ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року Справа № 909/40/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.
(доповідач),суддівФролової Г.М., Яценко
О.В.,розглянувши касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"на
постанову від 05.06.2014 Львівського
апеляційного господарського судуу
справі№909/40/14 господарського суду
Івано-Франківської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз
України"доДержавного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго"про
стягнення заборгованості в розмірі
7672443,46 грн. За участю
представників сторін:

Від позивача - Данилевський О.М. (дов.
від 18.04.14)

Від відповідача - Бажан О.М. (дов. від
02.10.13)

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 25.03.2014
(суддя Кавлак І.П.) стягнуто з
державного міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 6227359,11 грн.
заборгованості за поставлений
природний газ, 256061,55 грн. пені, 305564,10 грн.
штрафу, 288627,54 грн. 3% річних, 26702,47 грн.
інфляційних втрат. В решті позову про
стягнення 256061,55 грн. пені, 305564,10 грн.
штрафу та 6503,04 грн. інфляційних втрат -
відмовлено.

При прийнятті рішення суд виходив з
того, що сума основної заборгованості
підтверджена матеріалами справи та
визнається відповідачем, а отже
підлягає до стягнення. Нараховані
позивачем суми штрафу та трьох
відсотків річних суд визнав вірними, а
щодо пені і інфляційних здійснив
перерахунок. При цьому, оскільки суд не
може виходити за межі позовних вимог,
то попри те, що перерахований розмір
пені становить 532639,85 грн., суд взяв до
уваги заявлений розмір 512123,10 грн. Крім
того, суд скористався своїм правом,
передбаченим п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, ст.
233 ГК України і ч.3 ст. 551 ЦК України, та
зменшив розмір штрафу та пені за
несвоєчасне виконання відповідачем
основного зобов'язання на 50%.

Постановою колегії суддів
Львівського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014 у складі:
Орищин Г.В., Галушко Н.А., Новосад Д.Ф.
рішення господарського суду першої
інстанції залишено без змін.

ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" у касаційній скарзі
просить рішення та постанову
попередніх судових інстанцій
скасувати в частині зменшення розміру
пені на 256 061,55грн. та розміру штрафу на
305 564,10грн., прийняти в цій частині нове
рішення, яким стягнути пеню та штраф в
повному обсязі. Скарга мотивована
неправильним застосуванням та
порушенням судами норм чинного
законодавства, зокрема, ст. 83 ГПК
України, ст.233 ГК України, ст.551 ЦК
України.

Розглянувши матеріали справи та
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 30.09.2011 між ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ДП
"Івано-Франківськтеплокомуненерго"
(покупець) укладено договір №14/2308/11 на
купівлю-продаж природного газу,
відповідно до якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012
році імпортований природний газ для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього договору.

Додатковими угодами №1 від 11.10.2011, №2
від 11.01.2012, №3 від 19.01.2012, №4 від 27.06.2012, №5
від 03.12.2012 сторонами внесено зміни до
положень договору щодо ціни, порядку
розрахунків, реквізитів сторін, кола
споживачів та кількості газу.

На виконання умов договору, позивач
передав у власність відповідачу
протягом жовтня-грудня 2011 року та
січня-серпня, жовтня-грудня 2012 року
природний газ на загальну суму 87336773,96
грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи актами
приймання-передачі природного газу,
які підписані сторонами та скріплені
їх печатками.

Відповідач своїх зобов'язань за
договором належним чином не виконував -
кошти за поставлений природний газ
сплачував із порушенням договірних
строків та оплатив лише частину
поставленого природного газу на суму
81109414,85 грн., у зв'язку з чим перед
позивачем в нього виникла
заборгованість 6227359,11 грн.

Вказані обставини стали підставою
для звернення позивача до суду з даним
позовом

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
вказаного кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК
України передбачено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи встановлення судами
факту наявності заборгованості
відповідача на суму 6227359,11 грн., суди
дійшли висновку про задоволення позову
про стягнення основної суми боргу.

Стягнення цієї суми, як і стягнення
річних і інфляційних втрат касатором
не оскаржується.

Судами також встановлено, що факт
прострочки відповідачем виконання
своїх грошових зобов'язань за
договором №14/2308/11 на купівлю-продаж
природного газу від 30.09.2011
підтверджується матеріалами справи та
визнається відповідачем.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Пунктом 7.2 договору визначено, що в
разі невиконання покупцем умов п. 6.1
цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити продавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

Таким чином, суди дійшли
обгрунтованого висновку про
підставність вимог позивача про
стягнення 512123,10 грн. пені та 611128,20 грн.
штрафу.

Разом з тим, пунктом 3 частини 1 статті
83 ГПК України передбачено, що
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму ВГС
України від 26.12.2011р. №18 передбачено, що
господарський суд, вирішуючи питання
про зменшення розміру неустойки,
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Керуючись ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК
України, п. 3 ст. 83 ГПК України, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про можливість зменшити розмір санкцій
на 50%. При цьому, зокрема, судом
апеляційної інстанції зазначено про
наявність наступних підстав для
зменшення розміру штрафних санкцій:

1) майновий стан відповідача та
соціальна значущість підприємства (як
вбачається з п.1.2 договору, споживачами
природного газу є виключно населення,
релігійні організації та творчі
спілки), а важке фінансове становище
відповідача підтверджується
фінансовими документами, наявними в
матеріалах справи);

2) високий ступінь виконання основного
зобов'язання станом на час розгляду
даної справи (відповідачем сплачено
понад 90% заборгованості, вказана
обставина підтверджується відомостями
про операції між сторонами, що наявні в
матеріалах справи);

3) зумовленість невчасної оплати за
одержаний газ недостатніми
трансфертами з бюджетів для
відшкодування різниці між
затвердженими тарифами та фактично
понесеними витратами та невчасними
розрахунками за спожитий газ
населенням);

4) позивачем не було обґрунтовано
завдання йому збитків саме через
порушення відповідачем зобов'язань за
договором №14/2308/11 від 30.09.2011р.

Крім того, судом апеляційної
інстанції взято до уваги значний
розмір штрафних санкцій, який є
предметом позову, а тому зроблено
висновок, що стягнення з відповідача
надмірних штрафних санкцій може
призвести до дестабілізації роботи
товариства по поставці природного газу
споживачам в регіоні, на який
поширюється сфера його діяльності.

За таких обставин, неспроможним є
посилання касатора на те, що судами при
зменшенні штрафних санкцій не взято до
уваги та не з'ясовано майновий стан
сторін, інші інтереси сторін, а також не
обгрунтовано мотиви зменшення санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що постанова апеляційної
інстанції, якою залишено без змін
рішення господарського суду першої
інстанції, відповідає нормам чинного
законодавства, обставинам справи та
має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Вищого
господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Постанову від 05.06.2014 Львівського
апеляційного господарського суду у
справі №909/40/14 господарського суду
Івано-Франківської області залишити
без змін.

Головуючий суддя
І. Ходаківська

Судді
Г. Фролова

О. Яценко