ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р.Справа № 923/1805/13 Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Савицький Я.Ф.

(відповідно до розпорядження в.о.
голови суду від 22.05.2014р. №969 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, за довіреністю
від 27.03.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Херсонської області від 11 березня 2014
року

у справі №923/1805/13

за позовом Приватного підприємства
"Агропром-центр"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 25444,82 грн.

В С Т А Н О В И В:

ПП "Агропром-центр" звернулось до
господарського суду Херсонської
області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про
стягнення 23946,94 грн., з яких: 5824,80 грн. -
сума основного боргу, 1042,95 грн. - сума
пені, 582,48 грн. - сума штрафу, 16408,71 грн. -
сума коштів за користування грошовими
коштами та 555 грн. - сума курсової
різниці.

22.01.2014р. від позивача до господарського
суду Херсонської області надійшла
заява про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив
стягнути з відповідача 23355, 51 грн., а
саме: суму заборгованості у розмірі
5824,80 грн., суму штрафу у розмірі 582,48 грн.,
суму коштів за користування товарним
кредитом 16775,43 грн., суму курсової
різниці у розмірі 172,80 грн., витрати
судового збору у розмірі 1720,50 грн.(а.с.
35-37).

17.02.2014р. від позивача до господарського
суду Херсонської області надійшла
заява про збільшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої позивач
просить суд збільшити розмір позовних
вимог зазначаючи, що станом на 12.02.2014р.
загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачем становить
25444, 82 грн., а саме: 5824,80 грн. - сума
основного боргу, 1254,25 грн. - сума пені,
582,48 грн. - сума штрафу, 15889,99 грн. - сума
коштів за користування товарним
кредитом, 172,80 грн. - сума курсової
різниці (а.с. 51-53).

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 11 березня 2014
року по справі №923/1805/13 (суддя Нікітенко
С.В.) позовні вимоги ПП "Агропром-центр"
задоволено частково, з відповідача на
користь позивача стягнуто суму
основного боргу у розмірі 5824,80 грн.,
суму пені у розмірі 302,23 грн., суму
штрафу у розмірі 582,48 грн., суму коштів
за користування товарним кредитом у
розмірі 15889,99 грн., суму курсової
різниці у розмірі 172,80 грн. та судовий
збір у розмірі 1720,50 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення господарський суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що матеріалами справи підтверджується
факт поставки позивачем відповідачу
товару та наявність порушення
відповідачем зобов'язань за спірним
договором в частині своєчасної оплати
спірного товару на суму 5824,80 грн. Разом
з тим, господарський суд першої
інстанції прийшов до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог в частині
стягнення пені, штрафу, коштів за
користування товарним кредитом та
курсової різниці.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, відповідач (ФОП
ОСОБА_2.) звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та припинити
провадження по справі, з посиланням,
при цьому, на порушення місцевим
господарським судом, при винесенні
оскаржуваного рішення, норм
матеріального та процесуального права
і не повне з'ясування обставин справи, з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі.

Представник скаржника у судових
засіданнях підтримав апеляційну
скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача (ПП
"Агропром-центр") у судовому засіданні
10.06.2014р. надав пояснення, відповідно до
яких позивач запропонував відповідачу
сплатити вартість основної
заборгованості та, у разі сплати
основної заборгованості, зазначив що в
такому випадку позивач відмовиться від
позовних вимог щодо стягнення штрафних
санкцій та відсотків.

17.07.2014р. на електронну поштову скриньку
Одеського апеляційного господарського
суду надійшов від позивача відзив на
апеляційну скаргу, відповідно до якого
позивач визнає апеляційну скаргу
відповідача та просить задовольнити її
в повному обсязі, а саме: скасувати
рішення суду першої інстанції повністю
та припинити провадження у справі.
Окрім того позивач у вказаному відзиві
заявив відмову від позовних вимог до
відповідача. З додатку до вказаного
відзиву вбачається копія банківської
виписки про сплату відповідачем
основної заборгованості у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.06.2012р. між ПП „Агропром-центр"
(постачальник, позивач) та ФОП ОСОБА_2
(покупець, відповідач) було укладено
договір поставки товару № СЗР-201-К
(надалі - договір), за умовами якого
постачальник зобов'язується
поставляти покупцеві продукцію
сільськогосподарського та
виробничо-технічного призначення
(надалі - товар), а покупець
зобов'язується прийняти товар й
оплатити його вартість.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що
найменування товару, його кількість,
ціна й загальна вартість указуються в
специфікаціях, які підписуються
повноважними представниками сторін й є
невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.3 договору поставки,
моментом передачі партії товару від
постачальника покупцеві є момент
підписання покупцем накладної,
відповідно до якої зазначена партія
товару передається покупцеві. У момент
передачі партії товару в покупця
виникає право власності на цю партію й
до нього переходять ризики випадкової
загибелі Товару.

Відповідно до ч.3 п.2.6 договору поставки,
товар вважається прийнятим по
кількості, якості, асортименту й
пакуванню (тарі) у момент підписання
повноважним представником покупця
накладної, по якій зазначений товар
поставлявся. Надалі покупець не має
права пред'являти претензії щодо
кількості, якості, асортименту товару
та пакування.

За п.2.15 договору поставки, постачальник
надає покупцю наступні документи:
рахунок, податкову накладну, накладну
на передачу товару, свідоцтво якості
товару. На вимогу покупця:
товарно-транспортну накладну.

Пунктами 3.2, 3.3 договору сторони
погодили, що строки оплати товару
вказуються в специфікації. У разі, якщо
товар буде поставлено з відстроченням
розрахунків на визначений строк, це
вважатиметься товарним кредитом, в
розумінні ПКУ і ст.694 ЦКУ. Покупець
зобов'язаний оплатити постачальникові
товар у строки й порядку, зазначеному в
специфікації, а також здійснити
перерахування ціни товару в порядку,
передбаченому дійсним договором
(специфікацією).

Відповідно до умов п.3.4 договору
покупець взяв на себе зобов'язання
здійснити розрахунки з постачальником
за товар у безготівковій формі.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що
датою оплати товару вважається дата
надходження коштів у повному обсязі,
згідно умов специфікації, на рахунок
постачальника.

Згідно з п.3.6 договору, ціна товару,
зазначена в специфікації, визначається
на дату її складання відповідно до
курсу іноземної валюти, встановленому
за домовленістю сторін. Товар
оплачується покупцем за ціною,
встановленою в специфікації. Якщо
товар оплачується покупцем не в день
складання специфікації і курс
іноземної валюти збільшився з
порівнянням з курсом іноземної валюти,
який зазначено в специфікації, то ціна
товару підлягає перерахуванню
відповідно до курсу іноземної валюти
на день оплати товару. Якщо покупець
прострочив оплату і курс відповідної
іноземної валюти збільшувався
протягом періоду прострочення, тоді
покупець повинен перерахувати ціну
товару за курсом іноземної валюти, що
був найвищим протягом періоду
прострочення.

За п. 4.2 договору поставки передбачено,
що у випадку несвоєчасної оплати
поставленого товару, покупець сплачує
постачальникові пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення
платежу за весь період прострочення, а
у разі прострочення понад двадцять
днів, покупець сплачує постачальнику
штраф в розмірі десяти відсотків від
суми прострочення.

Пунктом 4.6 договору сторони встановили,
що у випадку прострочення оплати
товарного кредиту, на прострочену суму
заборгованості (товарний кредит)
нараховуються проценти у розмірі 0,15%, а
при простроченні більш ніж на десять
днів на прострочену суму
заборгованості нараховується процент
у розмірі 0,5% за кожен день прострочення
від дня, коли товар мав бути оплачений
до дня його фактичної оплати.

На виконання умов договору, сторонами
було складено специфікацію №1 від
11.06.2012р., відповідно до якої загальна
вартість товару, що поставляється ПП
„Агропром-центр", склала 5824,80 грн.
Окрім того, вказаною специфікацією
сторони погодили, що оплата товару
здійснюється у наступному порядку:

- оплата в розмірі 30% від загальної
вартості товару - до 11.06.2012року включно;

- оплата 70% - до 01.09.2012 року включно.

У подальшому, на виконання умов
договору поставки, позивач здійснив
поставку товару відповідачу на
загальну суму 5824,80 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 976 від 11.06.2012р., яка підписана
сторонами без претензій та зауважень
(а.с. 15), та не спростовується сторонами.

Відповідно до специфікації № 1 від
11.06.2012р. загальна вартість
відвантаженого товару становить 5824,80
грн. Строк сплати за товар: 30% від
загальної вартості товару - 1747,44 грн. до
11.06.2012 року включно; 70 % - 4077,36 грн. до
01.09.2012 року включно.

Як стверджує позивач, в порушення умов
договору відповідач свої зобов'язання
по розрахункам за придбаний товар не
виконав.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ПП „Агропром-центр" до
господарського суду Херсонської
області з відповідним позовом про
стягнення заборгованості, нарахованих
на неї пені, штрафу, 0,5% за користування
товарним кредитом та вартості курсової
різниці.

Дослідивши матеріали справи
апеляційний господарський суд прийшов
до наступних висновків.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України
встановлено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд відхиляє клопотання
позивача про відмову від позовних
вимог від 17.07.2014р.

Статтею 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК
України, які кореспондуються з
вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

За ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтями 32-34 ГПК України встановлено,
що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується сторонами по справі,
під час апеляційного перегляду справи
№923/1805/13 відповідачем було сплачено
позивачу 5824,80 грн. основної
заборгованості.

Таким чином, приймаючи до уваги норми
чинного законодавства, враховуючи факт
отримання відповідачем від позивача
спірного товару на суму 5824,80грн., який
підтверджується видатковою накладною
№976 від 11.06.2012р., підписаної
відповідачем особисто; приймаючи до
уваги, що відповідачем не спростовано
наявність заборгованості перед
позивачем за Договором № СЗР-201-К від
11.06.2012р. у розмірі 5824,80 грн., враховуючи
факт оплати відповідачем основної
заборгованості вже після винесення
оскаржуваного рішення, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ПП
„Агропром-центр" в частині стягнення з
відповідача 5824,80грн. основної
заборгованості, у зв'язку з
невиконанням останнім зобов'язань за
спірним договором в частині своєчасної
оплати прийнятого товару.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення 1254,25 грн. пені та 582,48 грн.
штрафу, апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 229 Господарського кодексу
України, учасник господарських
відносин у разі порушення ним
грошового зобов'язання не звільняється
від відповідальності через
неможливість виконання і зобов'язаний
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням зобов'язання, а також
сплатити штрафні санкції відповідно до
вимог, встановлених цим Кодексом та
іншими законами.

За умовами ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За ст. 230 ГК України штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Суб'єктами права
застосування штрафних санкцій є
учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Також, відповідно до ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 3 статті 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Аналогічно це
питання вирішено і в ст. 233 ГК України.

Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
потягло за собою значні збитки для
іншого господарюючого суб'єкта, то суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 ГПК України
передбачено, що господарський суд
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), який
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи
свідчать про те, що порушення
зобов'язання відповідачем не потягло
за собою значних збитків для позивача
та враховуючи ступінь виконання
зобов'язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні та їх інтереси, що
заслуговують на увагу, колегія суддів
вважає ці обставини справи винятковими
та вважає за доцільне зменшити розмір
пені та штрафу, що підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача до 1
грн. пені та 1 грн. штрафу, при цьому,
апеляційний господарський суд
зауважує, що позивач у своєму відзиві
зауважує що відмовляється від позовних
вимог в частині стягнення пені та
штрафу.

Аналогічна правова позиція щодо
зменшення розміру пені та штрафу
викладена у Постанові Вищого
господарського суду України від
18.11.2013р. по справі №915/731/13.

Щодо позовних вимог ПП "Агропром-центр"
в частині стягнення з відповідача 15889,99
грн. суми коштів за користування
товарним кредитом, апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 4.6 договору сторони встановили,
що у випадку прострочення оплати
товарного кредиту, на прострочену суму
заборгованості (товарний кредит)
нараховуються проценти у розмірі 0,15%, а
при простроченні більш ніж на десять
днів на прострочену суму
заборгованості нараховується процент
у розмірі 0,5% за кожен день прострочення
від дня, коли товар мав бути оплачений
до дня його фактичної оплати.

Дослідивши розрахунок відсотків за
користування товарним кредитом,
апеляційний господарський суд
зауважує, що вказаний розрахунок має
помилки, а саме, при розрахунку
відсотків у формулі не враховано
кількість днів у році, та надає власний
розрахунок:

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів Загальна
сума процентів грн.1747.4412.06.2012 - 21.06.2012100.15
%0.07

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів Загальна
сума процентів грн.1747.4422.06.2012 - 12.02.20146010.5
%14.39

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів Загальна
сума процентів грн.4077.3602.09.2012 - 11.09.2012100.15
%0.17

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів Загальна
сума процентів грн.4077.3612.09.2012 - 12.02.20145190.5
%28.99Таким чином, враховуючи
вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ПП
"Агропром-центр" в частині стягнення з
відповідача 43,62 грн. відсотків за
користування товарним кредитом.

Щодо позовних вимог ПП "Агропром-центр"
в частині стягнення з відповідача 172,80
грн. вартості курсової різниці,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про наявність
підстав для їх стягнення та
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ПП
"Агропром-центр" в частині стягнення
5824,80 грн. основного боргу, 1 грн. пені, 1
грн. штрафу, 43,62 грн. відсотків за
користування товарним кредитом та 172,80
грн. вартості курсової різниці.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
частково скасувати, а апеляційну
скаргу ФОП ОСОБА_2 - частково
задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити
частково.

2.Рішення господарського суду
Херсонської області від 11 березня 2014
року по справі №923/1805/13 скасувати
частково, виклавши резолютивну частину
цього рішення в наступній редакції:

„Позовні вимоги Приватного
підприємства "Агропром-центр"
задовольнити частково:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
Приватного підприємства
"Агропром-центр" (83049, м. Донецьк, вул.
Куйбишева 75-В, ) 5824 (п'ять
тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 80
коп. основного боргу, 1 (одну) грн. пені, 1
(одну) грн. штрафу, 43 (сорок три) грн. 62
коп. відсотків за користування
товарним кредитом, 172 (сто сімдесят дві)
грн. 80 коп. вартості курсової різниці та
408 (чотириста вісім) грн. 62 коп. судового
збору.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити."

3.Стягнути з Приватного підприємства
"Агропром-центр" (83049, м. Донецьк, вул.
Куйбишева 75-В, ) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 696 (шістсот
дев'яносто шість) грн. 54 коп. судового
збору за подання апеляційної скарги.

4.Доручити господарському суду
Херсонської області видати відповідні
накази із зазначенням реквізитів
сторін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 24
липня 2014 року.

Головуючий суддя Судді
О.О. Журавльов А.І. Ярош Я.Ф. Савицький