної ринкової
вартості застрахованого автомобіля на
момент страхового випадку, або
декларованої вартості, виходячи з того,
яка з цих сум менша, а відтак,
застосування інших норм за принципом
аналогії закону є безпідставним,
оскільки сторони врегулювали це
питання в межах договору.

Крім того, відповідач зазначив про те,
що суд неналежним чином оцінив наявні
докази, зокрема, в частині визначення
вартості ліквідних складових
застрахованого автомобіля, оскільки
позивачем до матеріалів справи
долучено копію незалежного звіту про
вартість ліквідних залишків, визначену
належним чином сертифікованим
спеціалістом, з дотриманням вимог
чинних нормативних документів з цих
питань, з додаванням всіх належних
калькуляцій, фотографій, які
узгоджуються з переліком пошкоджень,
отриманих автомобілем внаслідок ДТП,
та зафіксованих правоохоронними
органами, в той час як судовий експерт у
своєму висновку жодним чином не
поставив під сумнів вказаний висновок
оцінювача.

Ухвалою від 07.07.2014 колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду в складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Баранець О. М., Сітайло Л. Г. відновлено
строк подання апеляційної скарги,
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «К'ю Бі І» прийнято до
розгляду та порушене апеляційне
провадження.

Третя особа в судове засідання
представників не направила, про
причини неявки представників у судове
засідання суду не повідомила.

Враховуючи належне повідомлення всіх
учасників про час і місце судового
розгляду апеляційної скарги, а також
те, що явка представників сторін в
судове засідання не визнана
обов'язковою, колегія суддів дійшла
висновку про розгляд апеляційної
скарги у відсутність представників
третьої особи за наявними матеріалами
апеляційного провадження.

В судовому засіданні позивач звернувся
до суду з клопотання про призначення
судової автотоварознавчої експертизи,
на вирішення якої просив поставити
наступне питання: Який розмір дійсної
вартості ліквідних складових
колісного транспортного засобу
«Сузукі Гранд Вітара», державний
номерний знак НОМЕР_1?

Виконання експертиз позивач просив
доручити КНДІСЕ, а оплату експертизи
покласти на позивача.

Представник відповідача проти
задоволення вказаного клопотання
заперечив, зазначивши, що під час
розгляду даної справи вже було
призначено судову експертизу, на
вирішення якої було поставлено, серед
інших, і питання щодо вартості
ліквідних складових колісного
транспортного засобу «Сузукі Гранд
Вітара», державний номерний знак
НОМЕР_1, проте відповіді на вказане
питання експерт надати не зміг.

Порадившись на місці, колегія суддів
вирішила, що клопотання позивача про
призначення судової автотоварознавчої
експертизи буде вирішено після
заслуховування пояснень сторін по суті
спору.

Під час розгляду справи представник
позивача апеляційну скаргу підтримав
та просив її задовольнити, представник
відповідача проти задоволення
апеляційної скарги заперечив та просив
залишити її без задоволення, а
оспорюване рішення суду першої
інстанції - без змін.

Після заслуховування сторін по суті
спору колегія суддів дійшла висновку
про відмову в задоволенні клопотання
позивача про призначення судової
автотоварознавчої експертизи з
підстав, які викладені нижче.

Дослідивши матеріали апеляційної
скарги, матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, з
урахуванням правил ст. ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила наступне.

14.09.2011 позивач як Страховик та третя
особа як Страхувальник уклали договір
страхування автотранспорту цивільної
відповідальності водія та пасажира від
нещасних випадків № №САS0013575 (далі
Договір) (а.с. 19-21), предметом якого є
страхування майнових інтересів
Страхувальника, що не суперечать
чинному законодавству України,
пов'язаних з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом - автомобілем «Сузукі Гранд
Вітара», державний номерний знак
НОМЕР_1, з відшкодування
Страхувальником заподіяної ним шкоди
третій особі або її майну, з життям,
здоров'ям та працездатністю осіб, які
знаходяться у застраховану
транспортному засобі.

Зі змісту першого аркушу Договору
слідує, що сторонами визначено, що
початок строку дії Договору - 15.09.2011,
закінчення строку дії - 14.09.2012 (включно).

10.08.2012 близько 09 години 00 хвилин при
виїзді з с. Новоселиця Чорнобаївського
району на перехресті з дорогою
сполученням смт. Чорнобай - с. Мала
Бурімка сталась дорожньо-транспортна
пригода (зіткнення автомобілів) за
участю Автомобіля під керуванням
ОСОБА_5 та автомобіля «Камаз»,
державний номерний знак НОМЕР_2 (далі
Автомобіль 1), під керуванням ОСОБА_7,
який є працівником відповідача .

В результаті ДТП пошкоджено
застрахований позивачем Автомобіль.

Довідкою ЗАТ Український центр після
аварійного захисту «Експерт-сервіс»
Лівобережна філія від 17.09.2012 (а.с. 110-114 т.
1) встановлено, що ринкова вартість
Автомобіля станом на 10.08.2012 становила 246
848,30 грн.

За замовленням позивача, ТОВ «Бізнес
Ассіст» (сертифікат Фонду Державного
майна України від 09.07.2010 р. № 9763/10), а
саме оцінювачем ОСОБА_10
(кваліфікаційне свідоцтво оцінювача
НОМЕР_3 від 24.02.2007, посвідчення про
підвищення кваліфікації оцінювача
НОМЕР_4 від 03.03.2011 (а.с. 126-127 т. 1) проведено
оцінку визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику Автомобіля внаслідок
вказаного ДТП, за результатами якої
23.09.2012 складено Звіт про незалежну
оцінку вартості матеріального збитку
(далі Звіт) (а.с. 71-75), згідно з яким
величина матеріального збитку,
завданого власнику Автомобіля
внаслідок його пошкодження при ДТП,
складає 246 848,30 грн. (а.с. 126-127, 80-109 т. 1).

Висновком про вартість ТОВ «Бізнес
Ассіст» (оцінювач ОСОБА_10) встановлено,
що ринкова вартість Автомобіля складає
246 848,30 грн., а вартість відновлювального
ремонту - 248 649,67 грн., а відтак, величина
матеріального збитку складає 246 848,30
грн., тобто вартість збитку дорівнює
ринковій вартості Автомобіля (а.с. 79 т.
1).

Згідно зі складеним позивачем
Страховим актом № від 02.10.2012 (а.с.
172 т. 1), з урахуванням того, що франшиза
за Договором щодо збитків, завданих
ДТП, становить 0,5 % від страхової суми (288
680 грн.), тобто 1 443,40 грн., того, що третьою
особою понесені додаткові витрати в
сумі 700 грн., та того, що вартість
ліквідних складових Автомобіля, яка
вираховується з суми страхового
відшкодування становить 58 900 грн., до
виплати в якості страхового
відшкодування призначено 187 204,40 грн. (246
848,30+700-1 443,40-58 900).

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про
страхування» (тут і далі в редакції
чинній на дату спірної ДТП) здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Згідно з наявною в матеріалах справи
копією платіжного доручення №
від 02.10.2012 (а.с. 171 т. 1), страхове
відшкодування в сумі 187 204,90 грн.
перераховано позивачем третій особі.

З відмітки банку на вказаному
платіжному дорученні слідує, що воно
банком проведено, а отже, страхове
відшкодування позивачем виплачене в
повному обсязі.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про
страхування», до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Винуватцем дорожньо-транспортної
пригоди, внаслідок якої пошкоджено
Автомобіль, визнано ОСОБА_7, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією постанови
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 15.08.2012 у справі
№ 2322/2749/12 рік (а.с.69-70 т. 1).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу
(ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК
України передбачено, що завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Власником Автомобіля 1 є відповідач, а
ОСОБА_7 під час спірної ДПТ перебував на
роботі у відповідача, що
підтверджується Карткою обліку ДТП
(а.с. 58-62 т. 2).

Зазначені факти відповідачем не
заперечується.

Як слідує з матеріалів справи, ТОВ
«Бізнес Ассіст», що діяло від імені
позивача на підставі укладеного з
останнім договору доручення,
звернулось до ПАТ «СК «Провідна», де в
порядку обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
було застраховано Автомобіль 1, з
регресною вимогою № 759-11/12 від 07.11.2012
(а.с. 173-174 т. 1), в якій повідомляло про
спірну ДТП та просило переказати суму
компенсації витрат в розмірі,
передбаченому законодавством, за
вказаними у вимозі реквізитами.

Листом № 17-05/18001 від 18.12.2012 (а.с. 176 т. 1) ПАТ
«СК «Провідна» повідомила позивача
про те, що страхова виплата щодо
спірної страхової події в сумі 49 500 грн.
буде виплачена протягом 15 календарних
днів з дня відправлення вказаного
листа.

За твердженням позивача, ним від ПАТ
«СК «Провідна» отримано 49 500 грн. в
порядку регресу.

З вимогою про сплату решти суми від
виплаченого страхового відшкодування,
а саме 137 704,90 грн. (187 204,40-49 500), позивач
звернувся до відповідача як власника
Автомобіля 2.

Так, з наявного в матеріалах справи
листування сторін (а.с. 178-188 т. 1) слідує,
що відповідач не відмовився від
обов'язку виплати позивачу
матеріальних збитків, завданих спірною
ДТП, проте заперечив проти розміру
такого збитку, зазначивши, що розмір
відшкодування позивачем завищений, а
для з'ясування дійсного розміру
збитків запропонував позивачеві
зв'язатися з відповідачем за вказаними
у листах телефонами для вирішення
питання проведення повторної
незалежної оцінки щодо визначення
дійсної суми відшкодування.

Як слідує з матеріалів справи, сторони
не дійшли згоди з приводу проведення
повторної незалежної оцінки щодо
визначення дійсної суми відшкодування,
наслідком чого і стало звернення
позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з думкою
позивача про те, що у спірних
правовідносинах саме відповідач як
власник Автомобіля 1 та роботодавець
ОСОБА_7 має у повному обсязі
відшкодувати шкоду, яка виникла у
спірній ДТП, проте розмір такої шкоди
має бути визначений, виходячи з
приписів чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що до спірних
правовідносин має бути застосований п.
6.4 Договору, який регулює питання
взаєморозрахунків сторін у випадку
повної конструктивної загибелі
застраховано об'єкту та яким
встановлено, що у разі настання повного
збитку, Страховик сплатить
Страхувальнику страхове відшкодування
у сумі, рівній розміру дійсної ринкової
вартості застрахованого автомобіля на
момент страхового випадку, або
декларованої вартості, виходячи з того,
яка з цих сум менша, а відтак,
застосування інших норм за принципом
аналогії закону є безпідставним, до
уваги колегією суддів не приймаються з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Стаття 629 ЦК встановлює, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, укладаючи певний договір, його
сторони набувають за вказаним
договором певних прав та обов'язків,
виконання яких є обов'язковими для
сторін договору, проте умови договору,
укладеного між двома сторонами, не
можуть бути обов'язковими для
виконання особою, яка не є стороною
такого договору.

За таких обставин умови, укладеного між
позивачем та третьою особою Договору, в
тому числі і щодо взаєморозрахунків
сторін у випадку повної конструктивної
загибелі застрахованого об'єкту, є
обов'язковими для взаємовідносин
позивача та третьої особи, проте у
взаємовідносинах позивача з
відповідачем застосовані бути не
можуть.

Слід зазначити про те, що про
необхідність застосування до спірних
правовідносин положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон) вказує в своїй
постанові від 11.03.2014 по даній справі
Вищій господарський суд України, і
вказані висновки є обов'язковими для
суду першої інстанції під час нового
розгляду справи (ч. 1 ст. 111-12 ГПК
України).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону (тут і далі в
редакції, чинній на дату спірної ДТП)
передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України,
Фонду державного майна України від
24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 24.11.2003р.
за №1074/8395 (далі Методика), вартість
матеріального збитку (реальні збитки)
визначається як вартісне значення
витрат, яких зазнає власник у разі
пошкодження або розукомплектування
КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та
витрат, яких зазнає чи може зазнати
власник для відновлення свого
порушеного права користування КТЗ
(втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 8.2 Методики вартість
матеріального збитку, завданого
власнику КТЗ, визначається такою, що
дорівнює ринковій вартості КТЗ на
момент пошкодження за наявності однієї
з нижчезазначених умов:

а) якщо, незважаючи на принципи внеску
та найбільш ефективного використання,
вартість відновлювального ремонту КТЗ
не менша за його ринкову вартість,

б) якщо сума вартості відновлювального
ремонту з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і
втрати товарної вартості не менша за
ринкову вартість КТЗ за умови, що
вартість відновлювального ремонту
менша за ринкову вартість;

в) якщо неможливо відновити КТЗ
відповідно до технічних вимог
виробника.

Як вбачається з наданих позивачем
документальних доказів, ринкова
вартість Автомобіля станом на 10.08.2012
становила 246 848,30 грн., а вартість
відновлювального ремонту - 248 649,67 грн., а
відтак, величина матеріального збитку
складає 246 848,30 грн., тобто вартість
збитку дорівнює ринковій вартості
Автомобіля.

Відповідач проти розміру збитків
заперечує.

Колегія суддів погоджується з думкою
відповідача про те, що в даному випадку
для належної оцінки залишків
Автомобіля необхідно було провести
комплексну експертизу, в якій спочатку
визначити працездатність та
ліквідність складових Автомобіля, а
потім визначити їх вартість, в той час
як вартість ліквідних складових
Автомобіля, яка вираховується з суми
страхового відшкодування визначена як
вартість найвищої пропозиції на
порталі ТОВ «Автоонлайн» (58 900 грн.), що
не є вірним.

Крім того, в матеріалах справи відсутня
довідка спеціалізованого для даної
моделі ТЗ підприємства автосервісу
щодо визначення ліквідності та
працездатності залишків ТЗ, а сам
пошкоджений ТЗ експерту Позивачем
надано не було.

Слід зазначити і про те, що позивач,
фактично, позбавив відповідача
можливість брати участь у проведенні
оцінки збитків, оскільки телеграма із
запрошенням відповідача на огляд
пошкодженого внаслідок ДТП
транспортного засобу була надіслала
відповідачу через декілька днів після
самого огляду (а.с. 109 т. 1), який
відбувася 21.08.2012 (а.с. 83 т. 1), а інших
доказів, які б спростували доводи
відповідача про дату повідомлення його
про час і місце огляду пошкодженого
Автомобіля, позивач суду не надав.

З огляду на вказані обставини, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про те, що відповідач
взагалі не повідомлявся належним чином
про час і місце огляду пошкодженого
Автомобіля, та, відповідно, був
позбавлений права подати свої
зауваження, пропозиції та необхідні
документи як для з'ясування дійсної
залишкової вартості Автомобіля, так і
для визначення переліку працездатних
та ліквідних залишків Автомобіля.

За таких обставин, надані позивачем
докази на підтвердження розміру
збитків не можуть бути прийняті в
якості належних і допустимих доказів.

Для з'ясування розміру збитків,
завданих Автомобілю внаслідок спірної
ДТП, ухвалою суду від 13.05.2013 призначено
судову експертизу, на вирішення якої
поставлені наступні питання:

- яка вартість матеріального збитку
завданого тертій особі в результаті
спірної ДТП?;

- які складові Автомобіля після його
пошкодження у спірній ДТП є ліквідними
та працездатними?

- яка вартість ліквідних та
працездатних складових (залишків)
Автомобіля?

За результатами проведення вказаної
експертизи, 23.08.2013 експертом складено
висновок №1120/13-23 (а.с.2-12 т. 2), яким
встановлено, що:

- вартість матеріального збитку,
завданого третій особі, власнику
Автомобіля в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 10.08.2012 за участю Автомобіля та
Автомобіля 1, що належав відповідачу,
становить 183 755,87 грн.

- визначення складових Автомобіля, що
належав третій особі, після
пошкодження Автомобіля у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є
ліквідними та працездатними,
встановити не можливо у зв'язку з їх
відсутністю, та відсутністю довідки
спеціалізованого для даної моделі КТЗ
підприємства автосервісу;

- визначити вартість працездатних та
ліквідних складових (залишків)
Автомобіля, що належав третій особі,
встановити не можливо у зв'язку з їх
відсутністю, та відсутністю довідки
спеціалізованого для даної моделі КТЗ
підприємства автосервісу.

Зі змісту вказаного висновку слідує, що
вартість відновлювального ремонту
Автомобіля становить 248 649,67 грн., в той
час як вартість Автомобіля становить 183
755,87 грн., а відтак, величина
матеріального збитку складає 183 755,87
грн., тобто вартість збитку дорівнює
ринковій вартості Автомобіля.

Стаття 30 Закону встановлює, що:

- транспортний засіб вважається
фізично знищеним, якщо його ремонт є
технічно неможливим чи економічно
необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди;

- якщо власник транспортного засобу не
згоден з визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати по евакуації транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди;

- якщо транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди. Право
на залишки транспортного засобу
отримує страховик чи МТСБУ.

З наданих третьою особою письмових
пояснень (а.с. 107 т. 2) слідує, що
Автомобіль був переданий в
користування гр. ОСОБА_11 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності, і
що на даний час місцезнаходження
Автомобіля невідомо. Також третя особа
не погодилась з визнанням факту
фізичного знищення Автомобіля, з
огляду на що в силу приписів ст. 30
Закону позивач мав відшкодувати
різницю між вартістю транспортного
засобу до ДТП, тобто в даному випадку 183
755,87 грн., та його вартістю після ДТП,
тобто вартістю працездатних та
ліквідних складових (залишків)
Автомобіля, яку з наявних в матеріалах
справи доказів встановити неможливо.

За обставин, що склалися, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що відсутність
Автомобіля і неподання позивачем та
третьою особою доказів його
місцезнаходження, позбавляє суд
можливості як оглянути Автомобіль в
порядку, визначеному ГПК України, так і
вирішити питання про призначення
додаткової або повторної експертизи,
тобто визначити розмір відшкодування,
стягнення на яке з відповідача позивач
має право.

З огляду на висновки, що їх містить
висновок експерта №1120/13-23, а саме те, що
визначити вартість працездатних та
ліквідних складових (залишків)
Автомобіля не можливо у зв'язку з їх
відсутністю та відсутністю довідки
спеціалізованого для даної моделі КТЗ
підприємства автосервісу, та на те, що
позивачем не надано доказів того, що на
час проведення експертизи він зможе
забезпечити можливість огляду
експертом Автомобіля або надасть
відповідну довідку спеціалізованого
підприємства автосервісу, клопотання
позивача про призначення судової
автотоварознавчої експертизи
задоволенню не підлягає.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача в
порядку регресу страхового
відшкодування в сумі 137 704,90 грн.
задоволенню не підлягають. Рішення
суду першої інстанції залишається без
змін.

З огляду на вищевикладене, апеляційна
скарга Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «К'ю Бі І
Україна» задоволенню не підлягає,
рішення Господарського суду
Черкаської області від 13.05.2014 у справі
№ 925/557/13 відповідає чинному
законодавству, фактичним обставинам і
матеріалам справи, підстав для його
скасування не вбачається.

Судові витрати по справі, в тому числі і
за подачу апеляційної скарги,
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України,
покладаються на Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «К'ю Бі І
Україна».

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «К'ю Бі І Україна» на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 13.05.2014 у справі № 925/557/13
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 13.05.2014 у справі
№ 925/557/13 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду
Черкаської області матеріали справи
№925/557/13.

Повний текст постанови складено:
23.07.2014

Головуючий суддя
Н.Ф. Калатай

Судді
О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло