ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 р.
Справа № 914/946/14

За позовом: Вольво Трак Корпорейшн (Volvo
Truck Corporation), м. Гетеборг, Швеція;

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Європа-Транс", м.
Жовква Львівської області;

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Тисмениця", м. Львів;

про: витребування майна з чужого
незаконного володіння

Головуюча суддя Король М.Р.

Суддя Яворський Б.І.

Суддя Долінська О.З.

За участю представників:

від позивача: Закалюк О.З. - представник
(довіреність від 21.03.2013 року);

від відповідача: Медвідь Л.М. -
представник (довіреність від 09.04.2014
року);

від третьої особи: не прибув;

В судовому засіданні 23.07.2014 р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору:

Позов заявлено Вольво Трак Корпорейшн
(Volvo Truck Corporation) (м. Гетеборг, Швеція) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Європа-Транс" (м.
Жовква) про витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Ухвалою суду від 24.03.14 року порушено
провадження у справі. Розгляд справи
призначено на 09.04.14 року. Вимоги до
сторін по підготовці справи до
розгляду в судовому засіданні
висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому
числі, визнано участь повноважних
представників сторін в судове
засідання.

Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою від 09.04.2014 р. суд відмовив у
задоволенні заяви про вжиття заходів
до забезпечення позову.

В судовому засіданні 14.05.2014 року судом
оголошено перерву до 21.05.2014 року.

Ухвалою суду від 21.05.2014 року призначено
колегіальний розгляд справи у складі
трьох суддів.

Автоматизованою системою
документообігу господарського суду
визначено склад колегії для розгляду
даної справи: головуюча суддя Король
М.Р., суддя Крупник Р.В. та суддя
Яворський Б.І.

В зв'язку з відпусткою судді Яворського
Б.І., автоматизованою системою
документообігу господарського суду
визначено суддю Долінську О.З. у склад
колегії для розгляду даної справи.

19.05.2014 року представник відповідача
подав клопотання про припинення
провадження у справі (вх №21452/14 від
19.05.2014 року) в зв'язку з арбітражним
застереженням, яке міститься в тексті
договору фінансового лізингу. Суд
відхилив вказане клопотання з огляду
на наступне.

Вимога позивача про витребування майна
грунтується на положеннях ст. 1212 ЦК
України та не виникає з положень
договору лізингу.

Згідно з положеннями частини першої
статті 124 Конституції України,
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Суд, здійснюючи
правосуддя, забезпечує захист
гарантованих Конституцією України та
законами України прав і свобод людини і
громадянина, прав і законних інтересів
юридичних осіб, інтересів суспільства
і держави (підпункт 4.1 пункту 4
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України у справі
про призначення судом більш м'якого
покарання від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Тому в
контексті статті 55 Конституції України
органи судової влади здійснюють
функцію захисту майнових і немайнових
прав та охоронюваних законом інтересів
фізичних або юридичних осіб у сфері
цивільних і господарських
правовідносин.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів України",
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в суді, до
підсудності якого вона віднесена
процесуальним законом.

Суд задоволив клопотання представника
позивача про витребування доказів (вх
№26364/14 від 18.06.2014 року), в якому позивач
просив витребувати у реєстраційно -
експлуатаційних органів Управління
державної автоінспекції ГУМВС України
у Львівській області інформацію, яка
підтверджує хто зареєстрований, як
власник транспортних засобів, про
витребування яких заявлено позовні
вимоги, які державні номерні знаки цих
транспортних засобів, їх попередніх та
теперішніх власників. У відповіді на
вказаний запит Центр надання послуг
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Самбір та
Самбірського району при ГУМВС України
у Львівській області повідомив, що
власником транспортних засобів,
вказаних у запиті, є ТзОВ "Європа-Транс,
, Львівська область, м.
Самбір, вул. Промислова, 6 Б.

Ухвалою суду від 18.06.2014 року розгляд
справи було відкладено на 02.07.2014 року та
залучено до участі у справі Товариство
з обмеженою відповідальністю
„Тисмениця" в якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача.

В судове засідання 02.07.2014 року позивач
участь повноважного представника
забезпечив, подав докази надіслання
позовної заяви з додатками третій
особі (вх. № 28459/14 від 02.07.2014 року).

В зв'язку з відпусткою судді Крупника
Р.В., автоматизованою системою
документообігу господарського суду
визначено суддю Яворського Б.І. у склад
колегії для розгляду даної справи.

Відповідач явку повноважного
представника забезпечив, через
канцелярію суду подав клопотання (вх. №
28404/14 від 02.07.2014 року) про звернення
господарського суду до Міністерства
юстиції України із судовим дорученням
з метою отримання інформації від
компетентного органу Королівства
Швеції щодо змісту норм права згідно з
його офіційним тлумаченням, практикою
застосування та доктриною, що
регулюють правовідносини стосовно
договору про фінансовий лізинг. До
отримання господарським судом
відповіді на відповідне судове
доручення відповідач клопоче про
зупинення провадження у справі.

Суд відхилив наведене клопотання
відповідача з огляду на те, що вимога
позивача про витребування майна
грунтується на положеннях ст. 1212 ЦК
України та не на нормах зобов'язального
права.

Крім цього, відповідачем подано
клопотання (вх. № 3380/14 від 02.07.2014 року)
про зупинення провадження у справі до
набрання законної сили рішенням
господарського суду Львівської
області у справі № 5015/3253/12 за позовом
ТОВ "Євро-Транс" до ТОВ "Тисмениця" про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу.

Вказане клопотання суд відхилив,
оскільки вважає, що розгляд
вищевказаної справи № 5015/3253/12 за
позовом ТОВ "Євро-Транс" до ТОВ
"Тисмениця" про визнання недійсним
договору купівлі - продажу не
унеможливлює вирішення даної справи.

23.07.2014 р. представник позивача подав
заперечення проти клопотань
відповідача та заяву про уточнення
позовних вимог (зміну предмета позову),
яку суд не прийняв до розгляду з огляду
на недотримання правил вчинення такої
процесуальної дії, зокрема не
направлення копії заяви відповідачу та
третій особі.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача протии позову
заперечив.

Третя особа явку повноважного
представника в судові засідання не
забезпечила, з заявами чи клопотаннями
не зверталась.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

19.03.2008 р. між позивачем (лізингодавець)
та відповідачем (лізингоодержувач)
було укладено договір про фінансовий
лізинг №UKR29/0208F, відповідно до якого
лізингодавець зобов'язався придбати та
передати в лізинг лізингоодержувачу 10
одиниць сідельних тягачів Volvo FN згідно
з технічною специфікацією в додатку №1,
4 одиниці напівпричепів Schmitz згідно з
технічною специфікацією в додатку 1(1), 6
одиниць напівпричепів Schmitz згідно з
технічною специфікацією в додатку №1(2),
які є невід'ємними частинами договору,
на загальну суму EUR 1 058 000,00.

Копії сертифікатів про отримання
відповідачем транспортних засобів
містяться в матеріалах справи.

Строк лізингу, узгоджений сторонами в
цьому договорі, складає 4 роки. Дія
строку лізингу починається з дати
підписання лізингоодержувачем
сертифіката про приймання згідно з
формою, викладеною в додатку №2.

У зв'язку з несплатою відповідачем
лізингових платежів за договором
лізингу, позивач 11.05.2012 р. направив
відповідачу рахунок - попередження з
вимогою про сплату прострочених
лізингових платежів та відмову від
договору лізингу.

В зв'язку з наявністю у відповідача
заборгованості зі сплати лізингових
платежів, неповерненням лізингодавцю
об'єкта лізингу після закінчення
строку, встановленого договором,
позивач звернувся до суду з вимогою про
витребування майна з чужого
незаконного володіння на підставі ст.
1212 ЦК України.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
до задоволення, виходячи з наступного.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи, в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
Україн,и безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1
частини другої статті 11, частин першої
та другої статті 509 ЦК України, цивiльнi
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогiєю породжують цивiльнi права та
обов'язки. До підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
належать договори та iншi правочини.
Зобов'язанням є правовiдношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися вiд
певної дiї, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином вiдповiдно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
aктiв цивільного законодавства, а за
вiдсутноcтi таких умов та вимог цього
Кодексу, інших aктiв цивільного
законодавства - вiдповiдно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказiвцi закону,
або суперечить меті правовiдношення i
його юридичному змісту. Тобто
вiдсутнiсть правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Системний аналіз положень частини
першої, пункту 1 частини другої статті
11, частини першої статті 177, частини
першої статті 202, частин першої та
другої статті 205, частини першої статті
207, частини першої статті 1212 ЦК України
дає можливість дійти висновку про те,
що чинний договір чи інший правочин є
достатньою та належною правовою
підставою набуття майна.

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в
незаборонений цивільним
законодавством спосіб з метою
забезпечення породження учасниками
вiдповiдних правовідносин у
майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною
другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті
1212 ЦК України звужує застосування
інституту безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зi сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню iншiй
стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених статтями 11, 600, 601,
604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Отже, правовідносини сторін
регулюються нормами зобов'язального
права, які застосовуються до окремих
видів угод, а не статтею 1212 ЦК України,
на яку посилається позивач як на
підставу позовних вимог. Таким чином, у
разі виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень частини першої статті 1212 ЦК
України, у тому числі й щодо
зобов'язання повернути майно позивачу.
(Правовий висновок Верховного Суду
України, викладений у постанові від
02.10.2013 р. №6-88цс13).

Як встановлено судом, транспортні
засоби, про повернення яких заявлено
позовні вимоги позивачем, передані
відповідачу на підставі договору
лізингу №UKR29/0208F від 19.03.2008 р.

Пунктом 6.3 договору лізингу сторони
визначили, що у випадку, якщо
лізингоодержувач не сплачує зазначені
в п.6.2 цього договору платежі, а також
будь - які інші платежі й витрати,
зазначені в цьому договорі або
пов'язані з ним, протягом 15 календарних
днів після отримання відповідного
письмового повідомлення з боку
лізингодавця, лізингоодержувач
зобов'язаний повернути обладнання
протягом 8 робочих днів в тому самому
стані, як на дату підписання
сертифіката про приймання (виключаючи
нормальний знос) у будь - яке місце на
території України, визначене
лізингодавцем.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що зобов'язання згідно
договору лізингу не є припиненими,
договір не визнаний в судовому порядку
недійсним, а тому позивачу необхідно
звертатись до суду з позовними
вимогами про повернення об'єкта
лізингу на підставі договору лізингу з
врахуванням положень розділу 15
договору, керуючись нормами
зобов'язального права.

Позовна вимога про зобов'язання
відповідача до вчинення необхідних дій
для зняття всіх транспортних засобів з
обліку в органах Державтоінспекції не
підлягає до задоволення, оскільки є
похідною від позовної вимоги про
зобов'язання до повернення майна.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий збір залишається на позивачем
у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Відповідно до ч.3 п.2 ст. 6 Закону України
"Про судовий збір", у разі якщо позовну
заяву подано після подання заяви про
вжиття запобіжних заходів чи заяви про
забезпечення доказів або позову,
розмір судового збору зменшується на
розмір судового збору, сплаченого за
подання заяви про вжиття запобіжних
заходів чи заяви про забезпечення
доказів або позову.

Зазначене зменшення розміру судового
збору здійснюється і в разі
одночасного (в один і той же день)
подання до господарського суду
позовної заяви і заяви про
забезпечення позову, в тому числі при
об'єднанні їх в одному документі. Якщо
заяву про забезпечення позову подано
після подання позовної заяви, то
відповідне зменшення суми судового
збору не здійснюється. (п.2.5 Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013 р. „Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України").

В зв'язку з викладеним, сплачений
позивачем судовий збір за подання
заяви про забезпечення позову
одночасно з позовною заявою, підлягає
поверненню позивачу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

2. Повернути Вольво Трак Корпорейшн
(Volvo Truck Corporation) (реєстраційний номер
, вул. Кільцева дорога, 20/1-А, м.
Київ, 03680) з державного бюджету сплачені
кошти в сумі 1827,00 грн., як оплату
судового збору, згідно платіжного
доручення №158 від 28.02.2014 року.

Повне рішення складено 28.07.2014 р.

Головуюча суддя
Король М.Р.

Суддя
Яворський Б.І.

Суддя
Долінська О.З.