РІШЕННЯ

"30" липня 2014 р.Справа № 921/189/14-г/15

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Галамай О.З. , судді
Півторака М.Є. , судді Чопко Ю.О.

при секретарі Сиротюк К.В.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України", м. Київ

до відповідача Фермерського
господарства "Кадуб", с. Сновидів
Бучацького району Тернопільської
області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Страхові гарантії" м. Донецьк

про стягнення 805 256,38 грн. основного
боргу, 159 600,00 грн. договірної санкції, 525
000,00 грн. штрафу, 204 454,61 грн. 24 % річних.

За участю представників:

від позивача: Пригара О.В. - представник,
довіреність № 106 від 13.03.2014р.

від відповідача: Ханас І.О. -
представник, довіреність б/н від
18.03.2014р.

від третьої особи: не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними
засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не
здійснювалася через відсутність
відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Тернопільської області Публічним
акціонерним товариством "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" подано позов до відповідача
Фермерського господарства "Кадуб" про
стягнення 805 256,38 грн. основного
боргу, 159 600,00 грн. договірної
санкції, 525 000,00 грн. штрафу, 204
454,61 грн. 24 % річних.

Ухвалою суду від 07.03.2014р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 19.03.2014р.

В судовому засіданні 19.03.2014р. суд
перейшов до розгляду справи по суті та
оглянув оригінали документів, доданих
до позовної заяви.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.03.2014р. позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень, наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання 19.03.2014р.
не з'явився, однак через канцелярію
суду подав клопотання (вх. № 6746 від
19.03.2014р.) про відкладення розгляду
справи для надання йому можливості
підготувати відзив на позов та подати
необхідні для розгляду справи
документи, в зв'язку з чим ухвалою суду
від 19.03.2014 р. розгляд справи відкладено
на 02.04.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.04.2014р. позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому
засіданні 02.04.2014р. щодо заявлених
позовних вимог заперечив частково з
підстав, викладених у відзиві на позов
(вх. № 7354 від 31.03.2014р.) та подав
клопотання (вх. №7355 від 31.03.2014р.) про
залучення до участі у справі в якості
третьої особи на стороні відповідача -
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Страхові гарантії".

Ухвалою суду від 02.04.2014р. залучено до
участі у справі № 921/189/14-г/15 в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Страхові гарантії" (83004,
м.Донецьк, вул. Артема, 138 А, офіс №04,405,
) та відкладено розгляд
справи на 30.04.2014р.

Ухвалою суду від 30.04.2014 р. продовжено
строк розгляду справи на 15 днів та
відкладено її розгляд на 14.05.2014 р. з
підстав, викладених в ухвалі.

Представником відповідача 14.05.2014 р.
подано клопотання про зупинення
провадження у даній справі до
вирішення господарським судом
Донецької області справи за позовом
Фермерського господарства "Кадуб" до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Страхові гарантії"
про стягнення 78 750,00 грн. за договором
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур №
000070/16/13-Кв від 22.03.2013 р., оскільки вказані
вище кошти є частиною позовних вимог у
справі № 921/189/14-г/15. Відтак, відповідач
вважає, що вирішення даної справи
неможливе без вирішення господарським
судом Донецької області справи №
905/3240/14.

Ухвалою суду від 14.05.2014 р. відкладено
розгляд справи на 16.05.2014 р. з підстав,
викладених в ухвалі.

Розпорядженням голови суду від 16.05.2014 р.
в зв'язку із складністю справи №
921/189/14-г/15 призначено колегіальний
розгляд даної справи у складі трьох
суддів, які визначені за допомогою
автоматизованої системи
документообігу суду.

Ухвалою суду від 16.05.2014 р. справу №
921/189/14-г/15 прийнято до провадження
колегією суддів та відкладено її
розгляд на 25.06.2014 р.

Розгляд справи було відкладено ухвалою
суду від 25.06.2014 р. на 21.07.2014 р. з підстав,
викладених в ухвалі. На задоволення
клопотання відповідача ухвалою суду
від 21.07.2014 р. продовжено строк розгляду
даної справи в складі колегії для
надання можливості сторонам подати
додаткові докази у справу та
відкладено її розгляд на 30.07.2014 р.

В судовому засіданні 30.07.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому
засіданні 30.07.2014 р. щодо заявлених
позовних вимог заперечив частково з
підстав, викладених у відзиві на позов
(вх. № 7354 від 31.03.2014р.). Також підтримав
клопотання про зупинення провадження у
даній справі до вирішення
господарським судом Донецької області
справи № 905/3240/14 за позовом
Фермерського господарства "Кадуб" до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Страхові гарантії"
про стягнення 78750,00 грн. за договором
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур №
000070/16/13-Кв від 22.03.2013 р., оскільки вказані
вище кошти є частиною позовних вимог у
справі № 921/189/14-г/15. Крім того, в
обґрунтування вказаного клопотання
подав додаткові пояснення, в яких
зазначив, що господарським судом
Донецької області залучено до участі у
справі в якості третьої особи, на
стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
публічне акціонерне товариство
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України», а також 02 червня
2014 року, до проведення господарським
судом Донецької області першого
судового засідання та до початку
розгляду справи по суті, ФГ "Кадуб"
надіслано на адресу господарського
суду Донецької області заяву про зміну
(збільшення) позовних вимог, згідно
якої позивач по справі № 905/3240/14
збільшив позовні вимоги та просив суд
визнати договір №000070/16/13-Кв
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур від
22.03.2013р. таким, що не набув чинності, та
стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Страхові гарантії" на користь
Фермерського господарства "Кадуб"
кошти в сумі 78750,00 грн. Проте, станом на
сьогоднішній день дана заява
господарським судом Донецької області
не прийнята до розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні проти даного клопотання
заперечив з мотивів, зазначених у
запереченнях щодо клопотання про
зупинення провадження у справі.

В задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі суд відмовляє, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України,
однією з підстав зупинення провадження
у справі є неможливість її розгляду до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Пленумом Вищого господарського суду
України у п.3.16 Постанови №18 від 26.12.2011р.
роз'яснено, що пов'язаною з даною
справою є така інша справа, у якій інший
суд встановлює обставини, що впливають
чи можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Так, у справі №905/3240/14
розглядається спір щодо договору, який
не являється підставою для стягнення
боргу у справі №921/189/14-г/15, і прийняте
рішення у справі №905/3240/14 не
вплине на розгляд справи №921/189/14-г/15.
Отже, визначені законом підстави для
зупинення провадження у даній справі
відсутні, оскільки господарський суд
не позбавлений можливості встановити
обставини, що мають значення для
вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що у задоволенні клопотання
про зупинення провадження у справі
слід відмовити.

Також представник відповідача в
судовому засіданні 30.07.2014 р. просив суд
зменшити штрафні санкції з підстав,
викладених у додаткових поясненнях
(вх.№13987 від 28.07.2014 р.). Зокрема,
відповідач вважає неспіврозмірними
суми штрафу, пені та відсотків річних у
порівнянні з сумою основної
заборгованості, оскільки вони
становлять разом 889 054,61 грн., тоді як
основний борг - 805 256,38 гри.

В судовому засіданні 30.07.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

Між ПАТ "Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (Покупець) та
Фермерським господарством "Кадуб"
(Постачальник) укладено договір
поставки зерна майбутнього врожаю №
K004IVF-F від 22.03.2013р. (надалі - договір), за
умовами якого Постачальник в порядку
та на умовах цього договору у
визначений сторонами строк поставляє
Покупцю сільськогосподарську
продукцію - зерно кукурудзи 3 класу
(надалі - товар) в кількості 1 500,000, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити даний товар (п. 1.1. договору).

Термін поставки товару встановлено до
01.11.2013р. (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.2.1. договору поставка
відповідної партії товару вважається
здійсненою в момент підписання між
покупцем та постачальником акту
приймання-передачі відповідної партії
товару на умовах поставки передбачених
цим договором.

Умови поставки визначені в п. 1.3.
договору, зокрема: EXW - ППА "Вільхівці",
78100, вул. Винниченка, буд. 105, м.
Городенка, Івано-Франківська область,
Україна (згідно IHKOTEPMC 2010), якщо інший
сертифікований зерновий склад
(зерносховище) не вказаний(е) у листі
покупця, що направлений на адресу для
листування постачальника, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Мінімальна партія товару для передачі
покупцю - 500 тонн. У випадку, якщо
загальна кількість товару згідно п. 1.1.
договору становить менш ніж 500 тонн,
покупець має право приймати товар у
повному обсязі одноразово (п. 1.3.1.
договору).

Відповідно до п. 2.2. договору сторони
домовились, що однією з істотних умов
цього договору є укладення сторонами
договору застави майбутнього врожаю,
який має бути нотаріально посвідчений
у передбаченому законодавством
України порядку, при цьому усі витрати,
що пов'язані із укладенням та
нотаріальним посвідченням такого
договору несе постачальник.

П. 3. договору сторони передбачили, що
попередня оплата товару здійснюється
із розрахунку ціни одиниці виміру
товару (станом на момент укладення
договору), яка складає 700,00 грн. за
одиницю виміру товару, в тому числі ПДВ
- 116,67 грн.

У п. 3.1.1. Договору встановлено суму
попередньої оплати за товар, яка
становить один мільйон п'ятдесят тисяч
гривень.

Ціна на партію товару відображається в
специфікації, яка є невід'ємною
частиною цього договору (п. 3.2.
договору).

В розділі 4 договору сторони погодили
порядок розрахунків за поставку зерна
майбутнього врожаю, зокрема:

- покупець протягом 15 (п'ятнадцяти)
календарних днів з моменту набрання
чинності цим договором, зобов'язується
перерахувати кошти (попередня оплата
товару), передбачені п. 3.1.1. договору на
поточний рахунок постачальника (на
підставі рахунку-фактури останнього),
за вирахуванням грошової суми
передбаченої у п. 4.1.1. цього договору;

- постачальник доручає покупцю
сплатити грошову суму, яку покупець
утримує із коштів, які належні до
виплати постачальнику у відповідності
до п. 4.1. цього договору, у розмірі,
зазначеному в договорі комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур, що є
невід'ємною частиною цього Договору.

На виконання умов п. 2.2 договору між
сторонами укладено договір застави
майбутнього врожаю від 22.03.2013 р., який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 160 (далі -
Договір застави).

Відповідно до п. 5.5 договору
постачальник зобов'язаний укласти зі
страховою компанією, яка погоджена
покупцем, договір комплексного
страхування, умовами якого буде
передбачено, що у випадку настання
страхового випадку у відповідності до
умов Договору комплексного
страхування, розмір всієї страхової
виплати перераховується страховою
компанією покупцю, а також передбачити,
що вигодонабувачем за цим договором є
покупець. Покупець сплачує за
постачальника страховий платіж за
договором комплексного страхування (у
порядку, що передбачений договором
комплексного страхування), у розмірі
передбаченому згідно п. 4.1.1 договору.

На виконання умов п. 5.5 договору між
Фермерським господарством "Кадуб" та
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Страхові гарантії"
укладено договір №000070/16/13-Кв
комплексного
(мультиризикового)страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур від
22.03.2013р. (далі - Договір страхування).

Позивач на виконання умов п.п. 4.1, 4.1.1
договору перерахував на користь
відповідача 1 050 000,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 117 від 08.04.2013 р. на суму 971
250,00 грн., № 122 від 08.04.2013 р. на суму 15 750,00
грн. з призначенням «сплата за
страхування майбутнього врожаю» та №
965 від 15.07.2013 р. на суму 63 000,00 грн. з
призначенням «сплата за страхування
майбутнього врожаю», належно завірені
копії яких знаходяться в матеріалах
справи.

Проте Відповідач свої зобов'язання по
поставці зерна виконав частково з
порушенням умов договору. Згідно п.1.2.
договору термін поставки визначено до
01 листопада 2013 року.

Так, відповідачем здійснено поставку
Товару 20 грудня 2013 р. у розмірі 244,299
метричних тонн, що підтверджується
накладною № 31 від 20.12.2013 р. та
Специфікацією № 1 від 20.12.2013 р.

У відповідності до п.5.4. договору,
Позивачем 16.01.2014 р. направлено
відповідачу лист-вимогу № 18-02/01 від
16.01.2014 р. про перерахування коштів в
розмірі 805 256,38 грн., 159 600,00 грн.
договірної санкції та 525 000,00грн. штрафу.
Дана вимога отримана відповідачем
21.01.2014 р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (копія міститься в
матеріалах справи). Дана вимога
залишена відповідачем без відповіді та
задоволення.

Отже, станом на день розгляду справи
основних борг відповідача перед
позивачем становить 805 256,38 грн., які
позивач просить стягнути з
відповідача.

Крім того, позивачем відповідно до п.6.3.
договору нараховано відповідачу
договірну санкцію у розмірі 0,2 % від
суми, що визначена п.3.1.1 договору, за
кожен день прострочення зобов'язання,
яка становить за період з 02.11.2013 р. по
16.01.2014 р. 159 600,00 грн., та
штраф у розмірі 50% від суми, що
визначена п.3.1.1 договору, що становить
525 000,00 грн., які просить стягнути з
відповідача.

Також, позивачем відповідно до п.5.4.
договору нараховано відповідачу 24%
річних у розмірі 204 454,61 грн., які просить
стягнути з відповідача.

Позивач просить стягнути з відповідача
судові витрати в розмірі 33 886,21 грн.
судового збору.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, між
ПАТ "Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (Покупець) та
Фермерським господарством "Кадуб"
(Постачальник) укладено договір
поставки зерна майбутнього врожаю №
K004IVF-F від 22.03.2013р. (надалі - договір), за
умовами якого Постачальник в порядку
та на умовах цього договору у
визначений сторонами строк поставляє
Покупцю сільськогосподарську
продукцію - зерно кукурудзи 3 класу
(надалі - товар) в кількості 1 500,000, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити даний товар (п. 1.1. договору).

На виконання умов п. 2.2 договору між
сторонами укладено договір застави
майбутнього врожаю від 22.03.2013 р., який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 160 (далі -
Договір застави).

На виконання умов п. 5.5 договору між
Фермерським господарством "Кадуб" та
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Страхові гарантії"
укладено договір №000070/16/13-Кв
комплексного
(мультиризикового)страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур від
22.03.2013р. (далі - Договір страхування).

П. 3. договору сторони передбачили, що
попередня оплата товару здійснюється
із розрахунку ціни одиниці виміру
товару (станом на момент укладення
договору), яка складає 700,00 грн. за
одиницю виміру товару, в тому числі ПДВ
- 116,67 грн.

У п. 3.1.1. Договору встановлено суму
попередньої оплати за товар, яка
становить один мільйон п'ятдесят тисяч
гривень.

Ціна на партію товару відображається в
специфікації, яка є невід'ємною
частиною цього договору (п. 3.2.
договору).

В розділі 4 договору сторони погодили
порядок розрахунків за поставку зерна
майбутнього врожаю, зокрема:

- покупець протягом 15 (п'ятнадцяти)
календарних днів з моменту набрання
чинності цим договором, зобов'язується
перерахувати кошти (попередня оплата
товару), передбачені п. 3.1.1. договору на
поточний рахунок постачальника (на
підставі рахунку-фактури останнього),
за вирахуванням грошової суми
передбаченої у п. 4.1.1. цього договору;

- постачальник доручає покупцю
сплатити грошову суму, яку покупець
утримує із коштів, які належні до
виплати постачальнику у відповідності
до п. 4.1. цього договору, у розмірі,
зазначеному в договорі комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур, що є
невід'ємною частиною цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач на виконання умов п.п. 4.1, 4.1.1
договору перерахував на користь
відповідача 1 050 000,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 117 від 08.04.2013 р. на суму 971
250,00 грн., № 122 від 08.04.2013 р. на суму 15 750,00
грн. з призначенням «сплата за
страхування майбутнього врожаю» та №
965 від 15.07.2013 р. на суму 63 000,00 грн. з
призначенням «сплата за страхування
майбутнього врожаю», належно завірені
копії яких знаходяться в матеріалах
справи.

Проте, Відповідач свої зобов'язання по
поставці зерна виконав частково з
порушенням умов договору. Згідно п.1.2.
договору термін поставки визначено до
01 листопада 2013 року.

Так, відповідачем здійснено поставку
Товару 20 грудня 2013 р. у розмірі 244,299
метричних тонн, що підтверджується
накладною № 31 від 20.12.2013 р. та
Специфікацією № 1 від 20.12.2013 р.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України визначено,
що якщо продавець,
який одержав
суму попередньої
оплати товару, не передав товар у
встановлений строк, покупець має право
вимагати передання оплаченого товару
або повернення суми попередньої
оплати.

Відповідно до п. 5.4 договору у разі
невиконання постачальником своїх
зобов'язань покупець має право
зупинити виконання своїх зобов'язань,
відмовитися від їх виконання частково
або в повному обсязі, при цьому
постачальник зобов'язаний повернути
покупцю всі кошти перераховані на
користь постачальника на виконання
умов договору (у т.ч. суму грошових
коштів, що визначена згідно п. 4.1.1
договору) протягом 3 банківських днів з
моменту отримання листа-вимоги
покупця.

У відповідності до п.5.4. договору,
Позивачем 16.01.2014 р. направлено
відповідачу лист-вимогу № 18-02/01 від
16.01.2014 р. про перерахування коштів в
розмірі 805 256,38 грн., 159 600,00 грн.
договірної санкції та 525 000,00грн. штрафу.
Дана вимога отримана відповідачем
21.01.2014 р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (копія міститься в
матеріалах справи), однак залишена без
відповіді та задоволення.

Отже, станом на день розгляду справи
заборгованість відповідача становить
805 256,38 грн. та підлягає до стягнення на
користь позивача.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі
невиконання / неналежного виконання
постачальником зобов'язань щодо
поставки товару, постачальник
зобов'язаний сплатити покупцю
договірну санкцію у розмірі 0,2 % від
суми, що визначена п. 3.1.1 договору, за
кожен день прострочення зобов'язання, а
за прострочення зобов'язання щодо
поставки товару понад 15 днів,
постачальник окрім договірної санкції
сплачує також штраф у розмірі 50 % від
суми, що визначена п. 3.1.1 договору.

За умовами п.6.3. договору , позивачем
нараховані та заявлені до стягнення
договірну санкцію за період з
02.11.2013 р. по 16.01.2014 р. в розмірі 159 600,00 грн.
та штраф в розмірі 525 000,00грн.

Матеріалами справи підтверджено
невиконання відповідачем зобов'язань
щодо поставки товару, доказів поставки
зерна кукурудзи або сплати грошових
коштів відповідачем суду не надано.

Статтями 193, 199 ГК України, частиною 1
статті 216 ЦК України передбачено, що
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин,
передбаченими цим кодексом та іншими
законами. До відносин щодо
забезпечення виконання зобов'язань
учасників господарських відносин
застосовуються відповідні положення
ЦК України.

Заходами відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій
передбачено частиною 1 статті 216 та
частиною 1 статті 546 ЦК України.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку відповідач
зобов'язаний сплатити за невиконання
чи неналежне виконання господарського
зобов'язання. Якщо розмір штрафних
санкцій не визначено, санкції
застосовуються у розмірі,
передбаченому договором.

При цьому суд зауважує, що та обставина,
що за порушення зобов'язання
відповідачем по поставці товару
постачальник сплачує покупцю
договірну санкцію у розмірі
0,2 % від суми сплаченої
позивачем (1 050 000,00 грн.) за кожен
день прострочення товару, не
перетворює цю договірну санкцію в пеню
за порушення грошового зобов'язання,
так само, як і обов'язок постачальника
поставити товар не стає грошовим
зобов'язанням.

Аналогічний правовий висновок
міститься у Постанові ВСУ від 03.12.2013
року.

Окрім того, встановлений за умовами
п.6.3. договору штраф є договірною
господарською санкцію за порушення
строків поставки зерна
більше ніж на 15 днів.

Таким чином, п.6.3. договору сторони
домовились про застосування
господарських санкцій за два порушення
відповідача: не поставку зерна та
порушення строків поставки на 15 днів.

У разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір стягуваних
санкцій (частина 1 статті 233 ГК України).
Схоже правило міститься в частині 3
статті 551 ЦК України, відповідно до якої
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Право господарського
суду зменшити у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені),
яка підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання закріплено в
пункті 3 частини 1 статті 83 ГПК України.

Враховуючи те, що розмір штрафу в 525 000,00
грн. є надмірно великим із сумою
основного боргу, не є співрозмірним
зі збитками позивача, виходячи з
принципів розумності та
справедливості, суд вважає зменшити
заявлений до стягнення штраф до суми 105
000,00 грн. , в стягненні решта суми штрафу
420 000 грн. - відмовити.

Заявлена до стягнення договірна
санкція в розмірі 159 600,00 грн. є
правомірно розрахованою, в т.ч. по
періоду нарахування за час з моменту
невиконання обов'язків по поставці
товару до моменту формування позивачем
вимоги про повернення грошових коштів
та підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.4 договору у разі
невиконання постачальником своїх
зобов'язань покупець має право
зупинити виконання своїх зобов'язань,
відмовитися від їх виконання частково
або в повному обсязі, при цьому
постачальник зобов'язаний повернути
покупцю всі кошти перераховані на
користь постачальника на виконання
умов договору (у т.ч. суму грошових
коштів, що визначена згідно п. 4.1.1
договору) протягом 3 банківських днів з
моменту отримання листа-вимоги
покупця. Сторони погодили, що достатнім
доказом наявності обставин, що
визначені попереднім реченням є
лист-вимога покупця. У випадку
порушення постачальником грошових
зобов'язань останній зобов'язаний
сплатити покупцю проценти у розмірі 24 %
річних за весь час користування
грошовими коштами.

Позивачем на підставі п. 5.4 договору
нараховано 24 % річних за весь час
користування грошовими коштами в
розмірі 204 454,61 грн. за період з
09.04.2013 р. по 17.02.2014 р. включно.

Така позиція позивача щодо існування
грошових зобов'язань відповідача з
09.04.2013 року по 16.01.2014 року на суму 150 000,00
грн. є неправомірною з огляду на
існування у відповідача до 16.01.2014 року
не грошових зобов'язань по поставці
зерна кукурудзи за умовами п.1.2.
договору та виникнення у відповідача
грошових зобов'язань з 25.01.2014 року з
урахуванням п.5.4. договору та отримання
відповідачем листа вимоги 21.01.2014 року
та 3-ьох банківських днів на оплату.

За таких обставин, до задоволення
підлягає стягнення 24 % річних за період
з 25.01.2014 р. по 17.02.2014 р. в розмірі 12 707,61
грн. В іншій частині нараховані
позивачем 24 % на суму 191 747,00 грн. є
необґрунтованими й стягненню не
підлягають.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення частково.

У відповідності до вимог ст. 49 ГПК
України, витрати по сплаті судового
збору в розмірі 21 651,27 грн. покладаються
на відповідача пропорційно до
задоволених позовних вимог.

Керуючись cт.ст. 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46,12, 32, 33, 34,
35, 36, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фермерського
господарства "Кадуб" (48455, с. Сновидів,
Бучацького району, Тернопільської
області, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (01033, м. Київ вул.
Саксаганського, 1, ) - 805
256 (вісімсот п'ять тисяч двісті
п'ятдесят шість) грн. 38 коп. основного
боргу, 159 600 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч
шістсот) грн. 00 коп. договірної санкції,
12 707 (дванадцять тисяч сімсот сім) грн. 61
коп. 24% річних, 105 000 (сто п'ять тисяч)
грн. 00 коп. штрафу, 21 651 (двадцять одну
тисячу шістсот п'ятдесят одну) грн. 27
коп. - судового збору.

3. В решті частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 04.08.2014р.

Головуючий суддя
Галамай О.З.

Суддя
Півторак М.Є.

Суддя
Чопко Ю.О.