ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 липня 2014 року Справа № 14/181-11

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Чернова Є.В.,
Бакуліної С.В., Запорощенка М.Д.,
Коробенка Г.П., Черкащенка М.М.,
розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства "Броварський
завод будівельних конструкцій"про
перегляд постанови Вищого
господарського суду України від
02.09.2013Верховним Судом України у справі
№14/181-11за позовом Публічного
акціонерного товариства "Броварський
завод будівельних
конструкцій"доРегіонального
відділення Фонду державного майна
України по Київській областітреті
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача 1.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юл-Ан"; 2. Броварська
міська рада Київської області; 3.
Комунальне підприємство Київської
обласної ради "Броварське міжміське
бюро технічної інвентаризації"; 4. Фонд
державного майна Україниза участі
Заступника прокурора Київської
областіпровизнання права власності на
нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Броварський завод будівельних
конструкцій" звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом про визнання за ним права
власності на гуртожиток по вул.
Гагаріна, 12-а, у м. Бровари; дитячий
садочок № 22 на бульварі Незалежності,
8-а у м. Бровари; дитячий садочок № 22 по
вул. Гагаріна, 14-а у м. Бровари; базу
відпочинку "Дружба" по вул. Набережна, 13
у с. Пухівка; спортзал по вул.
Порошкова, 2, Промвузол у м. Бровари;
їдальню по вул. Порошкова, 2, Промвузол
у м. Бровари.

Рішенням господарського суду
Київської області від 08.02.2012 у справі №
14/181-11, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 03.07.2013, у позові
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.09.2013 у справі № 14/181-11
постанову та рішення судів попередніх
інстанцій залишено без змін.

Публічним акціонерним товариством
"Броварський завод будівельних
конструкцій" подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
02.09.2013 у справі № 14/181-11, в якій заявник
просить вказану постанову, постанову
апеляційного та рішення місцевого
господарських судів скасувати, та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити повністю. Заяву
обґрунтовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: частини
другої статті 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна" та
статті 392 Цивільного кодексу України,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Як доказ неоднакового застосування
судом касаційної інстанції вказаних
норм матеріального права заявником
подано постанови Вищого
господарського суду України від 06.04.2010
у справі №ПР7/46(34/35-08)-09, від 05.10.2011 у
справі №7/21/5022-288/2011(18/140-2421), від 28.09.2010 у
справі №8/61пн та від 16.04.2014 у справі
№5021/2545/2011.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

При прийнятті постанови від 02.09.2013 у
справі №14/181-11, про перегляд якої
просить заявник, та постанов Вищого
господарського суду України від 06.04.2010
у справі №ПР7/46(34/35-08)-09, на які
посилається заявник, суд касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосував статтю 24 Закону
України "Про приватизацію державного
майна" та дійшов протилежних висновків
щодо наявності підстав для набуття
права власності на спірне нерухоме
майно орендного підприємства у процесі
приватизації, що є підставою для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Як вбачається зі змісту постанови від
02.09.2013 у справі №14/181-11, про перегляд
якої подано заяву, Вищий господарський
суд України визнав законною та
обґрунтованою постанову суду
апеляційної інстанції, якою відмовлено
в задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на нерухоме
майно (об'єкти соціально-побутового
призначення), що виникло у процесі
приватизації орендного підприємства, а
відтак погодився з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
безоплатна передача, яка визначена
статтею 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна", не є
відчуженням зазначеного майна, а є
підставою для передачі об'єктів
соціально - побутового призначення в
безоплатне користування у зв'язку з чим
статтею 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна"
передбачались пільги приватизації
майна державних підприємств, що
полягає у безоплатній передачі у
користуванні об'єктів соціально -
побутового призначення при викупі
державного майна, та не передбачались
взагалі вказані пільги при викупі
державного майна орендними
підприємствами, при цьому, викуп у
процесі приватизації майна орендного
підприємства "Броварський завод
будівельних конструкцій" здійснювався
орендним підприємством і відповідно
пільги, встановлені положеннями
статтею 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна", щодо
нього не поширювались.

Водночас у постанові від 06.04.2010 у справі
№ПР7/46(34/35-08)-09, суд касаційної інстанції
залишив без змін судове рішення суду
першої інстанції та дійшов
протилежного правового висновку про
наявність підстав для задоволення
позову щодо визнання права власності
на нерухоме майно (об'єкти соціально -
побутового призначення), що виникло у
процесі приватизації орендного
підприємства, оскільки планом
приватизації орендного підприємства
(позивача) надані пільги приватизації,
в тому числі відповідно до статті 24
Закону України "Про приватизацію
державного майна" покупцю (позивачу)
безоплатно передаються об'єкти
соціально - побутового призначення. При
цьому, суд касаційної інстанції
зазначив про помилковість висновків
суду апеляційної інстанції про те, що
при здійсненні приватизації орендного
підприємства "Дніпрополімермаш"
частина друга статті 24 Закону України
"Про приватизацію державного майна" не
підлягала застосуванню.

Таким чином, зі змісту наведених
постанов вбачаються ознаки
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
частини другої статті 24 Закону України
"Про приватизацію державного майна",
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, що є підставою для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Разом з тим, не приймається до уваги
посилання заявника на постанови від
05.10.2011 у справі №7/21/5022-288/2011(18/140-2421), від
28.09.2010 у справі №8/61пн та від 16.04.2014 у
справі №5021/2545/2011, зі змісту яких
вбачається, що судом касаційної
інстанції не допущено різного
застосування норм матеріального права,
оскільки рішення у даних справах суд
касаційної інстанції прийняв залежно
від встановлених судами попередніх
інстанцій фактичних обставин справи та
підстав позовних вимог.

Заява про перегляд судових рішень
господарських судів подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення господарського суду,
щодо якого подано заяву про перегляд
судових рішень господарських судів,
або з дня ухвалення судового рішення,
на яке здійснюється посилання, на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116
цього Кодексу, якщо воно ухвалено
пізніше, але не пізніше одного року з
дня ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
заява про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від 02.09.2013
подана в тримісячний строк
передбачений статтею 11117 ГПК України, з
урахуванням здійснення посилання на
постанову Вищого господарського суду
України від 16.04.2014 у справі №5021/2545/2011.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

У Х В А Л И В:

Допустити справу №14/181-11 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя Є. Чернов Судді С.
Бакуліна М. Запорощенко Г.
Коробенко М. Черкащенко