м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом фізичної особи-підприємця
до малого приватного підприємства
про стягнення заборгованості.
Суддя Шкурдова Л.М.
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_2 за дов. б/н від
08.10.2013;від відповідача:не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до господарського суду
міста Києва з позовом до малого
приватного підприємства "Гетьман" про
стягнення 14 533,47 грн основного
боргу, 290,67 грн процентів від
несплаченої суми за користування
грошовими коштами та 2 659,63 грн пені.
Позовні вимоги мотивовано неналежним
виконанням відповідачем зобов'язання
за договором поставки № 66 від 01.10.2012.
Ухвалою суду від 28.05.2014 порушено
призначено розгляд на 17.06.2014.
У судовому засіданні 17.06.2014 представник
позивача надав суду заяву б/н від 17.06.2014,
відповідно до якої відмовився від
позову в частині пені. Розглянувши дану
відмову, судом установлено, що остання
не суперечить законодавству та не
порушує інтереси інших осіб, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку про її
прийняття та припинення провадження у
справі в частині пені на підставі п. 4 ч.
1 ст. 80 Господарського процесуального
Ухвалою суду від 17.06.2014 розгляд даної
справи відкладено на 01.07.2014.
Відповідач 27.06.2014 через відділ
канцелярії суду подав клопотання б/н
від 27.06.2014 про відкладення розгляду
справи.
Ухвалою суду від 01.07.2014 розгляд даної
справи відкладено на 18.07.2014.
У судовому засіданні 18.07.2014 представник
позивача наполягав на задоволенні
позовних вимог, позов просив
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, при цьому 17.07.2014
через відділ канцелярії суду 17.07.2014
подав клопотання б/н від 17.07.2014 про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відрядженням та зазначивши, що розгляд
справи без його участі неможливий,
оскільки ним підготовлено заперечення
проти даного позову, які будуть надані
в наступному судовому засіданні.
У п. 3.92 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» роз'яснено, що
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.
Доказів на підтвердження викладених у
заявленому клопотанні обставин
відповідачем суду не надано, крім того
не наведено причин неможливості
подання заперечень проти позову через
відділення поштового зв'язку, а також
направлення в судове засідання іншого
представника з числа як своїх
працівників, так і осіб, не пов'язаних з
ним трудовими відносинами.
На підставі викладеного, у зв'язку з
необґрунтованістю заявленого
відповідачем клопотання про
відкладення розгляду справи та
недоведеністю викладених у ньому
обставин жодними доказами, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення даного
Ураховуючи наявність доказів
належного повідомлення відповідача
про час і місце проведення судового
засідання, відсутність доказів
неможливості прибуття в судове
засідання представника відповідача,
достатність матеріалів для прийняття
рішення по суті, суд, відповідно до
приписів ст. 75 ГПК України, розглядає
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в справі
матеріалами.

У судовому засіданні 18.07.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на які
посилається позивач, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості за договором
поставки № 66 від 01.10.2012.

Факт поставки відповідачу харчових
продуктів (кондитерских виробів)
підтверджується копіями видаткової та
товарно-транспортних накладних,
підписаних обома сторонами, та
податкових накладних позивача, згідно
з якими у період з грудня 2012 р. по січень
2013 р. поставлено відповідачу товар
(продукти харчування) на загальну суму
21 533,47 грн, який відповідачем
оплачено лише частково в сумі 7 000,00 грн,
про що свідчать банківські виписки по
рахунку позивача, копії яких також
наявні в матеріалах справи.

На підставі викладеного у відповідача
перед позивачем утворилась
заборгованість, яка згідно з
розрахунком останнього склала 14 533,47
грн.

На час розгляду даної справи у
господарському суді відповідач боргу
не сплатив, доказів зворотнього суду не
надав, факт одержання ним продукції не
спростував.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Судом установлено, що оригінал
договору поставки № 66 від 01.10.2012
містить лише печатку відповідача та не
містить підпису уповноваженої особи, у
зв'язку з чим суд дійшов висновку про
те, що спірний договір є неукладеним,
відтак не породжує цивільних прав та
обов'язків для його сторін.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що між сторонами у даній
справі склалися правовідносини, що
виникли з договору поставки,
укладеного у спрощений спосіб, що
випливає, зокрема, з наявних в
матеріалах справи
товарно-транспортних накладних.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК Україні за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так судом установлено, що позивачем у
грудні 2012 р., січні 2013 р. поставлено
відповідачу товар, про що свідчать,
зокрема, товарно-транспортні накладні,
підписані обома сторонами, копії яких
наявні в матеріалах справи, доказів
наявності будь-яких претензій
відповідача до поставленого позивачем
товару сторонами суду не надано, однак
відповідачем, в порушення умов
Договору, поставлений позивачем товар,
строк оплати якого вже настав, оплачено
лише частково, що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
банківських виписок.

На підставі викладеного позивачем, в
порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України, доведено
наявність боргу відповідача в частині
оплати поставленого позивачем товару,
а відповідачем, у свою чергу, доказів
належного виконання зобов'язання по
оплаті одержаного товару не надано, у
зв'язку з чим суд дійшов висновку про
задоволення позову в частині стягнення
з відповідача основного боргу в сумі 14
533,47 грн.

Позивачем також заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача на
підставі п. 6.3 Договору 2 % за
користування грошовими коштами в сумі
290,67 грн.

Втім, як установлено судом, договір
поставки № 66 від 01.10.2012 є неукладеним,
відтак умови відповідальності сторін
за неналежне виконання взятих на себе
зобов'язань сторонами не узгоджені, а
тому позовна вимога про стягнення 290,67
грн процентів від несплаченої суми за
користування грошовими коштами не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного позов підлягає
задоволенню частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України понесені
позивачем судові витрати по сплаті
судового збору відшкодовуються за
рахунок відповідача, пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 35, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з малого приватного
підприємства "Гетьман" (03164, м. Київ, вул.
Клавдіївська, 34, кв. 48, ідентифікаційний
) з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, реєстраційний номер ЄДРПОУ
НОМЕР_1) 14 533 (чотирнадцять тисяч п'ятсот
тридцять три) грн 47 коп. основного боргу
та 1 518 (одну тисячу п'ятсот
вісімнадцять) грн 70 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. У решті позову відмовити.

4. Припинити провадження у справі №
910/10122/14 в частині пені в сумі 2 659,63 грн на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Після набрання рішенням законної сили
видати відповідний наказ.

Повне рішення складено 28.07.2014.

Суддя
Л.М. Шкурдова