ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.14р. Справа № 904/3609/14За позовом
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м.Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", м.Кривий Ріг

про стягнення 23 018,52 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Черненко Є.І., представник
за довіреністю № 34 від 01.01.14р.

від відповідача: Дарій Л.М., представник
за довіреністю №52-16/49 від 23.01.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" (далі-позивач) звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
(далі-відповідач) про стягнення 23 018,52
грн.

Ухвалою господарського суду від 27.05.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду та
призначено розгляд справи на 19.06.14р.

19.06.14р. у судовому засіданні оголошено
перерву до 03.07.14р.

03.07.14р. у судовому засіданні оголошено
перерву до 28.07.14р.

28.07.14р. повноважний представник
позивача у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав та просив суд
задовольнити їх у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача заявлені позовні вимоги не
визнав та просив суд відмовити
позивачу в їх задоволенні у повному
обсязі.

У судовому засіданні, яке відбулося
28.07.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2008 року між Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" (далі -
Позивач, Залізниця) та Відкритим
акціонерним товариством "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яке
відповідно до статуту у новій редакції,
зареєстрованого державним
реєстратором 20.01.2014 року (номер запису -
5000464), змінило найменування на
Публічне акціонерне товариство
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (далі - Відповідач,
Вантажовласник), укладений договір №
ПР/М-08-2/11-2476аНЮдч про експлуатацію
залізничної під'їзної колії Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, відповідно
до пункту 1 якого згідно зі Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів залізничним
транспортом України і на умовах цієї
угоди експлуатується під'їзна колія,
яка належить власнику, що примикає до
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці стрілкою № 2/4 в парній
горловині станції.

Під'їзна колія обслуговується власним
локомотивом.

Час перебування вагонів на під'їзній
колії обчислюється з моменту
закінчення передавальних операцій при
передачі вагонів залізницею власнику
колії до моменту закінчення цих
операцій при поверненні вагонів
залізниці (пункт 11 договору).

Відповідно до пункту 16 договору
власник колії сплачує залізниці плату,
у тому числі:

- за користування вагонами згідно з
Правилами перевезень вантажів
залізничним транспортом України;

- за зберігання вантажів у вагонах - у
разі затримки їх з вини одержувача
після закінчення терміну безоплатного
зберігання, яка сплачується незалежно
від місця затримки (на станції
призначення та на підходах до неї) -
згідно з Правилами зберігання
вантажів.

Вагони для під'їзної колії подаються
локомотивом залізниці на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна. Подальший рух вагонів
виконується локомотивом власника
колії. Здавання вагонів проводиться на
одній з приймально-здавальних колій
станції Допоміжна (пункт 6 договору).

Цей договір укладається терміном на 5
років і діє з 11.12.2008 року до 10.12.2013 року
включно (пункт 21 договору).

Між сторонами були укладені додаткові
угоди до вказаного договору.

Залізницею були прийняті до
перевезення порожні вагони власності
ДП "Трансгарант-Україна", ЧП "ВТБ ЛІЗИНГ
УКРАИНА" на адресу одержувача ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" по накладним №№ 41943564, 41943473,
41943465, 41943614, 41943648, 41936188, 41943663, 41943439, 41943622,
41943523, 41943549, 41943457, 41943713, 41943405, 41943770, 41943796,
41943762, 41933151, 41933177, 41933169, 41943747, 41943697, 41943655,
41943598, 41943580, 41943754, 41943804, 41943606, 41943481, 41943630,
41935925, 41935933, 41943671, 41943531, 41935941, 41935917, 41943499,
41943507, 41943788, 41943515, 41943721, 41943556, 41934423, 41943689,
оформлених відправником у
відповідності до вимог Правил
оформлення перевізних документів, які
затверджені наказом Міністерства
інфраструктури України від 08.06.2011р. № 138
та зареєстровані в Міністерстві
юстиції України 14.06.2011р. за № 765/19503.

Відповідно до зазначених вище
накладних станція та залізниця
призначення - Кривий Ріг
Придніпровської залізниці.

За наказом № 674 від 30.11.2013 року о 11:15 год.
були затримані вагони на станції
Кривий Ріг Західний Придніпровської
залізниці, у зв'язку з неприйняттям
вагонів вантажовласником ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" по причині скупчення вагонів
на станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці прибувши на адресу ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" і несвоєчасного вивільнення
колій від вантажу, що прибув на його
адресу.

Відповідно до вказаного наказу
затримані вагони №№ голова 55635148 хвіст
53761243 у кількості 49 вагони, індекс
поїзда 4673-27-4672 з вантажем на своїх осях.

За наведеним фактом станцією затримки
вагонів - Кривий Ріг Західний у порядку
передбаченому п. 9, 10 Правил
користування вагонами та контейнерами,
складено акт про затримку вагонів
форми ГУ-23а № 98 від 30.11.2013 року, акт
загальної форми ГУ-23 № 178 від 30.11.2013
року.

Позивач своєчасно повідомив
відповідача про готовність залізниці
передати вагони, щодо яких складено
вказані вищезазначені акти загальної
форми про затримку вагонів на станції
призначення на під'їзну колію
відповідача, про що зроблено
відповідні записи у Книзі повідомлень
про час подавання вагонів під
навантаження або вивантаження станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

По прибуттю спірних вагонів, станцією
призначення Кривий Ріг, на підставі
актів форми ГУ-23а, ГУ-23 складених на
станції затримки Кривий Ріг Західний
через їх затримку з вини ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" по
наказу № 674 від 30.11.13р., були нараховані
плата за користування вагонами по
відомостям плати (ф. ГУ-46) №№ 05129110, 05129111,
08129124 на суму 22 068,60 грн. та збір за
зберігання вантажів по
накопичувальній картці ф. ФДУ-92 № 04129223
на суму 949,92 грн., всього на суму 23 018,52
грн.

ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" відмовився від сплати
належних залізниці платежів
підписавши дані відомості плати із
запереченнями щодо непогодження із
затримкою вагонів, з вказівкою на те, що
останній був готовий прийняти ці
вагони.

Причиною виникнення спору є несплата
відповідачем плати за користування
спірними вагонами та збору за
зберігання вантажу.

Відповідно до положень частини 5 статті
307 Господарського кодексу України, які
кореспондуються з положеннями частини
2 статті 908 та статті 920 Цивільного
кодексу України, умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами. Сторони
можуть передбачити в договорі також
інші умови перевезення, що не
суперечать законодавству та додаткову
відповідальність за неналежне
виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту
залізниць України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1998 року № 457, з подальшими
змінами (далі - Статут), взаємовідносини
залізниці з підприємством, порядок і
умови експлуатації залізничних
під'їзних колій визначаються
договором. Порядок подачі і забирання
вагонів і контейнерів на залізничній
під'їзній колії встановлюється
договором на експлуатацію залізничної
колії (договором на подачу та забирання
вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту
одержувач зобов'язаний прийняти і
вивезти зі станції вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби. Цей термін
обчислюється з 24-ої години дати
вивантаження вантажу (контейнера)
засобами залізниці або з 24-ої години
дати подачі вагонів під вивантаження
засобами одержувача. За зберігання
вантажу на станції понад зазначений
термін справляється плата, встановлена
тарифом.

За приписами статті 119 Статуту за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства. За час затримки на
коліях залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу
розраховується згідно з пунктом 8
Правил зберігання вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 року № 644
(з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил
зберігання вантажів збір за зберігання
вантажів у вагонах (контейнерах) у разі
затримки їх з вини одержувача
(відправника) після закінчення терміну
безоплатного зберігання сплачується
незалежно від місця затримки (на
станції призначення та на підходах до
неї, на прикордонних, припортових
станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2
розділу ІІІ Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ними послуги, затвердженого
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 26.03.2009 року №317, збір
за зберігання власного (орендованого)
рухомого складу на своїх осях (з
одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн.
за добу. У всіх випадках неповна доба
зберігання вантажів округляється до
повної.

Правилами користування вагонами чітко
встановлено порядок і умови обліку
вагонів, які були затриманими на
підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі
завантажені вагони, а також порожні
вагони, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, та орендовані ними,
знаходяться на станціях і на підходах
до них в очікуванні подавання під
вантажні або інші операції з причин,
які залежать від вантажовласника, є
такими, що перебувають у користуванні
вантажовласника. У разі затримки
вагонів на станції з причин, які
залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції
вантажовласника. В акті вказується час
початку та закінчення затримки вагонів
і їх номери.

Про затримку вагонів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.
Облік затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Усі дані в цьому акті,
передаються станцією у повідомленні
про затримку вагонів на станцію
призначення. Станція призначення
інформує вантажовласника про затримку
вагонів з його вини, передаючи йому
копію повідомлення про затримку
вагонів не пізніше двох годин після
його отримання (телефонограмою,
телеграфом, поштовим зв'язком, через
посильних, факсом або іншим способом)
(пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та
нарахування плати за користування ними
провадиться на станціях відправлення
та призначення за Відомістю плати за
користування вагонами форми ГУ-46, яка
складається на підставі Пам'яток про
подавання/забирання вагонів форми ГУ-45,
Повідомлення про закінчення вантажних
операцій з вагонами, Актів про затримку
вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної
форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ
Правил користування вагонами і
контейнерами загальний час, за який
вноситься вантажовласником плата
залізниці за користування вагонами,
включає час затримки вагонів з його
вини та час перебування їх у
безпосередньому розпорядженні
вантажовласника. Час до 30 хвилин не
враховується, час 30 хвилин і більше
враховується як повна година.

Матеріалами справи підтверджується, що
станцією затримки Кривий Ріг Західний
Придніпровської залізниці та станцією
призначення Кривий Ріг були оформлені
відповідні документи, у тому числі акти
форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за
час знаходження спірних вагонів на
станції Кривий Ріг Західний
Придніпровської залізниці відповідно
до накау № 674 від 30.11.2013 року
розрахована відповідно до Тарифного
керівництва № 1 (затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 15.04.2009
року за № 340/16356) плата за користування
спірними вагонами за відомостями ф.
ГУ-46 №№ 05129110, 05129111, 08129124 на суму 22 068,60
грн. та збір за зберігання вантажів по
накопичувальній картці ф. ФДУ-92 № 04129223
на суму 949,92 грн., всього на суму 23 018,52
грн.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Позивачем надані належні та допустимі
докази на підтвердження того, що
затримка вагонів на станції підходу до
станції призначення відбулась через
неможливість приймання їх станцією
призначення по причині скупчення на
ній вагонів, що прибули на адресу ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", у зв'язку з неприйняттям
вагонів вантажовласником - ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" і несвоєчасним вивільненням
колій від вантажу, що прибув на його
адресу, які складені відповідно до
встановлених законодавством вимог, у
зв'язку з чим суд вбачає підстави дійти
висновку, що позивач правомірно
нарахував відповідачу плату за
користування вагонами та збір за
зберігання вантажу.

З огляду на встановлені обставини
справи, зазначені положення
законодавства, суд відхиляє доводи
відповідача, наведені у запереченні
проти позову на підставі наступного.

Зайнятість приймально-відправних
колій по станції призначення згідно
технологічного процесу роботи станції
планує поїзний диспетчер залізниці з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і
власних, вагонів з вантажем на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів з ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції тощо. З
огляду на це, посилання відповідача на
наявність на станції призначення
вільних колій, як на доказ відсутності
своєї вини у затримці вагонів, суд
вважає безпідставними. До того ж, дане
твердження спростовується наданими
позивачем Положеннями зайнятості
колій по станції Кривий Ріг з моменту
прибуття спірних вагонів на станцію
затримки до часу закінчення дії наказу
на їх затримку.

При цьому, зайнятість
приймально-відправних колій по станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці,
згідно з технологічним процесом роботи
станції, планує поїзний диспетчер
дирекції з урахуванням підводу під
навантаження вагонів, маневрової
роботи, необхідності приймання
навантажених маршрутів від
відповідача, обгону локомотивів, для
чого необхідна наявність вільних колій
на станції. Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2
Інструкції з руху поїздів і маневрової
роботи на залізницях України,
затвердженої наказом Міністерства
транспорту та зв'язків України від
30.08.2005 року № 5076 визначено, що приймання
поїздів на станцію має проводитись
тільки на вільні колії, які призначені
для цього технічно - розпорядчим актом
станції.

Маневрова робота є невід'ємною
частиною виробничого процесу роботи
станції. Згідно з ЄТП план маневрової
роботи повинен забезпечувати
безперебійне примикання поїздів на
станцію, своєчасне формування на
відведення поїздів, безпеки руху,
збереження рухомого складу та інше. Час
проведення маневрових робіт
законодавчими актами не передбачений.
Відправлення поїзду, затриманого на
підходах до станції призначання,
потребує ряду технологічних операцій,
які в середньому займають від 3,5 годин
до 4 годин, тому залізниця не мала
можливості доставити затримані вагони
у проміжки часу, коли колії ставали
тимчасово вільними.

Слід також зазначити, що між сторонами
відсутні договірні зобов'язання щодо
обов'язкового використання ДП
"Придніпровська залізниця" тих чи інших
колій станції призначення у разі
прибуття на адресу ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
вантажу. За таких обставин відсутні
підстави стверджувати про обов'язок
залізниці використовувати усі існуючі
колії (у тому числі вільні та придатні
за своїм призначенням) для прийняття
вантажу, що прибув на адресу
відповідача.

Стосовно тверджень про відсутність
вини відповідача у зайнятості всіх
колій і, відповідно, можливості
позивача подати спірні вагони на іншу
колію та наявності тимчасово вільних
колій, слід також зазначити наступне.

Відповідно до умов пункту 4 Договору №
ПР/М-08-2/11-2476а/НЮ дч встановлено, що рух
поїздів на під'їздній колії
здійснюється з додержанням Правил
технічної експлуатації залізниць
України, Інструкції з руху поїздів та
сигналізації та місцевої інструкції по
обслуговуванню під'їзної колії.

Згідно умов зазначеного договору між
сторонами належним чином було
погоджено та затверджено Інструкцію
про порядок обслуговування та
організації руху на під'їзній колії ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат".

Відповідно до вимог пункту 3 зазначеної
інструкції, що має обов'язкову силу для
позивача та відповідача, перегін
Кривий Ріг - Допоміжна є одноколійним,
обладнаним релейним напівавтоматичним
блокуванням.

Відповідно до пункту 7.1.1 Інструкції з
руху поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.2005р. за № 507, п.16.28
Правил технічної експлуатації
залізниць України дозволом на зайняття
поїздом перегону служить дозволяюче
показання вихідного або прохідного
світлофора; на одноколійних ділянках
для відкриття вихідного світлофора
необхідно попередньо одержати по
блок-апарату від чергового сусідньої
станції, на яку відправляється поїзд,
блокувальний сигнал узгодження або
перемкнути блок-систему на відповідний
напрямок руху.

З урахуванням наведеного руху по
одноколійному перегону з релейним
напівавтоматичним блокуванням має
проводитися з урахуванням
особливостей визначених Інструкцією з
руху поїздів та маневрової роботи та
Правил технічної експлуатації.

Порядок відправлення поїздів зі
станції Кривий Ріг на станцію
Допоміжна врегульовано сторонами
Інструкцією про порядок користування
пристроями маршрутно-релейної
централізації станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, згідно п 7.2
якої передбачено, що для початку руху
зі станції Кривий Ріг на станцію
Допоміжна черговими по станціям мають
бути проведені визначені інструкцією
дії, які полягають зокрема у
необхідності отримати дозволяючий
сигнал на початок руху із сусідньої
станції. Без отримання відповідно
сигналу на дозвіл на початок руху - рух
заборонено.

За таких обставин суд робить висновок,
що відповідач при доведенні
відсутності своєї вини у затримці
поїзду та своєї готовності прийняти
належний йому вантаж, відповідно до
вимог статті 614 Цивільного кодексу
України повинен довести належними та
допустимими доказами факт надання
дозволу на рух локомотиву в напрямку
станції Допоміжна, оскільки саме зі
станції Допоміжна має бути поданий
сигнал дозволу на початок руху
локомотива зі станції Кривий Ріг, як це
передбачено п. 16.28 Правил технічної
експлуатації залізниць та п.7.1.1
Інструкції з руху поїздів і маневрової
роботи на залізницях України.

Наявність тимчасово вільних колій на
станції - це звичайний виробничий
процес роботи станції, передбачений
нормами Статуту залізниць України,
положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у
той час як несвоєчасне забирання з
колій станції відповідачем вантажів,
які прибули на його адресу, є
порушенням вимог пунктом 33 Правил
видачі вантажів та статтями 46, 47
Статуту залізниць України, якими
визначено, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу, навіть поставка якого
йому не передбачена планом (договором,
контрактом, замовленням тощо).

Крім того, плата за користування
вагонами не є мірою відповідальності,
яка може застосовуватися лише за
наявності вини сторони у зобов'язанні.

Отже, відповідачем наявними
матеріалами справи не доведено
відсутність вини у спричиненні
скупчення вагонів на станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці.

Актами загальної форми, складеними
станцією Кривий Ріг, які підписані
відповідальними працівниками без
заперечень, спростовуються доводи
відповідача про його готовність
прийняти на свою під'їзну колію спірні
вагони, які були затримані за наказом №
674 від 30.11.2013 року.

Зокрема, щодо посилань відповідача на
невідповідність актів загальної форми
ГУ-23, складених на станції призначення,
вимогам пункту 8 Правил користування
вагонами і контейнерами з підстав їх
підписання неповноважною особою з боку
відповідача, суд зазначає таке.

Акти загальної форми ГУ-23 станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці складені не
про затримку вагонів на передавальних
коліях станції призначення з причин,
які залежать від вантажовласника, про
що йдеться у пункті 8 Правил
користування вагонами і контейнерами,
а на віднесення на відповідальність
вантажовласника зайнятості колій
призначення порожніми вагонами (тобто
такими, які не призначені для їх
вивантаження та перевантаження) з
причин їх скупчення з вини
вантажовласника.

Надані позивачем акти загальної форми
(форма ГУ-23) відповідають формі та
змісту Правил користування вагонами і
контейнерами.

За таких обставин посилання
відповідача на підписання актів
загальної форми, складених на станції
призначення неповноважними особами з
його боку, не має правового значення.

Відповідно до примітки до додатку 6
Правил користування вагонами та
контейнерами передбачено, що акт
загальної форми підписується особами,
які беруть участь у засвідченні
обставин, що стали підставою для
складання акту загальної форми.

Відповідачем не заперечується той
факт, що особи, які підписали акт
загальної форми на ст. Кривий Ріг є
працівниками відповідача.

Відповідно до Інструкції про порядок
обслуговування та організації руху на
під'їзній колії ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
погоджена як з боку залізниці так і з
боку товариства, організація руху
поїздів здійснюється черговими по
станціями.

За таких обставин підписання актів
загальної форми працівником, в
безпосередні обов'язки якого входить
організація руху поїздів, жодним чином
не суперечить Правилам користування
вагонами та контейнерами, оскільки ця
особа засвідчила факт наявності
обставин, які зазначені в акті
загальної форми.

Відповідно до приписів пункту 3 Правил
складання актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.2002
року за № 567/6855, акти загальної форми
складаються (окрім іншого), як у випадку
затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства, так і в інших випадках
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, якщо при цьому не
потрібне складання комерційного акта.

При цьому акт загальної форми
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Пунктом 8 Правил користування вагонами
і контейнерами передбачено, що у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери.

За частиною першою статті 237 Цивільного
кодексу України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчиняти правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

За змістом статті 244 Цивільного кодексу
України представництво може
здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до частини першої статті 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Акт загальної форми засвідчує юридично
значимі обставини, але не є правочином.

Відтак підписання цього акту
працівником відповідача за умов
наявності довіреності не є
обов'язковим, оскільки відповідно до
пункту 3 Правил складання актів
достатнім є його підписання особами,
які беруть участь у засвідченні
обставин, що стали підставою для його
складання.

Надані позивачем акти загальної форми
ГУ-23 відповідають формі та змісту
Правил користування вагонами і
контейнерами.

Крім того, з огляду на те, що за статтею
129 Статуту залізниць України акти
загальної форми можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності,
оцінка відповідачем зазначених актів
загальної форми на предмет їх
відповідності вимогам пункту 8 Правил
користування вагонами і контейнерами
могла б мати принципове правове
значення у контексті вирішення питання
про майнову відповідальність
відповідача за затримку вагонів на
станції призначення, про що не йдеться
у межах даного спору.

У даному ж випадку йдеться про
матеріальну відповідальність
відповідача за користування вагонами,
затриманими на станціях підходу,
стосовно яких акти загальної форми ГУ-23
сумнівів сторін щодо порядку їх
складання не викликають.

За таких обставин посилання
відповідача на підписання актів
загальної форми, складених на станції
призначення неповноважними особами з
його боку, не має правового значення.

Правове значення має інша обставина:
засвідчений вказаними актами факт
скупчення на станції призначення
вагонів, фактичне їх знаходження з вини
вантажовласника у період затримки
спірних вагонів на станціях підходу, з
чим не погоджується відповідач.

Згідно з частиною другою статті 614
Цивільного кодексу України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Належних і
допустимих доказів відсутності своєї
вини у скупченні вагонів на станції
призначення відповідач суду не надав.

За змістом пунктів 5, 6 укладеного між
державним підприємством
"Придніпровська залізниця" та
відкритим акціонерним товариством
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" договором № ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч
від 06.11.2008 року про експлуатацію
залізничної під'їзної колії Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, передача
(здача) порожніх вагонів під
навантаження для під'їзної колії
здійснюється локомотивом залізниці
через інтервал часу 1,5 год. на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна. Подальший рух вагонів
виконується локомотивом власника
колії.

Відповідно до пункту 8 цього договору
про готовність вагонів до забирання
диспетчер цеху зовнішнього транспорту
УЗТ по прямому телефонному зв'язку
повідомляє старшого
прийомоздавальника або маневрового
диспетчера станції Кривий Ріг.
Повідомлення передається не пізніше
ніж за 2 години до фактичної здачі
вагонів з реєстрацією у книзі
повідомлень форми ГУ-2.

Жодних доказів на підтвердження
повідомлення залізниці прямим
телефонним зв'язком відповідно до умов
договору чи іншим чином щодо
готовності забрати на свою під'їзну
колію вагони зі станції призначення
відповідач суду не надав. Доказів на
підтвердження прийняття заходів до
залізниці з приводу порушення нею умов
договору в частині дотримання строку
здачі вагонів на під'їзну колію
вантажовласника відповідач також не
надав.

Навіть за умов наявності вільних
під'їзних колій на станції Допоміжна,
за обставин відсутності з боку
відповідача доказів на підтвердження
прийняття ним передбачених договором
заходів до забирання вагонів зі
станції призначення, що прибули на його
адресу, не можна погодитися з
відсутністю його вини у їх скупченні, а
навпаки - це є свідченням саме його вини
у такому скупченні внаслідок допущеної
бездіяльності у забиранні вагонів зі
станції призначення за наявності
вільних під'їзних колій.

Викладеним спростовується твердження
відповідача про його готовність
прийняти спірні вагони на свою під'їзну
колію та відсутність його вини у їх
затримці.

Зайнятість приймально-відправних
колій по станції призначення згідно
технологічного процесу роботи станції
планує поїзний диспетчер залізниці з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і
власних, вагонів з вантажем на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів з Відкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції тощо.
Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з
руху поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язків України від 30.08.2005 року №5076,
визначено, що приймання поїздів на
станцію має проводитись тільки на
вільні колії, які призначені для цього
технічно - розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або
неможливості доставити на станцію
призначення затриманих вагонів
відноситься до технології роботи
залізниці, для чого необхідні
спеціальні знання.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13,
904/6846/13.

За таких обставин висновок відповідача
про наявну можливість позивача
доставити спірні вагони на станцію
призначення внаслідок наявних деяких
вільних колій, вільних проміжків часу
на деяких з них на фоні встановлених
ним випадків перевищення позивачем
часу обробки поїздів, проведення на цих
коліях маневрової роботи та інших
технологічних операцій, який зроблений
за результатом самостійного аналізу
наданого позивачем Положення про
зайнятість колій на станції
призначення, носить суб'єктивний
характер.

Разом із тим безспірною є та обставина,
що наявність тимчасово вільних колій
на станції - це звичайний виробничий
процес роботи станції, передбачений
нормами Статуту залізниць України,
положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у
той час як несвоєчасне забирання з
колій станції відповідачем вантажів,
які прибули на його адресу, є
порушенням вимог пунктом 33 Правил
видачі вантажів та статтями 46, 47
Статуту залізниць України, якими
визначено, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу, навіть поставка якого
йому не передбачена планом (договором,
контрактом, замовленням тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 03.09.2013 року у справі №
904/2287/13.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Слід зазначити, що між сторонами
відсутні договірні зобов'язання щодо
обов'язкового використання ДП
"Придніпровська залізниця" тих чи інших
колій станції призначення у разі
прибуття на адресу ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
вантажу. За таких обставин відсутні
підстави стверджувати про обов'язок
залізниці використовувати усі існуючі
колії (у тому числі вільні та придатні
за своїм призначенням) для прийняття
вантажу, що прибув на адресу
відповідача.

Отже, відповідачем наявними
матеріалами справи не доведена
відсутність своєї вини у спричиненні
скупчення вагонів на станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці. Крім того,
плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватися лише за наявності вини
сторони у зобов'язанні.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у постанові від 03.09.2013 року у
справі 904/2287/13.

Таким чином, Публічне акціонерне
товариство "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" не
спростувало доводів Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", не надало доказів того, що
мало можливість прийняти спірні
вагони, а також не довело наявності
обставин, що могли б бути підставою для
відмови у позові з огляду на положення
пункту 121 Статуту та пункту 16 Правил
користування вагонами і контейнерами
згідно з якими вантажовласник
звільняється від плати за користування
вагонами і контейнерами:

- якщо затримка вагонів або контейнерів
виникла через стихійне лихо, що
спричинило припинення руху на
залізничних під'їзних коліях, а також
через стихійне лихо або аварію на
підприємстві, внаслідок яких згідно з
чинними положеннями заборонено
виконувати вантажні роботи;

- у разі подання локомотивом залізниці
вагонів і контейнерів на фронти
навантаження (вивантаження) у
кількості, що перевищує їх максимальну
переробну спроможність. Вказана
максимальна переробна спроможність
визначається за договором між
залізницею і вантажовласником;

- у разі затримки прийняття залізницею
вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з
причин, що залежать від залізниці. Час
такої затримки зазначається у графі
"Примітки" Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів, цей час
виключається із загального часу
користування вагонами (контейнерами).

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу ніякі докази не
мають для господарських судів
заздалегідь встановленої сили. Акт
загальної форми є тільки одним із
доказів, який господарський суд оцінює
у сукупності з усіма іншими доказами зі
справи.

Відповідач посилаючись на формальне
порушення порядку складання
зазначеного вище документа, яке на його
думку мало місце, в той же час не надав
суду відповідних доказів відсутності
фактичних обставин, які стали
підставою для складання акту загальної
форми (у даному випадку скупчення
вагонів та відсутності вини
відповідача), який в свою чергу є
підставою для нарахування плати за
користування вагонами.

Згідно з частиною 2 статті 614 Цивільного
кодексу України відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання. Належних і допустимих
доказів відсутності своєї вини у
скупченні вагонів на станції
призначення відповідач суду не надав.
Натомість його вина підтверджується.

Усі інші заперечення відповідача
спростовуються викладеним.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір у сумі 1827,00 грн.
покладається на відповідача.

Керуючись п. 16 Правил користування
вагонами і контейнерами, ст.ст. 6, 46, 71, 119,
121, 129 Статуту залізниць України, ст.ст.
11, 202, 237, 244, 614, 908, 920 Цивільного кодексу
України, ст.307 Господарського кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50026,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, ) на користь
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд.
108, ) плату за
користування вагонами у розмірі 22 068,60
грн. (двадцять дві тисячі шістдесят
вісім грн. 60 коп.), збір за зберігання
вантажу у розмірі 949,92 грн. (дев'ятсот
сорок дев'ять грн. 92 коп.), витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1 827,00
грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім
грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 29.07.14р.

Суддя Н.Е. Петренко