ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
Справа № 925/893/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Гури І.І.,
при секретарі судового засідання Голуб
Є.О., за участю представників сторін:
позивача - Сидорчук Г.П. за
довіреністю, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
господарського суду Черкаської
області у м. Черкаси справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Терм-2", м. Черкаси до
приватного підприємства "Надія", м.
Черкаси про стягнення 28 849,80 грн., -

ВСТАНОВИВ :

Подано позов, у якому позивач просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 28 849,80 грн. за
поставлений товар та роботи на
виконання договору від 06.09.2013 № 130 на
підставі договору від 27.03.2014 №В08523.

Відповідач у письмовому відзиві
вказав, що неоплаченими є не усі
монтажні роботи, а тільки по останньому
акту здачі-приймання робіт від 13.02.2014 на
суму 15 492,00 грн., оскільки саме цей акт
містить зауваження, тому відповідач
вважає обґрунтованими вимоги позивача
тільки щодо сплати заборгованості за
отримані металопластикові вироби на
загальну суму 13 357,80 грн., так як
будь-яких зауважень до них первинні
документи не містять, щодо монтажних
робіт на суму 15 492,00 грн. відповідач
вважає, що вимога про їх оплату може
бути задоволена після усунення
зауважень, викладених у акті
здачі-приймання.

В запереченнях на відзив відповідача
позивач, вказав, що доводи відповідача
недоречними та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи й чинному законодавству
України, оскільки:

- посилання відповідача на те, що він не
мав семиденного терміну від дати
отримання вимоги до дати отримання
позову провести звірку та виконати
вимогу, то, надана відповідачем, копія
конверту, у якому надійшла вимога
містить два штемпеля пошти, що свідчить
про те, що відповідач проігнорував
направлене та отримав поштове
відправлення після повторного
вручення; звертає увагу на роз'яснення
у п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", виходячи з
вказаних положень, пред'явлення вимоги
до боржника взагалі не є обов'язком у
даному спорі;

- твердження позивача про те, що вимога
про оплату монтажних робіт може бути
задоволена після усунення зауважень,
вказаних у акті здачі-прийняття є
помилковим, ці зауваження не впливають
на зобов'язання по оплаті, виходячи з п.
7.2. Договору, зауваження. викладені в
акті не відносяться до складу робіт,
обумовлених договором, а за умовами
додаткової угоди від 18.02.2014 до договору
ці зауваження віднесені сторонами до
гарантійних зобов'язань позивача; ці
зауваження з'явились 21.02.2014 після
підписання акту робіт, написані
невстановленою особою;

- звертає увагу щодо порядку прийняття
робіт на ч. 1 ст. 853, ч. 4, 6 882 ЦК України;
під час прийняття робіт зауважень не
було, роботи було прийнято, вказана
обставина свідчить, що позивач
повністю виконав роботи, обумовлені
договором;

- щодо оплати робіт посилається на ст. 854
ЦК України, виходячи з норм
законодавства та умов договору
зобов'язання по оплаті виконаних робіт,
зазначених у спірному акті виникли у
відповідача з 13.02.2014, дня підписання
акту виконаних робіт; це підтверджено і
наступним підписанням договору про
заміну сторони у зобов'язання та актів
звірки взаєморозрахунків; щодо
здійснених оплат, то слід звертати
увагу на банківські виписки, у яких
вказані призначення платежу;

- звертає увагу на ч. 1 ст. 518 ЦК України;
заперечення відповідача проти вимог
з'явились у нього під час судового
розгляду справи, жодних заперечень до
дня порушення справи в суді від
відповідача не надходило, дане позивач
оцінює як ухилення від виконання
зобов'язання з оплати визнаного боргу,
порушуючи цим п. 7 ст. 193 ГК України. До
заперечень додана копія додаткової
угоди від 18.02.2014 до Договору.

Відповідач в додаткових поясненнях
вказав:

- яким шляхом повинні зазначатися
зауваження до товару чи до виконаних
робіт сторони погодили у п. 9.2., 9.5, 9.6
Договору, таким чином наведення
зауважень безпосередньо у акті
здачі-прийняття робіт з одночасним
його підписанням та скріпленням
печаткою відповідача відповідає
умовам Договору; для цілей
оподаткування наявність акту є
обов'язковим;

- щодо оплати посилається на п. 7.2.
Договору та ч. 1 ст. 854 ГК України; вертає
увагу на п. 13.2. Договору, вказує, що
укладений договір про відступлення
права вимоги є лише згодою на передачу
прав за Договором іншому кредитору,
підтвердженням чого є викладене у п. 6. 7
договору про відступлення права
вимоги, отже, підписанням договору,
відповідач лише надав згоду на заміну
кредитора, виходячи з цього та ч. 1 ст. 518
ЦК України у договорі про відступлення
права вимоги не зазначалось про
наявність зауважень до виконаних робіт
за актом від 13.02.2014;

- недоліки, наведені замовником у акті
від 13.02.2014 не усунуті, доказів
протилежного позивач не надав.

Позивач в запереченнях на
додаткові пояснення відповідача за
вих.. № 79 від 15.07.2014 вказав, що вважає
позицію відповідача, викладену у
поясненнях, також, що не відповідає
фактичним обставинам справи й чинному
законодавству України. Відповідач в
своїх поясненнях, як на підставу,
посилається на пункти 9.2, 9.5, 9.6 договору
від 06.09.2013року. Оскільки відповідач не
вказує номер договору, можна
передбачити, що мова йде саме про
договір №130 від 06 вересня 2013року.

Разом з тим пункти 9.2.,9.5. вищеназваного
договору не мають жодного відношення
до порядку приймання - передачі
виконаних робіт по монтажу
конструкцій. Цими пунктами сторони
договору обумовили порядок приймання
товару (металопластикових виробів) по
кількості та якості. До речі жодних
зауважень щодо кількості та якості
поставленого товару від відповідача не
надходило. Кількість та якість товару
не є предметом цього судового спору.
Порядок приймання - передачі виконаних
робіт по монтажу конструкцій
передбачено саме пунктом 9.6.
вищевказаного договору. Його зміст
кореспондується з вимогами частина 4
ст. 882 Цивільного кодексу України, де
передбачено, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною. Замовник має право
відмовитися від прийняття робіт у разі
виявлення недоліків, які виключають
можливість використання об'єкта для
вказаної в договорі мети та не можуть
бути усунені підрядником, замовником
або третьою особою ( частина 6 ст. 882
Цивільного кодексу України). Передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами. Спірний
акт було підписано сторонами 13 лютого
2014року, при цьому, а ні представник
відповідача, який приймав роботи, а ні
директор ПП «Надія» який затверджував
акт, не висловили жодних зауважень
стосовно якості виконаних робіт. Так
звані «зауваження» з'явилися 21 лютого
2014 року після підписання акту і були
зроблені невстановленою особою, яка
навіть не приймала участь у здачі -
прийманні робіт. За нормами частини 1
статті 853 Цивільного кодексу України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі. Підписання Замовником цього
акту свідчить про те, що позивач
повністю, якісно та у встановлені
строки виконав роботи обумовлені
договором. Як вже неодноразово
зазначалося, саме з дати підписання
акту (13 лютого 2014року) у відповідача
виникли зобов'язання по оплаті
виконаних робіт. За вимогами пункту 7.2.
вищевказаного договору кінцевий
розрахунок за доставку та монтаж
вноситься замовником після підписання
акту виконаних робіт. Не зважаючи на те,
що зауваження на примірниках акту
позивача та відповідача датовані 21
лютого 2014року зміст та смислове
значення цих звужень різні, що в свою
чергу свідчить про те, що невстановлена
особа яка зробила ці надписи на актах
не лише не приймала участі у прийманні -
передачі виконаних робіт, вона навіть
не знайома з фактичними обставинами
справи. Підписанням вищевказаного
договору відповідач визнав наявність в
нього заборгованості в сумі 28 849,80 грн.
перед ТОВ «Круг - Терм» ( пункт 3
договору про заміну сторони у
зобов'язанні). Підписуючи цей договір,
відповідач підтвердив, що він
повідомлений про зміну кредитора у
договорі та усвідомив, що всі права
кредитора у договорі № 130 від 6 вересня
2013р. перейшли від ТОВ «Круг - Терм» до
ТОВ «Терм - 2» ( пункт 6 договору про
заміну сторони у зобов'язанні).
Підписуючи договір про заміну сторони
у зобов'язанні, відповідач засвідчив,
що в нього відсутні будь - які
заперечення щодо заміни кредитора у
зобов'язанні (пункт 7 договору про
заміну сторони у зобов'язанні) та
зобов'язався перерахувати визнаний ним
борг на розрахункові реквізити
позивача ( пункт 8 договору про заміну
сторони у зобов'язанні).

У судовому засіданні:

- представник позивача підтримав
позовні вимоги повністю та просив їх
задовольнити.

Згідно ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, встановив наступне.

06 вересня 2013 року між приватним
підприємством «Надія» (відповідач у
справі, замовник за договором) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Круг-Терм»
(постачальник за договором) було
укладено договір № 130 (далі - Договір).

27 березня 2014 року між ТОВ «Круг-Терм»,
ТОВ «Терм-2» та ПП «Надія» було укладено
договір № В08523 (далі - Договір про
заміну сторони в зобов'язанні. )

За умовами вищеназваного договору до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Терм-2» переходять
права кредитора у зобов'язанні між ТОВ
«Круг-Терм» та ПП «Надія».

Відповідно до п. 3 Договору про заміну
сторони в зобов'язанні, на момент
підписання цього договору борг ПП
«Надія» перед ТОВ «Круг-Терм» по
договору № 130 від 06 вересня 2013 року
становить 28849,80 грн.

Відповідно до п. 8 вказаного Договору
борг, який виник по договору №130 від 06
вересня 2013 року боржник зобов'язується
перерахувати новому кредитору ТОВ
«Терм-2».

У відповідності до розділу 1
вищеназваного Договору № 130 ТОВ «Круг -
Терм» як постачальник зобов'язався
поставити та передати у власність
замовника - ПП «Надія»
металопластикові вироби (вікна та
двері) (за текстом договору Товар) та
виконати роботи з встановлення Товару,
згідно договору, а замовник в свою
чергу зобов'язався прийняти та
оплатити цей Товар та виконані роботи
на умовах вищеназваного Договору.

Відповідно до п. 1.4. Договору позивач
зобов'язується виконати роботи з
встановлення товару у відповідні
дверні та віконні отвори будівлі
відповідача.

Пунктом 6.3. Договору передбачена
оціночна (попередня) сума Договору, яка
разом з ПДВ становить 120 694, 87 грн.

Остаточна (загальна) сума Договору
визначається з урахуванням фактичних
розмірів конструкцій (п. 6.4. Договору).

Замовник оплачує поставлений товар за
ціною, вказаною постачальником у
рахунках фактурах і накладних ( п. 6.1
Договору).

Остаточний розрахунок за доставку та
монтаж конструкцій вноситься
замовником після підписання акту
виконаних робіт (пункт 7.2. Договору).

Відповідно до п. 9.6 Договору після
завершення робіт по монтажу
конструкцій постачальник підписує у
замовника акт виконаних робіт.

В додатковій угоді від 18 лютого 2014 року
до Договору № 130 від 06.09.2013 сторони
внесли наступні зміни до Договору :
визначено, що після підписання акта
виконаних робіт постачальник
зобов'язаний за попереднім викликом
замовника направити на об'єкт
представників, за власний рахунок , не
більше двох разів для остаточного
встановлення віконної фурнітури та
налагодження змонтованих конструкцій.

Постачальник виконує роботи з
остаточного встановлення віконної
фурнітури та налагодження змонтованих
конструкцій за власний рахунок за
попереднім викликом замовника. Отже ці
роботи не входять у вартість робіт,
обумовлених договором, а тому
зауваження, які містяться на акті від 13
лютого 2014 року ніяким чином не
впливають на обсяг зобов'язань
відповідача по оплаті виконаних робіт.

У відповідності до накладних :

№ КТ-00008704 від 6 вересня 2013 року, №
КТ-00008954 від 25 вересня 2013року, № КТ-00009197
від 17 жовтня 2013року , № КТ-00009299 від 24
жовтня 2013року, № КТ-00009301 від 25 жовтня
2013року, № КТ-00009384 від 4 листопада
2013року, № КТ-00009385 від 4 листопада 2013року
, № КТ-00009431 від 7 листопада 2013року, №
КТ-00009432 від 7 листопада 2013року, №
КТ-00009499 від 12 листопада 2013року, №
КТ-00009541 від 15 листопада 2013року, №
КТ-00009540 від 15 листопада 2013року, №
КТ-00009629 від 28 листопада 2013року, №
КТ-00009628 від 28 листопада 2013року, №
КТ-00045701 від 13 лютого 2014року, ПП «Надія»
отримало від ТОВ «Круг - Терм»
металопластикові вироби на загальну
суму 102 922, 84 грн.

У відповідності до актів здачі -
приймання робіт

№ КТ - 0000107 від 6 вересня 2013року,

№ КТ - 0000120 від 25 вересня 2013року,

№ КТ - 0000004 від 13 лютого 2014року ТОВ
«Круг-Терм» виконало роботи по монтажу
вищевказаних металопластикових
виробів на загальну суму 16 471,00 грн., а ПП
«Надія» прийняло ці роботи без жодних
зауважень.

Загальна вартість отриманих ПП «Надія»
металопластикових виробів та вартість
робіт з їх монтажу становить 119 393, 84 грн.

Таким чином товариство з обмеженою
відповідальністю «Круг-Терм» повністю
виконало взяті на себе зобов'язання за
Договором.

У відповідності до платіжних доручень

№ 978 від 23.08.2013,

№ 1212 від 13.09.2013,

№ 1263 від 20.09.2013,

№ 1569 від 23.10.2013 ПП «Надія» здійснило
часткову оплату за отримані
металопластикові вироби на загальну
суму 90 544,04 грн.

Заборгованість ПП «Надія» за
поставлені ТОВ «Круг-Терм»
металопластикові вироби та виконані
ним роботи складає 28 849,80 грн.

13 лютого 2014 року між сторонами складено
та підписано акт № КТ-0000004
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
зауважень стосовно якості робіть не
вказано.

16 травня 2014 року за вих. № 45 позивач
направив відповідачу вимогу про сплату
заборгованості за Договором, що
підтверджено описом вкладення
поштових відправлень до цінного листа
та фіскальним чеком, однак ніякої
відповіді відповідач на вимогу не
надав.

Між сторонами складено та підписано
акт звірки взаєморозрахунків за 1
півріччя 2014 року, відповідно до якого
кінцеве сальдо складає 28849,80 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягаючими до задоволення, з огляду
на наступне.

Договір, на який посилається позивач,
як на підставу позовних вимог, є
договором про надання послуг, загальні
положення про який встановлені главою
63 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК
України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

У ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК
України передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 193, 202 ГК України та
статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідне роз'яснення міститься у
пункті 1.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», де зокрема
зазначено, що якщо у договорі або
законі не встановлено строку (терміну),
у який повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530 ЦК
України. Цією нормою передбачено, між
іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України.

Днем пред'явлення вимоги кредитором
слід вважати день, у який боржник
одержав надіслану йому вимогу, а в разі
якщо вимогу надіслано засобами
поштового зв'язку і підприємством
зв'язку здійснено повідомлення про
неможливість вручення поштового
відправлення, то днем пред'явлення
вимоги є дата оформлення названим
підприємством цього повідомлення.

Часина 4 ст. 882 ЦК України, передбачає, що
передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Замовник має право відмовитися від
прийняття робіт у разі виявлення
недоліків, які виключають можливість
використання об'єкта для вказаної в
договорі мети та не можуть бути усунені
підрядником, замовником або третьою
особою ( частина 6 ст. 882 ЦК України).
Передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами.

За нормами частини 1 статті 853 ЦК
України замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково
згідно ст. 854 ЦК України.

Наявність заборгованості, що заявлена
до стягнення, підтверджується
вищевказаними доказами. Строк
виконання зобов'язання вже настав.

Отже, суд вважає доведеним право
позивача вимагати стягнення з
відповідача 28849,80 грн. заборгованості
за поставлений товар та виконані
роботи.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК
України кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Статтею 218 ГК України визначено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір,
сплачений останнім при поданні позову,
а саме: 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства
"Надія" (18001, вул.. Шашкевича, 27, м.
Черкаси, ідентифікаційний код21356758) на
товариства з обмеженою
відповідальністю "Терм-2" (18036, пров.
Хіміків, 8, м. Черкаси, ідентифікаційний
код 38089625) - 28849,80 грн. заборгованості та
1827,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом 10 днів з дня складення повного
рішення.

Повне рішення складено 22 липня 2014 року.

Суддя
І.І. Гура