ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" липня 2014 р.Справа № 916/2760/13

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

про визнання договору найму недійсним

Суддя
Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_5 за довіреністю №
1079 від 27.03.2013 року;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, фізична
особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до відповідача
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в
якій просить суд визнати договір найму
від 17.11.2009р. нежитлового приміщення
(магазин) №80, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, яке має загальну площу 80,2кв.м,
укладений між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, додаткову
угоду до договору найму від 03.11.2010р.,
додаткову угоду до договору найму від
10.11.2011р., додаткову угоду до договору
найму від 30.05.2012р. та акт приймання
передачі приміщення від 17.11.2009р.
недійсними.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.10.2013р. порушено
провадження у справі №916/2760/13.

За клопотанням представника позивача ,
ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.12.13р. строк розгляду по
справі №916/2760/13 було продовжено до
26.12.13р., в порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалами господарського суду Одеської
області від 16.12.2013р. у справі №916/2760/13 -
зупинено провадження у справі, у
зв'язку з призначенням судової
почеркознавчої експертизи.

На адресу господарського суду Одеської
області надійшло клопотання експерта
ОНДІСЕ про надання додаткових
документів, необхідних для проведення
призначеної судом експертизи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 13.02.2014р. провадження у
справі №916/2760/13 було поновлено та
витребувано у сторін документи
необхідні для проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.02.2014р. судом отримано від
сторін та долучено до матеріалів
справи №916/2760/13 витребувані документи,
направлено матеріали справи до
експертної установи для подальшого
проведення експертизи та відповідно
зупинено провадження у справі.

На адресу господарського суду Одеської
області надійшло повідомлення №230/02
від 20.03.2013р.(вх.№8558/14 від 04.04.14р.) про
неможливість надання висновку за
матеріалами справи №916/2760/13.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.05.2014р. було поновлено
провадження у справі №916/2760/13, та
призначено розгляд справи в засіданні
суду на 12.05.2014р. о 14год. 00хв.

У зв'язку з перебуванням судді
господарського суду Одеської області
Цісельського О.В. з 12.05.2014р. на
лікарняному розпорядженням №115 від
12.05.2014р. було призначено повторний
автоматичний розподіл справи №916/2760/13.

Згідно з автоматичним розподілом
справ, справу №916/2760/13 було передано на
розгляд судді господарського суду
Одеської області Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 13.05.14р прийнято справу
№916/2760/13 до провадження судді Гут С.Ф.

За клопотанням представника позивача,
ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.07.14р. строк вирішення
спору по справі №916/2760/14 було
продовжено до 28.07.14р., в порядку ст. 69 ГПК
України.

22.07.14р. від позивача надійшли
пояснення(вх.№19070/14 від 22.07.14р.), згідно
яких пояснює, що ознайомившись зі
справою №5017/2073/2012 вбачається, що згідно
протоколів судових засідань судом не
було оглянуто оригінали договору найму
від 17.11.2009р. нежитлового приміщення
(магазин) №80 та додаткові угоди від
03.07.2012р. , від 10.11.2011р., від 30.05.2012р. та акт
приймання передачі приміщення від
17.11.2012р. чим підтверджуються обставини
викладені в позовній заяві.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судових
засідань(відповідно до Постанови
Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.11р., в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою(тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність(вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час та місце розгляду справи судом),
а саме, за його юридичною адресою,
підтвердженою даними з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
10.07.2014р., про поважність причин
відсутності не повідомив, відзив на
позов не надав, своє право на захист не
використав, у зв'язку з чим справа
розглядається по наявним в ній
матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 14.08.12р. по справі №5017/2073/2012
позов задоволено повністю, стягнуто з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 36000грн. боргу, 1002,87грн.
відшкодування експлуатаційних витрат
та 1609,50грн судового збору.

Підставою для задоволення
вищевказаного позову став договір
найму нежитлового приміщення (магазин)
№80 розташованого за адресою : АДРЕСА_1,
яке має загальну площу 80,2кв.м,
укладений 17 листопада 2009р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, та
додатковою угодою до Договору найму
від 03 листопада 2010р., додатковою угодою
до договору найму від 10 листопада 2011р.
та додатковою угодою до Договору найму
від 30 травня 2012 року та акт
приймання-передачі приміщення від 17
листопада 2009р.

Відповідно до Договору оренди та
додаткових угод, плата за найм
приміщення складає 1000грн. а в період з
01.06.2012р. по 31.07.2012р. складає 16000грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначає про те, що вищевказаний
договір найму нежитлового приміщення
від 17 листопада 2009р. та додаткові угоди
до Договору найму від 03 листопада 2010р.,
від 10 листопада 2011р., від 30 травня 2012р.,
та акт приймання - передачі приміщення
від 17 листопада 2009р. фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 з фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 не укладала та не
підписувала.

В березні 2013р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 дізналась про
наказ Господарського суду Одеської
області №5017/2073/2012 від 28 серпня 2012р., у
зв'язку з чим представником фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 було подано
заяву від 08 квітня 2013р. щодо
ознайомлення з матеріалами
справи№5017/2073/2012. В квітні 2013р. було
отримано копії матеріалів справи та
рішення Господарського суду Одеської
області від 14 серпня 2012р., з якого і
дізнались про існування оспорюваних
договорів.

Так з наданої копії договору
вбачається, що 17.11.2009р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4
(наймодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (наймач)
укладено Договір найму, термін дії
якого продовжувався додатковими
угодами від 03.11.2010р., 10.11.2011р. та від
30.05.2012р.

За Актом прийому - передачі наймодавець
передав 17.11.2009р., а наймач прийняв в найм
нежитлове приміщення (магазин) №80,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 80,2кв.м,.

За умовами Договору, відповідач
зобов'язався сплачувати за найм 1000грн.
не пізніше останнього дня місяця, за
який здійснюється оплата, а відповідно
Додаткової угоди від 30.05.2012р.
відповідач за період з 01.06.2012р. по
31.07.2012р. зобов'язаний сплачувати за найм
16000грн. за кожен місяць.

Враховуючи те, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 не
підписувалось договору найму від
17.11.2009р. нежитлового приміщення
(магазин) №80, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, яке має загальну площу 80,2кв.м,
а також не підписувалось додаткову
угоду до договору найму від 03.11.2010р.,
додаткову угоду до договору найму від
10.11.2011р., додаткову угоду до договору
найму від 30.05.2012р. та акт приймання
передачі приміщення від 17.11.2009р.,
фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернулась до суду з даною позовною
заявою, згідно якої просить суд визнати
їх недійсними.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
дійшов висновків що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до статей 203, 204 Цивільного
кодексу України підстави і наслідки
недійсності правочину можуть бути
передбачені винятково законами. Як
встановлено, угода може бути визнана
недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.
Отже, наявність обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною є
обов'язковою умовою визнання його
недійсним.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1
ст.628 цього ж Кодексу зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно норм ч.1 ст.203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
визначені статтею 203 Цивільного
кодексу України, ними зокрема є
наступні: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства, особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Статтею ст. 627 Цивільного кодексу
України визначено один із загальних
принципів цивільно-правових відносин,
а саме свобода договору, яка наділяє
осіб правом вільно вирішувати питання
про укладення договору, про вибір
контрагентів, про визначення умов
договору. Статтею 67 Господарського
кодексу України, встановлено, що
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів. Підприємства
вільні у виборі предмета договору,
визначенні зобов'язань, інших умов
господарських взаємовідносин, що не
суперечать законодавству України.

Згідно ч.6 ст. 283 Господарського кодексу
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положенням
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)

наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за

плату на певний строк.

У зв'язку із неподанням сторонами
витребуваних ухвалами господарського
суду Одеської області від 13.05.2014р., від
03.06.2014р., від 24.06.2014р., від 10.07.2014р.
доказів, розгляд справи №916/2760/13
неодноразово відкладався.

Оскільки позивачем додано до позовної
заяви договір найму від 17.11.2009р.
нежитлового приміщення (магазин) №80,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке
має загальну площу 80,2кв.м, укладеного
між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4,
додаткову угоду до договору найму від
03.11.2010р., додаткової угоди до договору
найму від 10.11.2011р., додаткову угоду до
договору найму від 30.05.2012р. та акт
приймання передачі приміщення від
17.11.2009р. у копії, то судом дані докази не
може бути визнані у якості належного
доказу.

Матеріали справи свідчать про те, що
під час розгляду справи №5017/2073/2012
судом не було оглянуто оригінали
договору найму від 17.11.2009р. нежитлового
приміщення (магазин) №80 та додаткові
угоди від 03.07.2012р., від 10.11.2011р., від
30.05.2012р. та акт приймання передачі
приміщення від 17.11.2012р., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи поясненнями позивача (вх.№19070/14
від 22.07.14р.), та протоколів судових
засідань по справі №5017/2073/2012.

Під час розгляду справи, враховуючи
необхідність повного, всебічного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, про
необхідність призначення
почеркознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 16.12.2013р. було зупинено
провадження у справі, у зв'язку з
призначенням судової почеркознавчої
експертизи, та на вирішення експерта
були поставлені наступні питання:

- Чи виконаний на договорі найму від
17.11.2009р. підпис фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3, або іншою
собою?

- Чи виконаний на додатковій угоді від
03.11.2010р. до договору найму від 17.11.2009р.
підпис фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3, або іншою собою?

- Чи виконаний на додатковій угоді від
10.11.2011р. до договору найму від 17.11.2009р.
підпис фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3, або іншою собою?

- Чи виконаний на додатковій угоді від
30.05.2012р. до договору найму від 17.11.2009р.
підпис фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3, або іншою собою

- Чи виконаний на акті
приймання-передачі приміщення до
договору найму від 17.11.2009р. підпис
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3,
або іншою собою?

Згідно повідомлення експерта №230/02 від
20.03.2013р. про неможливість надання
висновку за матеріалами справи
№916/2760/13, проведення експертизи є
неможливим, у зв'язку з ненаданням
витребуваних експертом документів,
необхідних для проведення експертизи.

Так судом встановлено, що договір найму
від 17.11.2009р. нежитлового приміщення
(магазин) №80 та додаткові угоди від
03.07.2012р., від 10.11.2011р., від 30.05.2012р. та акт
приймання передачі приміщення від
17.11.2012р., є неукладеними(неіснуючими), а
також в позовній заяві зазначено, що
позивач ніколи не підписувала та
навіть не знала про існування спірного
договору та додаткових угод з актом
приймання передачі приміщення від
17.11.2012р.

За таких обставин, судом встановлено
відсутність підстав для визнання
недійсним договору найму від 17.11.2009р.
нежитлового приміщення (магазин) №80 та
додаткові угоди від 03.07.2012р., від
10.11.2011р., від 30.05.2012р. та акт приймання
передачі приміщення від 17.11.2012р.

Під час розгляду справи позивачем не
було надано доказів, правового
обґрунтування, які б могли слугувати
підставою для визнання договору,
додаткових угод та акту недійсним чи
задоволення його вимог.

За таких обставин, виходячи з
матеріалів справи, господарський суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання
договору найму від 17.11.2009р. нежитлового
приміщення (магазин) №80, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, яке має загальну
площу 80,2кв.м, укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, додаткової
угоди до договору найму від 03.11.2010р.,
додаткової угоди до договору найму від
10.11.2011р., додаткової угоди до договору
найму від 30.05.2012р. та акту приймання
передачі приміщення від 17.11.2009р.
недійсними, не обґрунтовані,
матеріалами справи не підтверджені,
тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Повний текст рішення складено 25.07.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.