ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2014 р.
Справа № 904/2198/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГАЛЕАН" ЛТД, м.
Івано-Франківськ;

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "МІК", м. Трускавець
Львівської області;

про: стягнення 5786,91 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 24.07.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть спору:

Позов заявлено товариством з обмеженою
відповідальністю "ГАЛЕАН" ЛТД (м.
Івано-Франківськ) до товариства з
обмеженою відповідальністю "МІК" (м.
Трускавець) про стягнення 5625,27 грн.

26.05.2014 року на адресу господарського
суду Львівської області супровідним
листом (№904/2198/14/21941/14 від 07.05.2014 року)
направлені матеріали справи за
територіальною підсудністю на
підставі ухвали господарського суду
Дніпропетровської області за позовом
товариством з обмеженою
відповідальністю "ГАЛЕАН" ЛТД (м.
Івано-Франківськ) до товариства з
обмеженою відповідальністю "МІК" (м.
Трускавець) про стягнення 5625,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач своїх обов'язків за
договором поставки № 061513 не виконав,
зокрема, не провів оплати за товар
згідно накладної №5759 від 24.12.2013 р.

Ухвалою суду від 27.05.2014 року прийнято
справу до розгляду та призначено на
12.06.2014 року. Вимоги до сторін висвітлено
в зазначеній ухвалі, в тому числі
визнано участь повноважних
представників сторін в судове
засідання.

05.06.2014 року на адресу суду надійшла
заява про зміну позовних вимог,
відповідно до якої сума позовних вимог
складає 5 786,91 грн., з яких: 5 500,00 грн. сума
основного боргу, 233,11 грн. пеня та 53,80
грн. 3% річних. Вказана заява прийнята
судом до розгляду. Крім того, у
наведеній заяві позивач клопоче про
проведення судового засідання без
присутності представника позивача.

В судове засідання 12.06.2014 року сторони
явки повноважних представників не
забезпечили. Розгляд справи відкладено
на 03.07.2014 року.

В судове засідання 03.07.2014 року сторони
повторно явки повноважних
представників не забезпечили.

01.07.2014 року через канцелярію
господарського суду поступив відзив на
позовну заяву (вх.№ 28227/14 від 01.07.2014
року), відповідно до якого відповідач
позовні вимоги заперечує.

07.07.2014 року через канцелярію
господарського суду надійшло
клопотання позивача (вх.№ 28529/14 від
02.07.2014 року), в якому позивач підтримав
позов в частині стягнення 5500,00 грн.
основного боргу та 286,91 грн. штрафних
санкцій.

24.07.2014 р. на електронною поштою до суду
поступило клопотання позивача про
відкладення розгляду спору у зв'язку з
неможливістю прибути в судове
засідання, яке суд відхилив з огляду на
неодноразове відкладення розгляду
справи судом та, враховуючи строк
розгляду спору, встановлений ст. 69 ГПК
України.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає, що справу може бути розглянуто
за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
об'єктивно дослідивши докази в їх
сукупності, суд встановив наступне:

19.11.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГАЛЕАН" ЛТД
(постачальником згідно договору) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "МІК" (покупцем
згідно договору) було укладено договір
поставки № 061513.

Відповідно до п. 1.1 договору,
постачальник постачає і передає у
власність ТОВ "МІК", а ТОВ "МІК" приймає і
оплачує товари згідно з замовленнями
ТОВ "МІК" та товарно-супровідною
документацією, які складають
невід'ємну частину цього договору.

ТОВ «МІК» надає замовлення
постачальнику на підставі прайс
листів, в яких наведено список товарів,
їхня ціна, асортимент (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 2.8 договору
постачальник буде вважатись таким, що
виконав зобов'язання поставки товару,
якщо він поставив товар до складу ТОВ
«МІК» із усією супроводжувальною
документацією, яка вимагається чинним
законодавством України за цим
договором (зокрема п. 2.4) і, якщо
внаслідок прийняття було постановлено
що товари повністю відповідають
вимогам, передбаченим законодавством
України, умовам замовлення ТОВ «МІК» та
цього договору (зокрема зазначеним у п.
3.1).

На підтвердження здійснення поставки
позивач представив суду накладну № 5759
від 24.12.2013 року на суму 5500,00 грн.,
підписану нач. бази позивача Мельничук
В.С., начальником аналітичного відділу
позивача Шефелюк С.А. та головним
бухгалтером відповідача Якушевич І.В.

Товар отримано через Смірнову О.М., що
діє на підставі довіреності № 1675 від
24.12.2013 року (довіреність долучено до
матеріалів справи).

Відповідач позовні вимоги заперечує,
посилаючись на недосягнення сторонами
істотних умов договору, а відтак
договір не можна вважати таким, що
породжує взаємні права та обов'язки.
Крім цього, наполягає на неотриманні
ним товару згідно накладної № 5759 від
24.12.2013 року.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Судом встановлено, що 19.11.2013 року
сторони уклали договір поставки № 061513,
який став підставою виникнення
взаємних прав та обов'язків відповідно
до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України. Відповідно до
п. 7.1 цей договір укладений строком дії
31.12.2014 року. А відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного
кодексу України обов'язок продавця
передати товар покупцеві вважається
виконаним у момент: вручення товару
покупцеві, якщо договором встановлений
обов'язок продавця доставити товар.

Судом встановлено, що звертаючись із
позовом ТзОВ "Галеан ЛТД"
обґрунтовувало виникнення обов'язку
відповідача оплатити вартість товару
(бета-каротіну 30%) довіреністю на
отримання товару від 24.12.2013 р. та
накладною № 5759 від 24.12.2013 року.

Відповідно до Закону України від 16.07.99
р. "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
діяльність та підтверджує її
здійснення.

Згідно з ст. 9 цього Закону, підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. 2. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути

складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі

обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг
господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати

особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

У пп. 2.4, 2.5 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
N 88 від 24.05.95 року визначено, що первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Документ має
бути підписаний особисто, а підпис може
бути скріплений печаткою.

Як вбачається із представлених суду
доказів, накладна № 5759 від 24.12.2013 року
не містить відомостей, які дали б
можливість стверджувати про отримання
відповідачем товару на суму 5500,00 грн.
Зокрема, уповноважена особа, підстава
та № довіреності на отримання товару
вписані кульковою ручкою, підпис гол.
бухгалтера відповідача не скріплений
печаткою і при цьому відсутні докази
права на отримання ним товару, підпис
уповноваженої на отримання товару
особи на накладній відсутній.
Довіреністю №1675 від 24.12.2013 р.
уповноважено менеджера з постачання
Смірнову О.М. на отримання від ТОВ
„Галеан ЛТД" цінностей за рахунок №4648
від 23.12.2013 р. Вказаний рахунок в
матеріалах справи відсутній.

Сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
(надалі - цінності) відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.
(Інструкція про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затверджена наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996 р. №99).

Відтак, суд вважає, що наявна в
матеріалах справи видаткова накладна,
яка визначена позивачем, як підстава
звернення з позовом, не містить усіх
необхідних реквізитів, а тому не може
бути належним доказом підставності
позовних вимог.

Із врахуванням викладеного, суд вважає,
що позивачем не надано належних
доказів, які б підтверджували
правомірність звернення з майновою
вимогою до відповідача, тому позовні
вимоги є безпідставними та
необгрунтованими.

В силу ст. 33 ГПК України предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову та
фактів, якими відповідач обґрунтовує
заперечення проти позову.

При цьому, правило належності доказів,
закріплене ст. 34 ГПК України
передбачає, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судовий збір залишається за позивачем
відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 28.07.2014 р.

Суддя
Король М.Р.