ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р.
Справа № 907/105/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого судді
Юрченка Я.О.

суддів
Давид Л.Л.

Зварич О.В.

при секретарі судового засідання
Шумейко В.А.

за участю представників:

позивача: Шпільчак М.З., Трубич І.А. -
представники (довіреності в матеріалах
справи);

відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-промисловий
центр", б/н від 19.05.2014

на рішення Господарського суду
Закарпатської області від 09.04.2014р.

у справі № 907/105/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю „АМАКО Україна", с.
Проліски, Бориспільський район,
Київська область

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю
„Торгово-промисловий центр", м. Ужгород

про стягнення загальної суми 286 866,16грн.
(в тому числі сума 229 492,90грн. - основний
борг та сума 57373,26 грн. - нарахований
штраф).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АМАКО Україна"
звернулося до Господарського суду
Закарпатської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-промисловий
центр" про стягнення 286 866, 16 грн, з яких:
229 492, 90 грн основного боргу та 57 373, 26 грн
штрафу. Позов заявлено на підставі
договору купівлі-продажу та технічного
обслуговування № 6729/017502 від 01.10.2012,
укладеного позивачем з відповідачем.

При розгляді спору місцевим судом
позивач зменшив (на 20 000, 00 грн) позовні
вимоги в частині основного боргу та
просив стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 209 492, 90 грн. В
решті позовні вимоги не змінювались.

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 09.04.2014р. у
справі № 907/105/14 (суддя В.І. Карпинець)
зменшені позовні вимоги задоволено
повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача
на користь позивача 209 492, 90 грн залишку
основного боргу, 57 373, 26 грн
нарахованого штрафу та 5 737, 33 грн у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ТОВ «Торгово-промисловий
центр» звернулось до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Закарпатської області від 09.04.2014р.,
мотивуючи свої доводи порушенням
місцевим господарським судом норм
процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що через
упереджене ставлення суду не зміг
реалізувати право щодо подання
обґрунтованих заперечень та
контррозрахунку по справі. Також
зазначає, що під час розгляду справи
було проведено значну кількість
платежів, однак суд прийняв до уваги
лише платіж на суму 20 000, 00 грн. Крім
того, зазначає, що у зв'язку зі сплатою 20
000, 00 грн. суд мав здійснити перерахунок
нарахованого штрафу відповідно до
стану заборгованості на момент
прийняття рішення.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 26.05.14 у складі
колегії суддів: головуючий суддя:
Юрченко Я.О., судді Зварич О.В., Хабіб М.І.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 17.06.14.

16 червня 2014 позивач, скориставшись
своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК
України, подав відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить залишити
рішення господарського суду
Закарпатської області від 09.04.14 у
справі № 907/105/14 без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
16.06.2014 у склад колегії суддів для
розгляду справи № 907/105/14 у зв'язку з
перебуванням судді Зварич О.В. у
відпустці внесено зміни, введено
замість судді Зварич О.В. - суддю Давид
Л.Л.

Ухвалами суду від 17.06.2014р. та 01.07.2014р.
розгляд справи відкладався з підстав,
викладених у них.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014р. у зв'язку з перебуванням судді
Хабіб М.І. у відпустці, в склад судової
колегії внесено зміни, замість судді
Хабіб М.І. введено суддю Зварич О.В.

Представник скаржника в дане судове
засідання не з'явився, вимог ухвали
суду від 01.07.2014р. в частині подання
доказів доплати судового збору не
виконав. Однак, 21 липня 2014 року надіслав
повторно телеграму, в якій просив
відкласти розгляд апеляційної скарги з
метою проведення з позивачем
остаточного розрахунку в частині
погодженого боргу та доплати судового
збору за подання апеляційної скарги.

В дане судове засідання з'явися
представник позивача та просив
залишити рішення Господарського суду
Закарпатської області від 09.04.2014р. без
змін, апеляційну скаргу без
задоволення. Проти задоволення
клопотання про відкладення розгляду
справи заперечив та зазначив, що жодних
дій, спрямованих на проведення
остаточного розрахунку в частині
погодженого боргу скаржником не
здійснено.

Розглянувши клопотання скаржника про
відкладення розгляду справи, колегія
суддів відхиляє його з огляду на
наступне.

Відкладення розгляду справи за
обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК
України, є обов'язком лише за умови
неможливості вирішення спору в даному
судовому засіданні. Неявка
представника скаржника в судове
засідання не унеможливлює розгляду
апеляційної скарги. Слід зазначити, що
ухвалою апеляційного суду від 01.07.2014р.
явка представників сторін в судове
засідання не визнавалась обов'язковою.
Поряд з тим, колегія суддів бере до
уваги те, що скаржником втретє
надсилаються телеграми з однаковим
змістом. Відтак, на думку колегії
суддів, з урахуванням пояснень
представника позивача, причину неявки
скаржника не можна вважати поважною та
підставою для відкладення розгляду
справи. Крім того, директор товариства
не позбавлений права особисто
з'явитись в судове засідання у разі
неможливості забезпечити участь
представника.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, відзиву на неї, вивчивши
матеріали справи, наявні в ній докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а рішення
Господарського суду Закарпатської
області від 09.04.2014р. у справі № 907/105/14 -
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
1 жовтня 2012 року позивачем та
відповідачем був укладений договір
купівлі-продажу та технічного
обслуговування № 6729/017502, за умовами
якого позивач (постачальник за
договором) зобов'язується протягом дії
даного договору поставляти покупцю
запасні частини для
сільськогосподарської та будівельної
техніки та обладнання, комерційних
автомобілів, причепів, автохімію,
мастила (оливи), покришки, супутні
товари для вищевказаної техніки (далі
за текстом «товар») за його
замовленнями окремими партіями, за
цінами, в асортименті (за
номенклатурою) та кількості, що
остаточно погоджується сторонами в
накладних або додатках до цього
договору, які є невід'ємною частиною
даного договору, а відповідач (покупець
за договором) зобов'язується приймати
товар та оплачувати його на
встановлених договором умовах.

Загальний обсяг та асортимент
(номенклатура) товару, що поставляється
за цим договором, визначається
кількістю та асортиментом
(номенклатурою) товару, поставленого
окремими партіями за всіма видатковими
накладними відповідно до умов договору
на протязі його дії (п. 1.2.договору).

Загальна сума договору складає
загальну вартість поставленого
покупцю товару за весь період дії
даного договору, у відповідності з
видатковими накладними (п. 1.4 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору,
відповідач зобов'язаний оплатити товар
на умовах 100 % передоплати за замовлену
партію товару згідно з рахунком
позивача.

Відповідно до п. 5.2 договору, у разі
проведення поставки з відстроченням
оплати, про що сторони укладають
додатком до договору, відповідач
зобов'язаний оплатити вартість товару
після поставки, в строк, зазначений у
відповідному додатку.

15 лютого 2013 року сторони уклали додаток
№ 1 до договору № 6729/017502 від 01.10.2012 яким
визначили, зокрема, що в межах терміну
дії договору постачальник постачає
покупцю товар. Товар поставляється на
умовах EXW (склад Постачальника,
Інкотермс 2000). Адреса складу
Постачальника: Київська область,
Бориспільський район, с. Проліски, вул.
Броварська, 2 (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 додатку до договору,
поставка товару може здійснюватись за
замовленням покупця окремими партіями.
В момент поставки постачальник надає
покупцю товарну накладну.

Згідно з п. 1.3 додатку до договору, товар
може поставлятись на умовах
відстрочення оплати вартості товару.
Загальна поточна сума заборгованості з
оплати поставленого товару не може
перевищувати суму в розмірі 250 000, 00 грн.

Пунктом 1.4 додатку до договору
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити повну вартість поставленого
товару за кожною окремою накладною
протягом 45 календарних днів з дня
отримання відповідного товару.

Вимогами п. 1.5 додатку до договору
встановлено, що у разі прострочення
оплати за умовами п. 1.4 цього додатку
понад десять календарних днів,
покупець зобов'язується оплатити
постачальнику штраф у розмірі 25% від
суми несплаченої в строк вартості
поставленого товару. При цьому
покупець не звільняється від
зобов'язання сплатити вартість
неоплачених запасних частин.

15 квітня 2013 позивач на виконання
договору та додатку до договору № 1
поставив, а відповідач отримав товар на
загальну суму 292 398, 89 грн у тому числі
ПДВ, що підтверджується наявною в
матеріалах справи видатковою
накладною № К-005260/017502 (підписана
сторонами та скріпленими печатками
двох сторін). Товар отримано директором
ТОВ «Торгово-промисловий центр»
Фоменко Г.Ю. за довіреністю № 20 від
05.04.2013.

Вказана обставина, як вбачається з
матеріалів справи, не заперечується
обома сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем у рахунок оплати отриманого
відповідачем товару, було зараховано
суму 42 905, 99 грн наявної переплати
станом на квітень 2013 року та сплачені
22.10.2013 відповідачем 20 000, 00 грн. Також під
час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідачем 25.03.2014 сплачено
20 000, 00 грн по заборгованості за
договором.

В порушення взятих на себе зобов'язань
по договору, відповідач за отриманий
від позивача товар розрахувався
частково, що слугувало підставою для
звернення до суду з позовом у даній
справі.

Таким чином, станом на день звернення з
позовом у даній справі заборгованість
відповідача перед позивачем становить
209 492, 90 грн. на яку останнім нарахований
штраф в розмірі 57 373,26 грн.

У відповідності до вимог ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару; покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст.174 ГК України
Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Відповідно до вимог ст. ст. 610, 611
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання. У разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Враховуючи наведене, судова колегія
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення з рахунку
відповідача боргу в розмірі 209 492, 90 грн.
за поставлений товар згідно видаткової
накладної № К005260/017502 від 15.04.2013 (з
урахуванням часткових проплат) та 57 373,
26 грн штрафу з огляду на те, що в
матеріалах справи відсутні, а
відповідачем не подано ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції доказів оплати товару на
вказану суму.

Доводи ж скаржника щодо упередженого
ставлення суду, у зв'язку з чим останнім
не могло бути реалізовано право
подання обґрунтованих заперечень та
контррозрахунку, спростовуються
наявними в матеріалах справи доказами,
а саме: позивач був належним чином
повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи, більше того, його
представником подавались додаткові
докази по справі, а також він брав
участь в судових засіданнях 25.03.2014 та
09.04.2014, відтак, колегія суддів розцінює
дані твердження скаржника як
необґрунтовані та безпідставні.

Щодо тверджень скаржника про те, що ним
під час розгляду справи в суді першої
інстанції проведено значну кількість
платежів з погашення наявної
заборгованості перед позивачем, судова
колегія зазначає, що належних та
допустимих доказів на підтвердження
даного факту відповідачем не подано, і
такі відсутні в матеріалах справи.

Також, відповідач в своїй апеляційній
скарзі зазначав, що Господарський суд
Закарпатської області не здійснив
перерахунок штрафу, який на його думку,
мав бути перерахований відповідно до
стану заборгованості на момент
прийняття рішення. Однак, дана позиція
відповідача не відповідає п. 1.5 додатку
до договору № 6729/017502 від 01.10.2012, яким
передбачено, що у разі прострочення
оплати за умовами п. 1.4 додатку понад 10
календарних днів, покупець
зобов'язується оплатити постачальнику
штраф у розмірі 25 % від суми несплаченої
в строк вартості поставленого товару.
Відтак, оскільки товар поставлено
відповідачу 15.04.2013, а часткова оплата в
розмірі 20 000, 00 грн здійснена лише 25.03.2014,
місцевий господарський суд правомірно
присудив до стягнення штраф, виходячи з
заборгованості в сумі 229 492, 90 грн у
розмірі 57 373, 26 грн.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому
законом порядку, не подав належних та
допустимих доказів, які б з
достовірністю підтверджували доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та
обґрунтовували неправомірність та
безпідставність заявленого позову,
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, судова колегія
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що рішення Господарського суду
Закарпатської області відповідає
законодавству, матеріалам та дійсним
обставинам справи, а тому не вбачає
підстав його для зміни чи скасування.

Щодо розподілу судових витрат в
порядку ст. 49 ГПК України, колегія
суддів зазначає наступне.

При поданні апеляційної скарги,
скаржником сплачено судовий збір в
розмірі 650 грн.

Однак, зважаючи на приписи ЗУ «Про
судовий збір», сума судового збору, що
підлягала сплаті скаржником становить
913, 50грн.

Судовий збір за перегляд рішення в
апеляційному порядку покласти на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Закарпатської області від 09.04.2014 у
справі № 907/105/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгово-промисловий центр" - без
задоволення.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-промисловий
центр", 88000 м. Ужгород, вул. Боженка, буд.
2/4 () в дохід державного
бюджету 263 грн 50 коп. судового збору.

3. Доручити господарському суду
Закарпатської області видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Постанова підписана 25.07.2014

.

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Зварич О.В.