ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

21 липня 2014 р. Справа № 902/965/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Мельника П.А., при
секретарі судового засідання Віннік
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства "Тульчинське АТП 10507"
Вінницька область, Тульчинський район,
с.Нестерварка, вул.Польова, 1

до: Тульчинської загальноосвітньої
школи - інтернату I-III ступенів - ліцей
Вінницька область, м.Тульчин,
вул.Леонтовича

про стягнення 13192,6 грн. заборгованості

За участю представників сторін:

позивача : Любарська К.Ю. - за
довіреністю;

відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов ПрАТ «Тульчинське АТП -
10507» до Тульчинської
загальноосвітньої школи-інтернату
І-ІІІ ступенів - ліцей про стягнення 13
192,60грн. заборгованості за надані
послуги здійснення нерегулярних
перевезень пасажирів автомобільним
транспортом.

Ухвалою суду від 07.07.14 р. порушено
провадження у справі №902/965/14 та
призначено засідання на 21.07.14 р.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, просила суд
його задовольнити з підстав,
визначених в ньому.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте надав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 15.05.2013р.
та 16.05.2013р. між позивачем та
відповідачем були укладені договори
№1505132, № 1605132 та №160513 про здійснення
нерегулярних перевезень пасажирів
автомобільним транспортом на
внутрішньообласних маршрутах
протяжністю понад 50 км та міжобласних
маршрутах.

Предметом усіх трьох договорів було
зобов'язання Перевізника за плату
здійснити перевезення організованої
Замовником групи пасажирів та їх
багажу.

Так, на виконання договору №1505132 від
15.05.2013р. позивачем було надано послуги з
перевезення організованої групи дітей
вартістю 9 600 грн., що підтверджується
актом виконаних робіт № 63 від 21.05.2013р.,
проте відповідач зазначену суму не
сплатив.

На виконання договору № 1605132 від
16.05.2013р. позивачем було надано послуги з
перевезення організованої групи дітей
вартістю 1 290,92 грн., що підтверджується
актом виконаних робіт № 64 від 21.05.2013р.,
проте відповідач зазначену суму не
сплатив.

На виконання договору №№ 160513 від
16.05.2013р. позивачем було надано послуги з
перевезення організованої групи дітей
вартістю 2 301,68 грн., що підтверджується
актом виконаних робіт № 58 від 18.05.2013р.,
проте відповідач зазначену суму не
сплатив.

Відповідно до п. 4.1 усіх вищевказаних
договорів розрахунки Замовника з
Перевізником за перевезення
організованої групи пасажирів та їх
багажу здійснюються відповідно до
вимог цивільного законодавства
України шляхом перерахування грошових
коштів Замовником на розрахунковий
рахунок Перевізника на протязі 5
банківських днів з моменту здійснення
перевезення.

Добровільна відмова відповідача від
сплати виниклого боргу, спонукала
позивача звернутись з даним позовом до
суду.

Враховуючи встановлені обставини, суд
дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить іст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

В силу ст. 901 ЦК України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Як вбачається із матеріалів, позивачем
(перевізником) виконувались свої
зобов'язання по наданню послуг
перевезень пасажирів автомобільним
транспортом, про що свідчать підписані
та скріплені печатками сторін акти
прийому - передачі виконаних робіт № 63
від 21.05.2013р., № 64 від 21.05.2013р., № 58 від
18.05.2013р. на загальну суму 13 192,60 грн. без
жодних претензій та зауважень.

Проте, відповідач не виконав свого
обов"язку щодо оплати наданих послуг
згідно умов укладених домовленостей, у
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість у розмір 13 192,60 грн., про
що свідчить відсутність доказів
проведення розрахунків (платіжні
доручення, виписки банківських установ
щодо руху коштів, квитанції до
прибуткових касових ордерів).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України
зазначено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Кожна зі
сторін у зобов'язанні має право
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Аналізуючи викладені обставини,
враховуючи, що відповідачем борг не
погашено, суд дійшов висновку про
задоволення позову в повному обсязі.

Беручи до уваги викладене та керуючись
ст.ст.22, 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст.82, 87, 115
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Тульчинської
загальноосвітньої школи-інтернату
І-ІІІ ступенів - ліцею (Вінницька
область, м. Тульчин, вул. Леонтовича,
, р/р 2441 в УДКСУ у
Тульчинському районі, МФО 802015) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Тульчинське АТП 10507»
(Вінницька область, Тульчинський район,
с. Нестерварка, вул. Польова, 1, , р/р 5665, в Вінницькій
філії ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 302689)
13192,60 грн. заборгованості за надані
послуги здійснення нерегулярних
перевезень пасажирів автомобільним
транспортом та 1827,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення надіслати сторонам по справі
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 23 липня 2014 р.

Суддя Мельник
П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу Вінницька область,
Тульчинський район, с.Нестерварка,
вул.Польова, 1

3 - відповідачу Вінницька область,
м.Тульчин, вул.Леонтовича