Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

30 липня 2014 року
справа № 927/1072/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі",

вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська
область, 16600

Відповідач: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 16600

Предмет спору: про стягнення 6069,51грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивач: Кіфік О.М. (довіреність № 01-07/1841
від 04 грудня 2013 року),

відповідач: не з'явився.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"
подано позов до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 6069,51грн., з яких
5676,97грн. сума основної заборгованості,
153,91грн. сума пені, 28,60грн. сума 3% річних
та 210,03грн. сума інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору на постачання теплової
енергії №380 від 16 січня 2004 року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив; заяв та
клопотань, відзиву на позов від
відповідача до суду не надходило.

Ухвала суду про порушення провадження
у справі від 17 липня 2014 року, направлена
на адресу відповідача, повернулась до
суду з відміткою поштового відділення
зв'язку "за закінченням терміну
зберігання".

У відповідності до ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання.

Зважаючи на те, що відповідач мав
можливість, але не скористався правом
надати суду письмовий відзив на позов,
зважаючи на дотримання розумного
строку вирішення господарського
спору, господарський суд доходить
висновку про можливість у
відповідності до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянути справу та вирішити спір за
наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представника
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини справи, дослідивши докази,
які мають юридичне значення для
вирішення спору, суд -

В С Т А Н О В И В :

16 січня 2004 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"НіжинТеплоМережі" (постачальник) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(споживач) укладено договір на
постачання теплової енергії №380 (далі
-договір) (а.с. 6-7).

Згідно п. 1.1. договору постачальник бере
на себе зобов'язання виробляти і
постачати споживачу теплову енергію
об'єктам, які перераховано у додатку №1
даного договору, а споживач
зобов'язується сплачувати за одержану
теплову енергію шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника за затвердженими
тарифами (цінами) в термін,
передбачений даним договором.

При виконанні умов даного договору
сторони керуються "Правилами
постачання теплової енергії", "Нормами
та вказівками по нормуванню витрат
палива та теплової енергії на опалення
житлових та громадських споруд, а також
на господарсько-побутові потреби в
Україні" КТМ 204 правилами встановлення
приладів обліку.

Відповідно до рішення Виконавчого
комітету Ніжинської міської ради №37
від 27 січня 2011 року "Про тарифи на
послуги теплопостачання" та Постанови
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг №50 від 03 лютого 2012
року "Про встановлення тарифів на
теплову енергію ТОВ "НіжинТеплоМережі"
тарифи на теплову енергію для потреб
інших споживачів (крім населення)
становлять 873,40грн. га 1 Гкал (без ПДВ).

Згідно п. 2.2.10. договору споживач
зобов'язується щомісячно здійснювати
розрахунки за всю спожиту теплову
енергію, згідно з тарифами шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок постачальника після отримання
рахунку на оплату. У випадку
відсутності рахунку до 10 числа
наступного місяця споживач
зобов'язаний повідомити про це
постачальника. При невиконанні цієї
вимоги вважається, що споживач отримав
рахунок на оплату спожитої теплової
енергії.

Відповідно до п. 5.5.3 договору
остаточний розрахунок здійснюється на
підставі даних про фактичний обсяг
спожитої теплової енергії (за звітний
місяць) до 10 числа місяця наступного за
звітним.

Позивач на виконання умов
вищезазначеного договору за період з 01
січня 2013 року по 30 квітня 2013 року надав
послуги відповідачу на загальну суму
5676,97грн. та пред'явив відповідачу для
оплати рахунки-фактури №380 від 31 січня
2013 року, №380 від 28 лютого 2013 року, №380
від 31 березня 2013 року, №380 від 30 квітня
2013 року (а.с. 19-22).

Відповідач рахунки отримав, про що
свідчить реєстр рахунків (а.с. 24-27),
проте взяті на себе зобов'язання щодо
оплати послуг, наданих у вказаний
період, не виконав, що підтверджується
розрахунком позивача (а.с. 10).

Отже, заборгованість відповідача за
договором на постачання теплової
енергії № 380 від 16 січня 2004 року за
період з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2013
року становить 5676,97грн.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючі те, що матеріалами справи
підтверджено факт наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем в сумі 5676,97грн., суд вважає, що
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідача 153,91грн. пені за період з 11
лютого 2014 року по 20 травня 2014 року,
28,60грн. 3% річних за період з 11 лютого 2014
року по 20 травня 2014 року та 210,03грн. сума
інфляційних втрат за період з 11 квітня
2014 року по 30 квітня 2014 року.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 5.7 договору при
порушенні п.5.5.3 даного договору,
споживач сплачує на користь
постачальника пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від належної до
сплати суми за кожний день прострочки.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши розрахунки, здійснені
позивачем, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення 153,91грн. пені, 28,60грн. 3% річних
та 210,03грн. інфляційних втрат.

Всупереч приписам ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України відповідач проти позову не
заперечив, доказів, які б спростовували
обставини, викладені позивачем, не
надав.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю в сумі
6069,51грн.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
то відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України з нього
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 1827,00грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 16600, інд.
номер НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в Ніжинському
відділенні АТ "Ощадбанку", МФО 353553) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"
(вул. Глібова, 1, м. Ніжин, 16600, р/р 1650
в ПАТ "Банк "Демарк" м. Чернігів, МФО 353575,
код 32750668) 5676,97грн. боргу, 153,91грн. пені,
28,60грн. 3% річних, 210,03грн. інфляційних
втрат та 1827,00грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
В.В. Моцьор

.