номер провадження справи 30/28/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2014
Справа № 908/1709/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Надія України" в особі
Мелітопольського відділення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Надія України" (72312, м. Мелітополь
Запорізької області, вул. О.Невського,
16, к. 14)

до відповідача-1: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3)

до відповідача-2: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до відповідача-3: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_4)

про стягнення солідарно 43088,70 грн.

суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін:

від позивача - Слюсар С.С., довіреність
б/н від 22.07.2014р.

від відповідача-1 - не з'явився;

від відповідача-2 - не з'явився;

від відповідача-3 - не з'явився;

22.05.2014 р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Надія України" в особі
Мелітопольського відділення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Надія України" з позовною заявою про
стягнення солідарно з відповідачів - 1)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 2)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та 3)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, 25000,00
грн. заборгованості за кредитом, 18000,00
грн. заборгованості по відсоткам та 88,70
грн. пені за несвоєчасне погашення
кредиту та відсотків.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи на
ст.ст. 543, 554, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.,
ст. 193, 196, 199, 230 ГК України. При цьому
посилається на наступне. 16.10.2013 р. між
позивачем та ФОП ОСОБА_1 був укладений
договір кредиту №ДК 256-28, на виконання
умов якого позивач надав відповідачу-1
кредит у сумі 30000,00грн., а відповідач-1
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитом у розмірі 3 % на місяць від суми
кредиту за весь термін користування
кредитом (пункти 2.1 5.1 договору кредиту).
Повернення кредиту і сплата відсотків
здійснюються відповідно до Графіку
сплати кредиту, який є невід'ємною
частиною договору кредиту. Оскільки
відповідач-1 систематично порушував
графік погашення кредиту, а потім
взагалі відмовився сплачувати кредит,
позивач, користуючись п., п. 4.3.4, 4.3.5
договору кредиту, достроково розірвав
договір, про що належним чином
повідомив відповідачів. В цілому ФОП
ОСОБА_1 виконав свої зобов'язання за
договором кредиту частково. За
поясненнями позивача, за основною
сумою кредиту (тіло кредиту)
відповідачем-1 було сплачено 5000,00 грн.,
за відсотками - 3600,00 грн. Отже, сума
заборгованості за договором кредиту
складає: 25000,00 грн. за основною сумою
кредиту та 18000,00 грн. за відсотками за
користування кредитом. До теперішнього
часу в порушення діючих норм
законодавства відповідач-1 не виконав
своє зобов'язання щодо повернення
кредиту та сплати відсотків. За
порушення строків оплати основної суми
кредиту та відсотків за користування
кредитом позивачем на підстав п. 7.1
договору кредиту нарахована пеня в
сумі 88,70 грн. Також позивач вказує, що на
забезпечення виконання відповідачем-1
зобов'язань за договором кредиту
позивачем і ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3
був укладений договір поруки №183 від
16.10.2013 р., відповідно умов якого
відповідачі 2 і 3 (поручителі)
зобов'язалися перед позивачем
відповідати за виконання ФОП ОСОБА_1
зобов'язань у повному обсязі за
договором кредиту № ДК 256-28 від 16.10.2013 р.
Відповідно до п. 2.3 договору поруки
відповідачі 2 і 3 прийняли на себе
зобов'язання, у випадку невиконання
відповідачем-1 зобов'язань за договором
кредиту, здійснити виконання його
зобов'язань в обсязі, заявленому
кредитором в письмовій вимозі,
протягом трьох робочих днів з дати
отримання такої вимоги. 14.02.2014 р.
позивач надіслав на адреси
відповідача-2 і відповідача-3 вимогу про
сплату боргу відповідача-1. Відповідачі
2 і 3 зобов'язання за договором поруки не
виконали.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 22.05.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/1709/14,
присвоєно справі номер провадження №
30/28/14, розгляд якої призначено на 12.06.2014
р. У сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи по суті.

В судовому засіданні, відкритому 12.06.2014
р., розгляд справи відкладено на 26.06.2014
р. у зв'язку з нез'явленням
представників відповідачів.

18.06.2014 року від представника позивача
надійшла письмова заява про зменшення
позовних вимог, в якій позивач просить
стягнути солідарно з відповідачів - 1)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 2)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та 3)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, 24100,00
грн. заборгованості за кредитом, 18000,00
грн. заборгованості по відсоткам та 88,70
грн. пені за несвоєчасне погашення
кредиту та відсотків.

Заява про зменшення позовних вимог
подана позивачем відповідно до ст. 22
ГПК України, відповідає вимогам
чинного законодавства, не суперечить
правам і охоронюваним законом
інтересам сторін, прийнята судом до
розгляду та задоволена.

Судом розглядаються позовні вимоги про
стягнення солідарно з відповідачів - 1)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 2)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та 3)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, 24100,00
грн. заборгованості за кредитом, 18000,00
грн. заборгованості по відсоткам та 88,70
грн. пені за несвоєчасне погашення
кредиту та відсотків.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
відповідачів розгляд справи, на
підставі ст. 77 ГППК України,
відкладався до 26.06.2014 р. Також, за
письмовим клопотанням відповідача-1
розгляд справи було відкладено до
01.08.2014 р.

В судовому засіданні 01.08.2014 р. розгляд
справи продовжено.

За письмовим клопотанням представника
позивача фіксація судового процесу
технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача в судовому
засіданні в повному обсязі підтримав
позовні вимоги з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог та
підтвердив наведені в позові
обставини.

Відповідач-1 представника у судове
засідання не направив, витребуваних
судом документів не надав.

Представники відповідачів 2 та 3 в
судове засідання 01.08.2014 р. також не
з'явилися, про визнання позову не
заявили, відзив на позовну заяву,
витребувані ухвалами суду документи і
матеріали суду не надали, про
поважність причин неявки себе особисто
або своїх уповноважених представників
суд не попереджали.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до наданих позивачем
до матеріалів справи Виписок з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 внесені до Єдиного
державного реєстру як фізичні
особи-підприємці, в процесі припинення
підприємницької діяльності не
перебувають, данні про порушення щодо
них провадження у справі про
банкрутство фізичної особи-підприємця
відсутні.

За адресами реєстрації, яків несені до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
відповідачам 1, 2 і 3 направлялися ухвали
господарського суду Запорізької
області від 22.05.2014 р. про порушення
провадження у справі № 908/1709/14, про
відкладення розгляду справи від 12.06.2014
р. та від 26.06.2014 р.

Ухвала суду від 22.05.2014 р. про порушення
провадження у справі № 908/1709/14, що
направлялися відповідачу-1 повернулася
з відміткою «За закінченням терміну
зберігання». Зважаючи на подане
відповідачем-1 клопотання про
відкладення розгляду справи, про
розгляд справи він був обізнаний.
Відповідачем-2 ухвалу про порушення
розгляду справи було отримано
особисто, про що свідчить відмітка на
повідомленні про вручення
рекомендованого поштового
відправлення. Направлені на адресу
відповідача-3 також направлялися
ухвали суду від 22.05.2014 р. про порушення
провадження у справі, від 12.06.2014 р. та
від 26.06.2014 повернулися на адресу суду з
відміткою відділення підприємства
поштового зв'язку «за закінченням
терміну зберігання».

Таким чином, про час та місце слухання
даної справи відповідачі були
повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК
України розгляду справи у разі
нез'явлення представника сторони за
викликом господарського суду є правом,
а не обов'язком суду, і
використовується ним, якщо неявка
представника сторони перешкоджає
вирішенню спору в даному судовому
засіданні.

В даному випадку суд вважає, що наявних
у справі матеріалів достатньо для
розгляду справи по суті, і неявка
представника відповідача-1 та
відповідачів 2 і 3 не перешкоджає
вирішенню спору в даному судовому
засіданні.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду
розглянути спір за наявними у справі
матеріалами, у випадку, якщо відзив на
позов та витребувані судом документи
не надані.

Враховуючи обмеженість розгляду
справи визначеними законом
процесуальними строками та
достатність матеріалів справи для
розгляду справи, суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи за
відсутності представників
відповідачів.

В судовому засіданні 01.08.2014 р. справу
розглянуто за наявними матеріалами в
межах встановленого строку, прийнято і
оголошено на підставі ст. 85 ГПК України
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи у їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2013 р. ТОВ "ФК "Надія України" в особі
Мелітопольського відділення ТОВ "ФК
"Надія України" (позивач у справі, далі
за текстом - Кредитор) та ФОП ОСОБА_1
(відповідач-1 у справі, далі за текстом -
Позичальник) був укладений Договір
кредиту № ДК 256-28 з
відповідними додатками до нього (далі
за текстом - Договір кредиту).

Відповідно до умов Договору кредиту
Кредитор зобов'язався надати
Позичальнику в тимчасове користування
на умовах зворотності, терміновості,
забезпеченості та платності кредит в
сумі 30000,00 грн., з оплатою процентів по
ставці 3 % на місяць, а Позичальник
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки у розмірі та на
умовах, передбачених Договором. (п. 2.1
Договору кредиту).

Позичальник відповідно до п. 3.2
Договору кредиту зобов'язався повністю
повернути кредит, отриманий за цим
Договором, та відсотки за користування
ним, до 16-00 години 16.10.2015 р. включно.

Згідно з п., п. 4.2.3, 4.2.4, 4.2.7 Договору
Кредиту позичальник зобов'язався
сплачувати відсотки за користування
кредитом відповідно до розділу 5
Договору; проводити погашення кредиту
і відсотків у порядку та строки згідно
з Графіком погашення кредиту і
відсотків (Додаток № 1), який є
невід'ємною частиною договору. Днем
погашення кредиту та/або відсотків є
день надходження грошових коштів до
каси Кредитора або зарахування
грошових коштів на поточний рахунок
Кредитора; погасити заборгованість за
кредитом, сплатити відсотки та пеню у
повній сумі не пізніше строку,
зазначеного у пункті 3.2 Договору, або не
пізніше строку, зазначеного у
повідомленні Кредитора, передбаченого
п. 4.3.5 Договору.

Розділом 5 Договору кредиту
передбачено розмір та порядок
нарахування процентів. Відповідно до п.
5.1 Договору кредиту за користування
кредитом у період з дати, зазначеної в
п. 3.1 Договору і до дати погашення
кредиту Позичальник сплачує
Кредиторові відсотки у розмірі 3 % на
місяць від суми, вказаної в п. 2.1
Договору. Нарахування відсотків
здійснюється щодня з дня одержання
Позичальником кредиту у касі Кредитора
до дати, зазначеної в п. 3.2 Договору. У
разі дострокового погашення кредиту
нарахування відсотків здійснюється за
весь термін фактичного користування
кредитом. (п. 5.2 Договору кредиту).
Повернення кредиту і сплата відсотків
за ним здійснюється Позичальником у
порядку та терміни згідно з Графіком
погашення кредиту і відсотків (Додаток
№ 1) готівкою через касу Кредитора або
шляхом перерахування на поточний
рахунок Кредитора через банк. При
несплаті частини кредиту та/або
відсотків у термін, вказаний у Графіку,
вони вважаються простроченими. (п. 5.3
Договору кредиту).

У Додатку № 1 до Договору кредиту
сторонами погоджено Графік сплати
кредиту, відповідно до якого
встановлено кожну дату місяця,
починаючи з 15.11.2013 року, до якої
належить сплатити кредит та відсотки,
визначено щомісячний розмір суми,
належної до сплати - 2150,00 грн. (відсотки -
900,00 грн., тіло кредиту - 1250,00 грн.).

Умовами пункту 3.1 передбачено, що
Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами, та діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань по Договору.

Відповідно до п. 4.1.1 Договору кредиту
Кредитор зобов'язався надати
Позичальнику кредит в день підписання
Договору шляхом видачі з каси
Кредитора грошових коштів у розмірі,
зазначеному в п. 2.1 Договору.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору кредиту
16.10.2013р. позивач видав відповідачу-1
кредит у сумі 30000,00 грн., що
підтверджується видатковим касовим
ордером № 417 від 16.10.2013 р.

Фактичні обставини справи свідчать, в
порушення умов Договору кредиту та
вимог чинного законодавства ФОП ОСОБА_1
(Позичальник) взяті на себе
зобов'язання належним чином та у
встановлені Графіком сплати кредиту
строки не виконував. Зокрема, з Історії
Кредиту № ДК 256-28 від 16.10.2013 р., наданої
позивачем до матеріалів справи, судом
встановлено, що вперше порушення
строків сплати кредиту та відсотків за
користування кредитом відповідачем-1
допущено в січні 2014 року, в подальші
періоди відповідаче-1 порушував Графік
погашення кредиту, з березня 2014 р.
сплату припинено.

Відповідно до п. 8.6 Договору кредиту
Договір може бути змінено або
розірвано на вимогу однієї із сторін у
випадках, встановлених Договором або
законом.

Пунктом 4.3.4 Договору кредиту сторони
передбачили, що Кредитор має право
вимагати дострокового розірвання
Договору у разі: нецільового
використання кредиту; порушення
Графіку погашення кредиту і відсотків
(Додаток № 1) більш ніж на один
платіжний період; створення
незабезпеченої заборгованості з
причин, що не залежать від Кредитора;
виникнення реальної загрози
невиконання Позичальником своїх
зобов'язань за Договором; важкої
хвороби Позичальника або настання
інших обставин, що не залежать від волі
останнього або перешкоджають
виконанню ним умов Договору; порушення
Позичальником умов Договору.

Згідно із пунктом 4.3.4 Договору,
Кредитор зобов'язаний направити
Позичальникові повідомлення про
дострокове розірвання Договору.
Повідомлення містить вимогу Кредитора
про дострокове погашення кредиту,
сплату відсотків за весь термін
користування кредитом (за весь термін
дії Договору), а також пені. (п. 4.3.5
Договору кредиту).

Оскільки відповідач-1 систематично
порушував Графік погашення кредиту,
позивач, користуючись п., п. 4.3.4, 4.3.5
Договору кредиту, направив ФОП ОСОБА_1
повідомлення-вимогу за вих. № 39 від
14.02.2014 р. про розірвання Договору
кредиту № ДК 256-28 і про дострокове
повернення кредиту та відсотків за
користування кредитом. У вказаному
повідомленні-вимозі позивач зазначив
про розірвання з 14.02.2014 р. Договору
кредиту № ДК 256-28 від 16.10.2013 р. та вимагав
від відповідача-1 у строк до 28.02.2014 р.
достроково повернути частину кредиту,
що залишилася, в розмірі 27500,00 грн.,
сплатити відсотки в розмірі 19620,79 грн.
та сплатити нараховану пеню в розмірі
1,40 грн., а всього 47122,19 грн.

Факт направлення позивачем
відповідачу-1 повідомлення-вимоги вих.
№ 39 від 14.02.2014 р. підтверджується
фіскальним чеком № 0898 від 14.02.2014 р.

За умовами п. 6.1 Договору кредиту
виконання зобов'язань Позичальника за
Договором забезпечується ДП 183 від
16.10.2013 р., укладеним між Кредитором і
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також усім майном та
коштами, які належать Позичальникові
та на які може бути звернено стягнення
у порядку, встановленому
законодавством України.

Матеріали справи свідчать, що у день
укладення Договору кредиту - 16.10.2013 р.
позивачем (Кредитором) та ФОП ОСОБА_2
(відповідач-2 у справі, Поручитель), ФОП
ОСОБА_3 (відповідач-3 у справі,
Поручитель) було укладено Договір
поруки №183 (далі за текстом - Договір
поруки), відповідно до умов якого
Поручителі у порядку та на умовах,
визначених Договором поруки, на
добровільних засадах зобов'язуються
відповідати перед Кредитором за
виконання ОСОБА_6 (Позичальник) своїх
зобов'язань, що випливають з Договору
кредиту № ДК 256-28 від 16.10.2013 р.,
укладеного між Позичальником та
Кредитором. Предметом договору кредиту
є передача Кредитором у користування
Позичальнику грошових коштів у сумі
30000,00 грн. (п., п. 1.1, 1.2 Договору поруки).

Згідно з п., п. 1.3, 1.5 Договору поруки
основне зобов'язання Позичальника за
договором кредиту, виконання якого
забезпечується цим Договором, полягає
у наступному: повернути кредит в
розмірі 30000,00 грн., сплатити відсотки за
його користування, пеню, в розмірі,
строки та у випадках, передбачених
договором кредиту, а також
відшкодувати можливі збитки та
виконати інші умови договору кредиту в
повному обсязі (надалі - Основне
зобов'язання) Термін виконання
Основного зобов'язання за договором
кредиту: 16.10.2015 р.

Відповідно до п. 1.4 Договору поруки
разом з підписанням цього Договору
Поручителі підтверджують, що вони
ознайомлені з положеннями договору
кредиту, цілком розуміють його зміст та
згодні виступати поручителями за
зобов'язаннями Позичальника за
договором кредиту.

Умовами пунктів 2.2, 2.3, Договору поруки
сторони визначили, що у випадку
невиконання Позичальником взятих на
себе зобов'язань по договору кредиту
Поручителі несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором у
тому ж обсязі, що і Позичальник,
включаючи сплату основного боргу за
договором кредиту у сумі 30000,00 грн.,
нарахованих відсотків за користування
кредитом, пені у розмірах, передбачених
договором кредиту, а також
відшкодування збитків. При цьому
Кредитор має право вимоги до
поручителів як солідарно, так і до
кожного з них окремо. Поручителі
приймають на себе зобов'язання у
випадку невиконання Позичальником
зобов'язань за договором кредиту
здійснити виконання зобов'язання
Позичальника в обсязі, заявленому
Кредитором у письмовій вимозі,
протягом трьох робочих днів з дати
отримання відповідної письмової
вимоги Кредитора про виконання
зобов'язань. Виконання зобов'язання
здійснюється Поручителями внесенням
відповідної суми у касу або на поточний
рахунок Кредитора.

Пунктом 3.1 Договору поруки сторони
погодили, що у випадку невиконання або
неналежного виконання Позичальником
взятих на себе зобов'язань по договору
кредиту, Поручителі і Позичальник
несуть солідарну відповідальність
перед Кредитором за виконання
зобов'язань в повному обсязі.

Згідно з п. 4.1 Договору поруки Договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та втрачає свою
дію у випадках: припинення зобов'язання
за договором кредиту; погашення
Поручителями зобов'язань Позичальника
перед Кредитором; зміни зобов'язань
Позичальника за договором кредиту без
згоди Поручителів, внаслідок чого
збільшується обсяг їхньої
відповідальності; якщо Кредитор не
пред'явить вимоги Поручителям протягом
трьох років від дня закінчення терміну
дії договору кредиту.

У зв'язку із порушенням відповідачем-1
(Позичальником) зобов'язань за
Договором кредиту, на адреси
Поручителів - ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3
позивачем направлено
повідомлення-вимоги за вих. № 40 і вих. №
41 від 14.02.2014 р. про розірвання Договору
кредиту № ДК 256-28 і про дострокове
повернення кредиту та відсотків за
користування кредитом, в яких
повідомляв, що у зв'язку з невиконанням
Позичальником своїх зобов'язань за
Договором кредиту з 14.02.2014 р. Договір
кредиту № ДК 256-28 від 16.10.2013 р.
позивачем розривається, а тому
Поручителям необхідно взяти активну
участь у поверненні у строк до 28.02.2014 р.
заборгованості, а саме: достроково
повернути частину кредиту, що
залишилася, в розмірі 27500,00 грн.,
сплатити відсотки в розмірі 19620,79 грн.
та сплатити нараховану пеню в розмірі
1,40 грн., а всього 47122,19 грн. У разі
невиконання цих умов Кредитором будуть
вжиті заходи щодо її примусового
стягнення з Поручителів.

Факт направлення позивачем
відповідачу-2 і відповідачу-3 вказаних
повідомлень-вимог вих. № 40 і вих. № 41
від 14.02.2014 р. підтверджується
фіскальними чеками № 0902 і № 0897 від
14.02.2014 р.

Відповідно до прибуткових касових
ордерів №767 від 03.04.2014 р., №1297 від 05.06.2014
р., №1345 від 10.06.2014 р. та № 1363 від 11.06.2014 р.
відповідачем-1 здійснено оплату за
договором ДК 256-28 від 16.10.2013 р. на
загальну суму 1450,00 грн.

З урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 18.06.2014 р., позивач
просить стягнути солідарно з
відповідачів 24100,00 грн. заборгованості
за кредитом (тіло кредиту), 18000,00 грн.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом та 88,70 грн. пені
за несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про солідарне стягнення з ФОП
ОСОБА_1, як Позичальника за Договором
кредиту, та з ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3, як
поручителів за Договором поруки, 24100,00
грн. заборгованості за кредитом (тіло
кредиту), 18000,00 грн. заборгованості по
відсоткам за користування кредитом та
88,70 грн. пені за несвоєчасне погашення
кредиту та відсотків за Договором
кредиту № ДК 256-28 від 16.10.2013 р.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
представника позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши положення Договору кредиту
№ ДК 256-28 від 16.10.2013 р., суд дійшов
висновку, що за своєю правовою природою
даний Договір є кредитним договором, до
якого застосовуються положення
параграфів 1 та 2 глави 71 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
фінансової установи серія ІК № 45 від
06.11.2008 р. ТОВ "Фінансова компанія "Надія
України" зареєстровано як фінансова
установа.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 1049 цього ж Кодексу встановлено
обов'язок позичальника повернути
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Судом встановлено, що позивач належним
чином виконав свої зобов'язання за
Договором кредиту, видавши
Позичальнику (відповідачу-1) згідно з
видатковим касовим ордером № 417 від
16.10.2013 р. обумовлені Договором грошові
кошти в сумі 30000,00 грн. При цьому,
Договором кредиту передбачено, що
повернення кредиту і сплата відсотків
здійснюється у порядку та терміни
згідно з Графіком сплати кредиту.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач-1 частково погашав суму
кредиту, сплативши, хоч і з порушенням
графіку сплати на суму 5000,00 грн. по тілу
кредиту та 3600,00 грн. відсотків.

Також, як вбачається із розрахунку
заборгованості (Історії Кредиту № ДК
256-28 від 16.10.2013 р.), наданого
позивачем, після направлення позивачем
на адреси Позичальника і Поручителів
повідомлень-вимог про дострокове
розірвання Договору кредиту та
погашення заборгованості,
відповідачем-1 було погашено 1450,00 грн.
основної суми заборгованості за
кредитом (тіла кредиту). Решта суми
заборгованості погашена не була.

Таким чином, заборгованість
Позичальника (відповідача-1) по
Договору кредиту становить: основна
заборгованість по кредиту (тіло
кредиту) складає 24100 грн. та
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 18000,00 грн.

Також, суд приймає до уваги, що згідно з
підписаними між позивачем та
відповідачем-1 актами звірки
взаєморозрахунків станом на 20.06.2014 р.,
оригінали яких було надано
представником позивача у судовому
засіданні та долучені до матеріалів
справи, заборгованість відповідача
перед позивачем становить: по кредиту -
24100,00 грн., по процентам по кредиту - 18000,00
грн. Відповідачем-1 акти звірки
підписано без зауважень. Також ним не
надано жодних заперечень стосовно
заявлених позовних вимог.

Згідно з чинним законодавством
України, акту звірки взаєморозрахунків
не надано юридичної сили як доказу
наявності обов'язку сплатити грошові
кошти або ж відсутності такого
обов'язку. Проте, в розумінні ст.ст. 9, 10
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» вказаний акт є зведеним
обліковим документом, який відображає
загальну суму заборгованості та фіксує
стан розрахунків між сторонами.

Відповідно до ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, відповідно до приписів
законодавства порука є спеціальним
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення основного
зобов'язання, чим обумовлюється
додатковий характер поруки стосовно
основного зобов'язання. Обсяг
зобов'язань поручителя визначається як
умовами договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель, тому поручитель несе
відповідальність у об'ємі,
передбаченому кредитним договором.

Згідно з п. 2.2 Договору поруки № 265 від
18.10.2012 р. у випадку невиконання
Позичальником взятих на себе
зобов'язань по Договору кредиту,
Поручителі несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором у
тому ж обсязі, що і Позичальник,
включаючи сплату основного боргу за
Договором кредиту в сумі 30000,00 грн.,
нарахованих відсотків за користування
кредитом, пені у розмірах, передбачених
договором кредиту. При цьому кредитор
має право вимоги до Поручителів як
солідарно, так і до кожного з них
окремо.

Частиною 2 ст. 196 ГК України визначено,
що у разі, якщо це передбачено
законодавством або договором,
зобов'язання повинно виконуватися
солідарно. При солідарному виконанні
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України, якщо інше
не передбачено законом.

Відповідно до ст. 541 ЦК України
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України унормовано,
що у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Як зазначалося вище, Договором поруки
№ 183 від 16.10.2013 р. встановлено
солідарний обов'язок Поручителів щодо
виконання зобов'язання, встановленого
Договором кредиту № ДК 256-28 від 16.10.2013 р.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на час вирішення справи в
судовому засіданні жоден з
відповідачів не довів суду повне
погашення кредиту та відсотків за
користування кредитом.

Враховуючи вище викладене, з
урахування заяви про зменшення
позовних вимог, суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню вимоги
солідарного стягнення з ФОП ОСОБА_1, ФОП
ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3 в розмірі 24100,00 грн.
основного боргу (тіла кредиту) та 18000,00
грн. заборгованості по відсоткам за
користування кредитом.

Також позивачем заявлено вимогу про
солідарне стягнення з відповідачів 88,70
грн. пені за порушення строків оплати
по Договору.

Відповідно до ст., ст. 610, 611 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), є його
порушенням, у разі якого настають
правові наслідки, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

У п. 7.1 Договору кредиту сторони
передбачили, що у випадку порушення
Позичальником термінів погашення
заборгованості за кредитом та/або
оплаті відсотків за користування
кредитом, Кредитор, починаючи з першого
дня прострочення зобов'язання по
сплаті кредиту та відсотків за
користування кредитом, має право
нарахувати, а Позичальник зобов'язаний
оплатити Кредитору пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня. Пеня
нараховується за весь період
прострочення. Сплата пені не звільняє
Позичальника від зобов'язання сплатити
відсотки за весь час фактичного
користування кредитом.

Факт порушення відповідачем-1 термінів
виконання зобов'язань стосовно
повернення кредиту та сплати
відсотків, передбачених Договором
кредиту, є доведеним і вимоги про
стягнення пені заявлено обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов до
висновку, що він є вірним, складеним
відповідно до умов договору та чинного
законодавства.

На підставі викладеного вище, позивні
вимоги суд вважає обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню повністю, а саме: в частині
солідарного стягнення з відповідачів 1,
2 і 3 суми в розмірі 24100,00 грн. основного
боргу (тіла кредиту), 18000,00 грн.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом та 88,70 грн. пені.

В пункті 1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів" зазначено, що якщо
кілька відповідачів, до яких було
пред'явлено вимогу, солідарно
відповідають за зобов'язанням,
господарським судом може бути видано
один наказ, в якому зазначається, що
право стягнення є солідарним (частина
друга статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження").

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
враховуючи міру та ступінь вини кожної
із сторін у доведені спору до суду,
судові витрати присуджуються до
стягнення солідарно з відповідачів 1, 2
і 3 на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.,
ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Надія України" в особі
Мелітопольського відділення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Надія України", м. Мелітополь
Запорізької області до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Мелітополь
Запорізької області, Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Мелітополь
Запорізької області, Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м.Мелітополь
Запорізької області, про стягнення з
відповідачів солідарно 24100,00 грн.
заборгованості за кредитом (тіло
кредиту), 18000,00 грн. заборгованості по
відсоткам за користування кредитом та
88,70 грн. пені за порушення строків
оплати по Договору задовольнити
повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ІПН № НОМЕР_1)
солідарно з Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН
№ НОМЕР_2) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (АДРЕСА_4, ІПН
№ НОМЕР_3) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Надія України" в особі
Мелітопольського відділення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Надія України" (72312, Запорізька область,
м. Мелітополь, вул. О.Невського, буд. 16,
кв. 14, ) 24100 (двадцять
чотири тисячі сто) грн. 00 коп.
заборгованості по кредиту, 18000
(вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
заборгованості по відсоткам, 88
(вісімдесят вісім) грн. 70 коп. пені за
порушення строків оплати по договору
та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять
сім) грн. 00 коп. витрат зі сплати
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 05.08.2014 р.