ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 липня 2014 року Справа № 911/4749/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Божок В.С. -
головуючого,

Волковицької
Н.О.,

Костенко Т. Ф.,

розглянувши матеріали заяви ТОВ
"Енергозбереження"про перегляд за
новивиявленими обставинами постанови
Вищого господарського суду України від
05.06.2014у справіГосподарського суду
Київської областіза позовом ТОВ
"Енергозбереження"до 3-тя особаТОВ
"Теплопостачальна компанія
Енергозбереження" ПАТ "НАК "Нафтогаз
України"простягнення 1627106, 12 грн.в
судовому засіданні взяли участь
представники:

в судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Дзенік С.І. (дов. від 10.03.2014
б/н),

відповідача: Косінова Г.В. (дов. 09.10.13
б/н),

Бублик Д.О. (наказ від 31.05.13
№ 31-к),

Нєвєров О.М. (дов. від 09.06.2014
б/н),

третьої особи: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 27.01.2014
господарського суду Київської області,
залишеним без зміни постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 р. позов
задоволено, з ТОВ "Теплопостачальна
компанія Енергозбереження" на користь
ТОВ " Енергозбереження" стягнуто 1627106, 12
грн вартості незаконно спожитого
природного газу.

Постановою від 05.06.2014 Вищого
господарського суду України вказані
вище судові рішення скасовано, в позові
відмовлено.

ТОВ "Енергозбереження" звернулося до
Вищого господарського суду України із
заявою про перегляд постанови від
05.06.2014 за нововиявленими обставинами і
просить її скасувати та прийняти нове
рішення, яким касаційну скаргу ТОВ
"Теплопостачальна компанія
Енергозбереження" залишити без
задоволення, а прийняті у справі
рішення - залишити без змін.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, які приймали рішення у даній
справі, 29.12.2012 між ТОВ
"Енергозбереження" та НАК "Нафтогаз
України" укладено договір № 13/2015-ТЕ-19
купівлі-продажу природного газу та
договір № 13/2016-БО-19 купівлі-продажу
природного газу, згідно яких остання
зобов'язувалась передати у власність
позивача у 2013 році природний газ, який
повинен використовуватись покупцем
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням,
релігійними організаціями та
національними творчими спілками і їх
регіональними осередками.

Судами встановлено, що у ТОВ
"Енергозбереження" існує перед НАК
"Нафтогаз України" заборгованість за
спожитий природній газ за вказаними
вище договорами у сумі 1627106,12 грн.

При цьому позивач не використовував
придбані у НАК "Нафтогаз України" об'єми
природного газу у своїх господарських
цілях, оскільки не здійснював
виробництво теплової енергії
споживачам у містах АР Крим, як це
передбачалось в пунктах 1.2. договорів
купівлі-продажу природного газу. Факт
невикористання позивачем придбаного у
продавця газу підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
документів, зокрема: довідкою голови
Бахчисарайської районної державної
адміністрації в АР Крим № 02-20/35 від
17.01.2014, з якої вбачається, що відповідач
був єдиним виробником та
постачальником теплової енергії
споживачам у м. Бахчисарай, самостійно
здійснював виробництво теплової
енергії на теплових установках для
обслуговування споживачів у м.
Бахчисарай.

Відповідно до умов договору від 01.10.2012
№ 001-13 купівлі-продажу теплової
енергії, укладеного між сторонами
справи, позивач взяв на себе
зобов'язання поставити відповідачу
теплову енергію. Для виробництва
теплової енергії продавець
використовує надані покупцем котельні
за адресами, визначеними у договорі, у
тому числі у м. Бахчисарай.

Також судами з'ясовано, що відповідачем
здійснювалось постачання теплової
енергії споживачам на підставі
укладених з останніми договорів,
складовою якої (теплової енергії) є
природній газ, який належить позивачу
за укладеними та виконаними (акти
приймання-передачі газу) з ПАТ "НАК"
Нафтогаз України" договорами
купівлі-продажу.

Звертаючись з позовом у даній справі
ТОВ "Енергозбереження" послалось на те,
що договір поставки природного газу
між сторонами спору не укладався, а
відповідач, будучи виробником теплової
енергії, спожив належний позивачу газ
без достатніх на те підстав, у зв'язку з
чим останнім заявлено вимогу про
відшкодування вартості газу
безпідставно набутого відповідачем
(ст.ст. 1212, 1213 ЦК України).

Приймаючи постанову, про перегляд якої
за нововиявленими обставинами
позивачем подано заяву, Вищий
господарський суд України виходив з
того, що 01.10.2012 між сторонами у справі
укладений договір купівлі-продажу
теплової енергії, відповідно до якого
позивач (продавець) зобов'язується
поставити відповідачу (покупцю)
теплову енергію. Для виробництва
теплової енергії продавець
використовує надані покупцем котельні
за адресами, визначеними у договорі, у
тому числі у м. Бахчисарай. При цьому
колегія суддів Вищого господарського
суду України послалась на те, що
господарськими судами попередніх
інстанцій не спростована та обставина,
що саме за використання цих котелень
створювалася теплова енергія,
складовою якої є природній газ, що
належить позивачу. Тобто обов'язковими
обставинами для вирішення спору є
встановлення фактичного виробника
послуг. Матеріалами справи
підтверджено, що виконавцем та
постачальником послуг є відповідач.
Виробником послуг (теплової енергії)
може фактично бути як позивач так і
відповідач. Укладений між сторонами
договір вказує на виробника теплової
енергії - позивача. Відсутність
оформлених сторонами відповідних
актів не виключає вчинення сторонами
таких дій. Крім того, матеріали справи
підтверджують виконання відповідачем
умов договору шляхом перерахування
грошових коштів позивачу, як плати за
теплову енергію, незалежно від
недотримання встановленого договором
графіку. Отримані позивачем кошти не
повернуті відповідачу як безпідставно
перераховані. Можливе недотримання
сторонами у справі ліцензійних умов
або можливе порушення інших правових
норм при здійсненні такої діяльності,
не може вплинути на правовідносини
сторін, що склалися.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ
"Енергозбереження" послалось на
лист-вимогу від 21.02.2013 ТОВ
"Енергопостачальна компанія
Енергозбереження", у якій останнє
посилається на невиконання позивачем
своїх зобов'язань з постачання
теплової енергії за договором від
01.10.2012 № 001-13, яке змусило його
самостійно виробляти її та поставляти
споживачам, у зв'язку з чим відповідач
відмовляється від прийняття виконання
договору ТОВ "Енергозбереження" та
просить визнати договір
купівлі-продажу теплової енергії
припиненим. У відповідь на лист - вимогу
позивач листом від 22.02.2013 погодився з
припиненням договору, зазначивши при
цьому, що не передача котелень призвела
до неможливості отримати дозвільні
документи на початок роботи.

За твердженням заявника, про існування
наведених вище документів йому стало
відомо з кримінального провадження №
0001334, яке ведеться Слідчим
відділом Голосіївського РУ ГУМВС
України у м. Києві за заявою гр. ОСОБА_8,
який є власником з часткою 100% ТОВ
"Енергозбереження". Вказані документи,
як зазначає позивач, знаходились у
колишнього керівника товариства, який
після звільнення з посади не передав
новому керівнику документів.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України в даному випадку зважає на
положення Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 11 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами", п. 2 якої
передбачено, що до нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Згідно п. 5 названої вище Постанови не
можуть вважатися нововиявленими
обставини, що встановлюються на
підставі доказів, які не були своєчасно
подані сторонами чи прокурором. У разі
подання таких доказів у процесі
перегляду судового рішення за
правилами розділу XIII ГПК господарський
суд має винести ухвалу про залишення
судового рішення без зміни.

З огляду на зазначене вище, подані
заявником документи є новими доказами,
які підтверджують певні факти і не
можуть розцінюватись судом як
нововиявлені обставини.

З врахуванням зазначеного вище,
колегія суддів Вищого господарського
суду України не знайшла підстав для
перегляду постанови Вищого
господарського суду України за
нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 112, 114 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ :

Заяву ТОВ "Енергозбереження" про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови від 05.06.2014 Вищого
господарського суду України у справі №
911/4749/13 залишити без задоволення.

Постанову від 05.06.2014 Вищого
господарського суду України у справі №
911/4749/13 залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Волковицька Н.О.

Костенко Т.Ф.