ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.07.14р. Справа № 904/4504/14

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

до відповідача-1: Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2, с. Новоолександрівка
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області

до відповідача-2: Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3, м. Біла Церква Київської
області

про стягнення 195 863 грн. 61 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_4- представник, дов.
від 16.05.2013р. б/н;

від відповідача -1: не з'явився, про час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином;

від відповідача-2: не з'явився, про час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з
відповідачів-1,-2 195 863 грн. 61 коп., у тому
числі: з відповідача-1 - 100 грн. 00 коп. -
заборгованості в межах, передбачених
Договором від 06.09.2013р. поруки; з
відповідача-2 - 155 268 грн. 50 коп. -
заборгованості, що виникла відповідно
до умов Договору поставки від 05.09.2013р.
№000115, 15 538 грн. 65 коп. - штрафу 10% від суми
заборгованості, 10 127 грн. 79 коп. - пені, 3
001 грн. 30 коп. - 3% річних, 11 809 грн. 37 коп. -
інфляційних нарахувань.

Відповідачі-1,2 відзиву на позов та
інших витребуваних господарським
судом документів не надали, їх
представники у судове засідання не
з'явилися, про час і місце судового
засідання були повідомлені належним
чином.

Оригінали документів, оглянуті у
судових засіданнях, відповідають
копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представником
позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013р. між позивачем - Фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1, як
постачальником, та відповідачем-2 -
Суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3, як покупцем, було
укладено Договір поставки №000115 (надалі
- Договір поставки), відповідно до
пункту 1.1 якого постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, передати у
власність покупцеві товар, а покупець
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, прийняти
та оплатити визначений товар в
асортименті, кількості та номенклатурі
у відповідності з накладними, які є
невід'ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору
поставки ціна за одиницю товару та
загальна вартість кожної партії товару
визначається у накладній, яка є
невід'ємною частиною цього договору;
загальна вартість договору не обмежена
і визначається шляхом додавання
загальної вартості кожної партії
товару за всіма накладними.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору поставки
позивачем було поставлено
відповідачу-2 товар на суму 155 386 грн. 50
коп., що підтверджується видатковою
накладною від 06.09.2013р. №БТ-09345 (а.с. 12).

У пункті 2.2. Договору поставки сторони
узгодили, що оплата за товар
здійснюється покупцем з відстрочкою
платежу на 20 (двадцять) банківських
днів з моменту поставки товару за
накладною.

Оплата здійснюється банківським
переказом на рахунок постачальника,
зазначений у розділі 8
„Місцезнаходження та реквізити
сторін" даного договору; платіжне
зобов'язання покупця вважається
виконаним після розрахунку коштів на
банківський рахунок постачальника
(пункт 2.3 Договору поставки).

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач-2 повинен був оплатити
поставлений товар до 04.10.2013р. (включно).

Заборгованість відповідача-2 перед
позивачем становить 155 386 грн. 50 коп.

На момент розгляду справи доказів
погашення заборгованості перед
позивачем відповідачем-2 не надано.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем було спрямовано
відповідачу-2 претензію (вих. №822 від
28.04.2014р.) з пропозицією у 3-денний термін
сплатити заборгованість за товар, пеню,
інфляційні збитки та 10% від суми
заборгованості (а.с. 15-16).

Відповідно до пункту 7.2. Договору
поставки виконання договору може бути
забезпечено договором поруки,
договором застави.

06.09.2013р. між відповідачем-1 - Суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_2, як поручителем, та
позивачем - Суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1, як
кредитором, було укладено Договір
поруки (надалі - Договір поруки),
відповідно до пункту 1.1 якого в порядку
та на умовах, визначених цим договором,
поручитель зобов'язується відповідати
перед кредитором за виконання
боржником - суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_3
своїх зобов'язань, що виникли за
договором поставки №000115 від 05.09.2013
року, укладеним між кредитором і
боржником (надалі іменується
„Основний договір").

Відповідно до пункту 1.2. Договору
поруки поручитель відповідає за
боржника у обсязі, визначеному цим
договором, за умови невиконання або
неналежного виконання боржником своїх
зобов'язань за основним договором та
додатками до нього.

У відповідності до пункту 1.1. та пункту
2.2. основного договору предметом
основного договору є обов'язок
кредитора передати у власність
боржника товар, а обов'язок боржника є
прийняти та оплатити визначений товар
в асортименті, кількості та
номенклатурі у відповідності з
накладними, які є невід'ємною частиною
основного договору протягом 20-ти
банківських днів з моменту поставки
товару за накладною (пункт 1.3 Договору
поруки).

Згідно з пунктом 2.1. Договору поруки
поручитель відповідає за виконання
боржником своїх обов'язків за основним
договором та додатками до нього, які
існують на момент укладення договору
або будуть укладені у майбутньому, але
в любому випадку розмір
відповідальності поручителя не
повинен перевищувати розміру 100 грн., в
тому числі за відшкодування боржником
збитків та за сплату ним неустойки,
штрафу, пені, передбачених основним
договором.

Відповідно до частини 1 статті 553
Цивільного кодексу України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку;
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя; поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки; особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Таким чином, з відповідача-1 підлягає
стягненню заборгованість у розмірі
100 грн. 00 коп., а з
відповідача-2 - у розмірі 155 286 грн. 50 коп.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193
Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору; не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань; кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу;
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

У пункті 4.2. Договору поставки за
прострочення платежу покупець сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на день
прострочення від суми простроченого
платежу за кожен день прострочки до дня
погашення заборгованості, а також
штраф у розмірі 10% від суми
заборгованості.

Таким чином, згідно розрахунку пеня
становить 10 127 грн. 79 коп. (з 05.10.2013р. по
27.05.2014р.), а штраф - 15 538 грн. 65 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, згідно розрахунку інфляційні
нарахування становлять 11 809 грн. 37 коп.
(з жовтня 2013 року по квітень 2014року), а
річні - 3 001 грн. 30 коп. (з 05.10.2013р. по
27.05.2014р.).

З урахуванням викладеного позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі слід покласти на
відповідача-1, оскільки з його вини спір
доведено до суду.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 (52070,
АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 (49040, АДРЕСА_4;
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 100
грн. 00 коп. - заборгованості.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 (09100,
АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) 155 286 грн. 50 коп. - заборгованості,
10 127 грн. 79 коп. - пені, 11
809 грн. 37 коп. - інфляційних нарахувань, 3
001 грн. 30 коп. - річних, 15 538 грн. 65 коп. -
штрафу та 3 917 грн. 27 коп. - витрат по
сплаті судового збору.

Видати накази.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України,

„28„ липня 2014р.