ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 липня 2014 р. Справа №
903/617/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Волиньобленерго" в особі
Володимир - Волинської філії, м.
Володимир - Волинський, Волинська
область

до відповідача Володимир - Волинського
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства , м. Володимир -
Волинський, Волинська область

про стягнення 840 308,23 грн.

Суддя Кравчук В.О.

при секретарі судового засідання
Нікітіній К.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Лонюк А.П., довіреність
№19/26-68 від 03.01.2014р.;

від відповідача: Миргородська О.Я.,
довіреність №263 від 14.07.2014р. та
Смиковська Я.В., довіреність №263 від
14.07.2014р.

Відповідно до ст.20 Господарського
процесуального кодексу України(далі -
ГПК України) роз'яснено право відводу
судді. Відводу судді не заявлено. На
підставі ст.22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу від
представників сторін не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Суть спору: публічне акціонерне
товариство "Волиньобленерго" в особі
Володимир - Волинської філії
звернулося з позовом до Володимир -
Волинського управління водопровідно -
каналізаційного господарства про
стягнення 840 308,23 грн., з них 827 744,81 грн. -
основного боргу, 11 264,28 грн. -пені, 535,69
грн. - 3% річних, 763,45 інфляційних втрат та
16 807,17 грн. судового збору .

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на договір №521-0182 від
14.05.2004р. про постачання електричної
енергії та норми ст.625 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 04.07.2014р. було
порушено провадження у справі, а справу
призначено до розгляду на 16.07.2014р. та
зобов'язано сторони надати суду ряд
документів, необхідних для
об'єктивного розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 16.07.2014р.
представник позивача подав додаткові
пояснення по справі, позов підтримав,
вимоги просив задовольнити.

У судовому засіданні 16.07.2014р.
представники відповідача позовні
вимоги визнали, подала додаткові
пояснення по справі з додатками та
просили суд відстрочити термін сплати
суми заборгованості на шість місяців,
оскільки відповідач є комунальним
підприємством та знаходиться у тяжкому
матеріальному стані.

З урахуванням вимог ст.69 ГПК України
справу розглянуто за наявними
матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

Розглянувши наявні матеріали по справі
та заслухавши уповноважених
представників сторін, суд, -

встановив:

14.05.2004 року між Володимир - Волинською
філією ВАТ "Волиньобленерго"(далі -
Постачальник) і Володимир - Волинським
управлінням
водопровідно-каналізаційного
господарства (далі - Споживач) було
укладено договір №521-0182 про постачання
електроенергії(далі - Договір) (а.с.8-13),
згідно з умовами якого Постачальник
продає електричну енергію Споживачу, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість використаної електричної
енергії та здійснює інші платежі
відповідно до умов цього Договору та
додатками до Договору, що є його
невід'ємними частинами(п.1. Договору).

Згідно п.2.2.3 Споживач зобов'язується
оплачувати Постачальнику вартість
електричної енергії згідно з умовами
додатками №2 "Порядок розрахунків" та
№3 "Порядок зняття показів засобів
обліку електричної енергії".

Згідно п.п.8.1, 8.5 Договору з врахуванням
протоколу розбіжностей (а.с.12) оплата
електроенергії та інших платежів
здійснюється споживачем самостійно
шляхом перерахування коштів на
відповідні розрахункові рахунки
постачальника електроенергії в
терміни, визначені додатком №2 "Порядок
розрахунків".

Остаточний розрахунок за всіма
платежами - протягом трьох операційних
(банківських) днів з дня отримання
рахунків.

На виконання умов договору №521-0182 від
14.05.2004р. про постачання електричної
енергії позивач в період листопад 2012р. -
грудень 2013р. поставив відповідачу
електричну енергію, а відповідач
оплату за спожиту електричну енергію
провів частково, в наслідок чого у
останнього утворилась заборгованість
у розмірі 827 744,81 грн.

Даний борг визнається відповідачем, що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків за електричну енергію від
16.04.2014р.(а.с.54), який підписаний та
скріплений печатками сторін та не
заперечується представниками
відповідача в судовому засіданні.

Згідно п.п.1, 2 ст.11 Цивільного кодексу
України(далі - ЦК України), цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ст.144 Господарського кодексу
України(далі - ГК України) майнові права
та майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Щодо стягнення з відповідача 11 264,28 грн.
- пені за період з червня 2013р. по
листопад 2013р. по кожному виставленому
рахунку за відповідний місяць окремо,
суд зазначає наступне.

Згідно п.4.2.1. Договору за внесення
платежів, передбачених пунктами
2.2.3.-2.2.4. цього Договору, з порушенням
термінів, визначеним додатком №2
"Порядок розрахунків", Споживач сплачує
Постачальнику електричної енергії
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу, враховуючи день фактичної
оплати.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Суд перевіривши методику та
правильність нарахування 11 264, 28 грн.
пені зазначає, що проведені розрахунки
позивача щодо пені є підставні та
підлягають до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 763,45 грн.
інфляційних втрат та 535,69 - 3% річних за
період прострочення оплати зчервня
2013р. по листопад 2013р., слід зазначити
наступне.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Суд перевіривши методику та
правильність нарахування 763,45 грн.
інфляційних втрат та 535,69 - 3% річних за
період прострочення оплати з червня
2013р. по листопад 2013р наведених у
розрахунку позивача, погоджується з
ними та вважає, що останні підставні та
підлягають до задоволення.

З приводу клопотання представників
відповідача про відстрочення
виконання рішення суду на 6 місяців, яке
викладене у поясненнях по суті
пред'явлених від 14.07.2014р. №268, суд
зазначає наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Як передбачено п. 7.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Водночас, розстрочення чи відстрочення
виконання судового рішення у судовому
порядку пов'язане з об'єктивними та
непереборними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

З огляду на викладене вище, враховуючи
часткові, періодичні оплати
відповідачем за надані послуги,
винятковість випадку, оскільки
відповідачем є комунальне
підприємство, майновий стан сторін,
загальні засади цивільного
судочинства, розмір основної суми
заборгованості, суд дійшов висновку
щодо наявності у даному випадку
підстав для відстрочення виконання
рішення суду у даній справі, тому
зазначене клопотання відповідача про
відстрочку підлягає задоволенню, а
саме: термін сплати суми
заборгованості відстрочити на шість
місяців.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. При цьому вимоги,
що пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача
заборгованості за Договором в розмірі
840 308,23 грн., з них 827 744,81 грн. - основного
боргу, 11 264,28 грн. - пені, 535,69 грн. - 3%
річних, 763,45 інфляційних втрат та 16 807,17
грн. судових витрат підлягають
задоволенню.

Оскільки справу до розгляду в суді
доведено з вини відповідача, то судовий
збір згідно ст.49 ГПК України в сумі 16
807,17 грн. слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Володимир - Волинського
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства (44700, Волинська обл., м.
Вододимир - Волинський, вул. Луцька, 211
) на користь публічного
акціонерного товариства
«Волиньобленерго» в особі Володимир -
Волинської філії (44700, Волинська обл., м.
Володимир - Волинський, вул.
Цинкаловського, 26, ) 840
308,23 грн. заборгованості, з них 827 744,81
грн. - основного боргу, 11 264,28 грн. - пені,
535,69 грн. - 3% річних, 763,45 інфляційних
втрат та 16 807,17 грн. судового збору.

3. Виконання рішення суду в
частині 840 308,23 грн. заборгованості, з
них 827 744,81 грн. - основного боргу, 11 264,28
грн. - пені, 535,69 грн. - 3% річних, 763,45
інфляційних втрат - відстрочити на
шість місяців до 16.01.2015р. включно.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

21.07.2014

Суддя
В. О. Кравчук