ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.07.14р. Справа № 904/3633/14

За позовом Комунального підприємства
"Шкільне харчування "Школяр"
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

до Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Державне підприємство
"Виробниче об'єднання Південний
машинобудівний завод ім. О.М. Макарова",
м. Дніпропетровськ

про визнання неправомірними дій щодо
одностороннього збільшення орендної
плати та відмови у провадженні
договору оренди, зобов'язання
продовжити дію договору оренди

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

Від позивача: Кайнога Я.С., довіреність
№01 від 13.01.2014 року, представник;

Від відповідача: Стрельцова Г.О.,
довіреність №71 від 02.08.2013 року,
представник;

Від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Шкільне
харчування "Школяр" Дніпропетровської
міської ради, звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області, Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача: Державне підприємство
"Виробниче об'єднання Південний
машинобудівний завод ім. О.М. Макарова",
в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області щодо
одностороннього збільшення розміру
встановленої Договором оренди
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 12.01.2011 року
№12/02-4286-ОД орендної плати з 20.09.2011 року;

- визнати неправомірними дії
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області щодо
відмови у продовженні терміну дії
договору оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності. від
12.01.2011 року №12/02-4286-ОД.

Ухвалою господарського суду від 28.05.2014
року порушено провадження у справі
№ 904/3633/14 та призначено справу до
розгляду у судовому засіданні на 16.06.2014
року.

28.05.2014 року до канцелярії
господарського суду від Позивача
надійшла уточнена позовна заява (а.с.
59-64).

У судовому засіданні 16.06.2014 року
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву (а.с. 67-69) в якому
просить суд залишити позов без
задоволення.

У судове засідання 16.06.2014 року
представник третьої особи не з'явився.

Ухвалою господарського суду від 16.06.2014
року розгляд справи відкладено на
09.07.2014 року, у зв'язку з неявкою
представника третьої особи та
необхідністю витребування додаткових
документів.

У судовому засіданні 09.07.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення до матеріалів справи
копії додаткової угоди про внесення
змін до договору оренди від 29.01.2014 року
та протокол розбіжностей № 2 (а.с. 80-92). А
також, письмові пояснення щодо
правового обґрунтування позовних
вимог (а.с. 94-96)

Ухвалою господарського суду від 09.07.2014
року відкладено розгляд справи на
21.07.2014 року.

Представник третьої особи у судові
засідання 16.06.2014 року, 09.07.2014 року та
21.07.2014 року не з'явився, причини неявки
суду невідомі.

Клопотання про використання засобів
технічної фіксації судового процесу
при розгляді справи представником
позивача не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 21.07.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, оцінивши
надані до матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2011 року між Комунальним
підприємством "Шкільне харчування
"Школяр" Дніпропетровської міської
ради (далі - Позивач) та Регіональним
відділенням Фонду державного майна
Україна в Дніпропетровській області
(далі - Відповідач) укладено Договір
оренди нерухомого майна, що належить до
державної власності за № 12/02-4286-ОД (далі
- Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, об'єктом
оренди є нежитлові вбудовані
приміщення площею 198,10 кв.м. (із них 101, 7
кв.м. для розміщення офісу (без права
торгівлі), 96,4 кв.м. для розміщення склад
у (харчові продукти) розміщенні за
адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця
Академіка Янгеля, 14, на першому та
другому поверхах п'ятиповерхового
будинку, що знаходяться на балансі
Державного підприємства "Виробниче
об'єднання Південний машинобудівний
завод ім. О.М. Макарова" (далі - Третя
особа).

Відповідно до п. 10.1 Договору, Договір
укладено строком на 2 роки 11 місяців, та
діє з 12.01.2011року до 11.12.2013 року включно.

Пунктом 3.1 Договору, орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року (зі
змінами) № 786,або за результатами
конкурсу на право оренди державного
майна і становить без ПДВ за базовий
місяць розрахунку грудень 2010 року -
складає 9768,11 грн. Орендна плата за
перший місяць оренди - січень 2011 року
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць на
індекси інфляції за січень.

Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
на наступний місяць (п. 3.3 Договору).

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що
розмір орендної плати переглядається
на вимогу однієї із Сторін, у разі зміни
цієї Методики її розрахунку, істотної
зміни стану об'єкта оренди з
незалежних від сторін причин та в інших
випадках, передбачених законодавством.

Тобто, за умовами договору оренди
сторони досягли згоди щодо істотної
умови договору - розміру орендної
плати, та відповідач погодився з
можливою зміною розміру орендної плати
в подальшому.

Пунктом 8.1 Договору, передбачено
можливість встановлювати орендну
плату згідно з Методикою розрахунку та
використання плати за оренду
державного майна, яка затверджена
Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.95року № 786 із змінами та
доповненнями до неї.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України від 14.09.2011 року №961 "Про
внесення змін до постанов Кабінету
Міністрів України від 10.08.1995 року № 629
та від 04.10.1995 року № 786", яка набрала
чинності 20.09.2011 року, орендна ставка за
розміщення офісних приміщень складає -
18%, а за розміщення складів - 15%.

Відповідно до п. 8.3 Договору,
орендодавець може виступати з
ініціативою про внесення змін до цього
Договору оренди або його розірвання у
випадках погіршення стану
орендованого майна, неналежного та не
за призначення його використання,
невиконання Орендарем умов цього
договору.

Частиною 2 ст. 188 Господарського кодексу
України встановлено, що сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозицію про це другій
стороні за договором.

Як свідчить з матеріалів справи,
Відповідачем на адресу Позивача
супровідним листом № 11-02-01339 від 12.03.2012
року (а.с. 25-30) направлені на підпис
проект додаткової угоди до договору
оренди від 12.01.2011 року № 12/02-4286-ОД та
розрахунки орендної плати.

У вказаному проекті Додаткової угоди
про внесення змін до Договору
передбачено викладення п. 3.1 у
наступній редакції: "Орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року (зі
змінами) або за результатами конкурсу
на право оренди державного майна і
становить без ПД В за базовий місяць
оренди - серпень 2011 року 12 363, 31 грн.".
Орендна плата за перший місяць
оренди - вересень 2011 року визначається
шляхом коригування орендної плати за
базовий місяць на індекс інфляції за
вересень 2011 року.

Згідно ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу
України у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Відповідно ч. 3 ст. 181 Господарського
кодексу України, Сторона, яка одержала
проект договору, у разі згоди з його
умовами оформляє договір відповідно до
вимог частини першої цієї статті і
повертає один примірник договору
другій стороні або надсилає відповідь
на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору.

Згідно ч. 4 ст. 181 Господарського
кодексу України, за наявності
заперечень щодо окремих умов договору
сторона, яка одержала проект договору,
складає протокол розбіжностей, про що
робиться застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Позивачем 02.04.2012 року направлено на
адресу Відповідача протокол
розбіжностей до додаткової угоди про
внесення змін до Договору з
супровідним листом № 28 (а.с. 31-34).

Відповідно до ч. 3 ст. 188 Господарського
кодексу України, Сторона договору, яка
одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду.

Також, в ч. 5 ст. 181 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторона, яка одержала
протокол розбіжностей до договору,
зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити
заходів для врегулювання розбіжностей
з другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони.

Згідно ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Позивач у позовній заяві стверджує, що
Відповідачем у встановлений
законодавством двадцятиденний термін
не вжито заходів врегулювання
розбіжностей , на підставі чого
Позивачем зроблено висновки щодо
прийняття його пропозиції і залишення
орендної плати у розмірі , що
встановлений Договором.

З матеріалів справи свідчить, що 04
листопада 2013 року за вих. №11-03-06431 (а.с.
35-36) Відповідачем направлено листа на
адресу, Позивача щодо продовження
терміну дії договору оренди державного
майна, в якому вказано на необхідність
надання документів для проведення
оцінки майна з метою продовження
терміну дії Договору.

20 листопада 2013 року з супровідним
листом за вих. № 50 (а.с.37) Позивачем
Відповідачу надано необхідні
документи для продовження терміну дії
Договору.

30 січня 2014 року з супровідним листом за
вих.№11-0200539 Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області на адресу
Позивача у відповідь на звернення щодо
продовження терміну дії Договору
направлено додаткову угоду від 29.01.2014
року до Договору оренди від 12.01.2011 року
№ 12/02-4286-ОД (а.с. 38).

Позивач не погодившись зі збільшенням
розміру орендної плати з 20.09.2011 року,
17 лютого 2014 року з супровідним
листом за вих. № 09 (а.с.48) направлено
Відповідачу підписану додаткову угоду
з протоколом розбіжностей (а.с. 49-51).

11 березня 2014 року Відповідачем
телефонограмою за №11-02-01308 (а.с. 52)
запрошено директора КП «Шкільне
харчування «Школяр» ДМР на 11 березня 2014
року о 15 год. до Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
для врегулювання розбіжностей, які
виникли при укладенні додаткової угоди
до Договору.

19 березня 2014 року Відповідачем за вих.
№ 11-02-01533 направлено лист на адресу
Позивача з зазначенням, що Регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Дніпропетровській області не
згодні з усіма пунктами протоколу
розбіжностей і тому запропоновано
звільнити приміщення або звернутись до
суду (а.с. 54-55).

Враховуючи встановлені обставини
справи та враховуючі вищевказані норми
закону, господарський суд прийшов до
висновку, що Позивач повинен був
звернутися до суду, для вжиття заходів
щодо врегулювання розбіжностей з
другою стороною, які залишились
неврегульованими, таким чином,
Позивачем не було дотримано вимог ст.
ст. 181, 188 Господарського кодексу
України а також статті 651 Цивільного
кодексу України.

Разом з тим суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
з огляду на наступне.

Право на захист цивільних прав та
інтересів передбачено ст. 15 ЦК України,
а стаття 16 ЦК України визначає способи
захисту цивільних прав та інтересів: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії яка порушує
право; 4) відновлення становища , яке
існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
або органу місцевого самоврядування ,
їхніх посадових і службових осіб.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально - правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 Цивільного
кодексу України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Статтею 20 Господарського кодексу
України передбачено, що права та
законні інтереси суб'єктів
господарювання захищаються шляхом:
визнання наявності або відсутності
прав; визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських відносин;
іншими способами, передбаченими
законом.

Позовні вимоги точаться навколо
визнання дій відповідача
неправомірними, та наслідком чого є
лише встановлення фактів які мають
юридично суттєві обставини для
взаємних прав та обов'язків сторін, але
відповідно господарського
процесуального законодавства
встановлення фактів та обставин не є
категорією спорів віднесених до
компетенції господарського
судочинства, дані питання є суттєвими
для ухвалення судового рішення яке
захищатиме порушене право в рамках
способів захисту встановлених законом.
Таким чином, позивач має право довести
факти на які посилається шляхом
звернення до суду із позовними
вимогами з урахування наведених
способів захисту права.

За таких обставин суд вважає, що
позивачем невірно обрано спосіб
захисту своїх прав та інтересів, та в
позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу витрати по
сплаті судового збору покладаються на
позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, ст.ст.
181, 188 Господарського кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 28.07.2014
року.

Суддя Ю.Ю. Первушин