ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Справа № 925/2083/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака В.А. суддів
Данилової М.В., Данилової
Т.Б.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 у
справі№ 925/2083/13 Господарського суду
Черкаської області за
позовомТальнівської районної
державної адміністрації Черкаської
області доФізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Відділ
Держземагенства у Тальнівському
районі Черкаської області провизнання
недійсним договору оренди землі,
додаткової угоди та змін до договору
оренди землі

в судовому засіданні взяли участь
представники :

- - позивачаСолошенко М.І., дов. від
05.08.14- - відповідачане з'явився-
третьої особиЗахаревич Я.М., дов. від
06.08.14

В С Т А Н О В И В:

Тальнівська районна державна
адміністрація Черкаської області
звернулася до господарського суду
Черкаської області з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Відділ
Держземагенства у Тальнівському
районі Черкаської області про визнання
недійсним договору оренди землі від
17.12.2004 року № 385 з урахуванням
додаткової угоди від 01.12.2009 року № 417 та
змін від 21.03.2011 року №157, укладених між
сторонами по справі.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 04.02.2014 у справі
№925/2083/13 (суддя Курченко Н.М.), залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014 (судді: Гаврилюк О.М. - головуючий,
Іоннікова І.А., Майданевич А.Г.) позовні
вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовими рішеннями,
Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення та постанову у
справі скасувати, у позові відмовити.

Тальнівська районна державна
адміністрація Черкаської області та
Відділ Держземагенства у
Тальнівському районі Черкаської
області не скористались правом,
наданим статтею 1112 Господарського
процесуального кодексу України, не
надіслали відзив на касаційну скаргу,
що в силу положень зазначеної статті не
перешкоджає перегляду судового акту,
що оскаржується.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
юридичну оцінку встановлених
фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування
господарськими судами норм
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій на
підставі поданих до матеріалів справи
доказів встановлено, що 17.12.2004 між
Тальнівською районною державною
адміністрацією (орендодавець) та
Приватним підприємцем ОСОБА_4 укладено
договір оренди землі №385, відповідно до
умов якого орендодавець на підставі
розпорядження голови
райдержадміністрації від 16.12.2004 №385,
надає з урахуванням рішення
Колодистенської сільської ради від
18.11.2004 №14/6, 14/7, а орендар приймає в
тимчасове користування на умовах
оренди земельну ділянку загальною
площею 100,00 га, в тому числі земель
запасу (рілля) 57,1 га, резервного фонду
42,9 га, яка знаходиться за межами
населеного пункту в адмінмежах
Колодистенської сільської ради.

Земельна ділянка передається в оренду:
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(п.15 договору).

Передача земельної ділянки в оренду
здійснюється без розроблення проекту
її відведення. Підставою розроблення
проекту відведення земельної ділянки
є: зміна цільового призначення.
Організація розроблення проекту
відведення земельної ділянки і
витрати, пов'язані з цим, покладаються
на орендаря (п. 18 договору).

Невід'ємними частинами договору є:
помісячний розподіл орендної плати за
землю; план або схема земельної
ділянки; акт приймання-передачі об'єкта
оренди.

Договір від 17.12.2004 №385 зареєстрований у
Тальнівському районному відділі
Черкаської філії ДП „Центр ДЗК при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах", про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 22.12.2004 року за № 02.

01.12.2009 між сторонами було укладено
додаткову угоду №417 до договору оренди
землі від 17.12.2004 року № 385, якою
поновлено договір оренди терміном на 5
років з 01.12.2009 року по 30.11.2014 року,
змінено орендну плату, визначені умови
використання земельної ділянки, умови
і строки передачі земельної ділянки в
оренду, умови повернення земельної
ділянки, тощо. Невід'ємною частиною
додаткової угоди є розрахунок розміру
орендної плати.

21.03.2011 сторонами укладено зміни №157 до
договору оренди землі від 17.12.2004 року №
385 із врахуванням додаткової угоди від
01.12.2009 року №417, у яких домовились
внести зміни в частині розміру
орендної плати, визначили термін
оренди з 01.12.2009 року по 31.10.2019 року та
змінили площу орендованої земельної
ділянки - 95,7265 га, у тому числі: площею
57,1247 га із земель державного земельного
запасу та площею 38,6018 га із земель
резервного фонду. Невід'ємними
частинами договору є: розрахунок
розміру орендної плати та кадастровий
план земельної ділянки.

Зміни до договору від 21.03.2011 року
зареєстровані у відділі Держкомзему у
Тальнівському районі, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 24.05.2011 року за № 00845.

Також судами установлено, що
спеціалістами Тальнівської районної
державної адміністрації проведено
документальну перевірку використання
земель державної власності за межами
населеного пункту в адмінмежах
Колодистенської сільської ради в
частині дотримання вимог чинного
законодавства в галузі земельних
правовідносин. Проведеною перевіркою
було встановлено невідповідність
Договору, Додаткової угоди та Змін до
них вимогам ч. 4 ст. 15 Закону України
„Про оренду землі", що є підставою для
визнання угод недійсними.

Листом від 27.11.2013 року позивач
повідомив відповідача про результати
перевірки та запропонував звільнити
займану земельну ділянку шляхом
підписання акта прийому-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом судового розгляду у даній
справі є вимога Тальнівської районної
державної адміністрації про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, додаткової угоди та змін до
нього, на підставі статті 15 Закону
України „Про оренду землі".

Згідно зі статтею 648 Цивільного кодексу
України зміст договору, укладеного на
підставі правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту.
Особливості укладення договору на
підставі правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування
встановлюються актами цивільного
законодавства.

В силу частини першої статті 210 ЦК
України та частини першої статті 20
Закону України "Про оренду землі"
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації і виходячи із
змісту статей 210, 640 ЦК України та статті
18 Закону України "Про оренду землі" є
укладеним з моменту його державної
реєстрації.

Укладений договір визнається
недійсним на підставі статті 215 ЦК
України при недодержанні сторонами
вимог, встановлених частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

Як вірно встановлено судами, спірний
договір від 17.12.2004 року №385, додаткова
угода від 01.12.2009 року № 157 та зміни від
21.03.2011 року № 157 за своєю правовою
природою являються договором оренди
землі, положення стосовно якого
врегульовані Законом України „Про
оренду землі".

Частиною першою статті 15 Закону
України "Про оренду землі" визначені
істотні умови договору оренди,
відсутність хоча б однієї з цих
істотних умов є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним у розумінні частини другої
статті 15 Закону України "Про оренду
землі".

В силу частини першої статті 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є, в тому
числі і умови, що визначені законом як
істотні.

Істотні умови договору оренди землі
встановлені статтею 15 Закону України
"Про оренду землі".

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди
землі можуть зазначатися інші умови,
зокрема якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін,
порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на
здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.

При передачі в оренду
сільськогосподарських угідь для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
строк дії договору оренди земельних
ділянок визначається з урахуванням
періоду ротації основної сівозміни
згідно з проектами землеустрою
(частина 2 статті 19 Закону).

Відповідно до частини другої статті 792
ЦК України відносини, щодо найму
(оренди) земельної ділянки регулюються
законом.

У разі відсутності в договорі оренди
землі хоча б однієї з істотних його
умов такий договір підлягає визнанню
недійсним за правилами частини другої
статті 15 Закону України "Про оренду
землі".

Задовольняючи позовні вимоги
господарські суди попередніх
інстанцій виходили, зокрема, з того, що
при укладенні договору оренди землі
від 17.12.2004 року № 385 сторонами не
додержано вимог закону щодо
документів, які повинні бути
невід'ємною частиною договору оренди
землі, а саме: відсутні кадастровий
план земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); строк дії
договору визначений без урахування
періоду ротації основної сівозміни, що
є порушенням ст. 19 Закону України „Про
оренду землі".

Судами також установлено, що земельна
ділянка була передана в оренду без
розроблення проекту її відведення по
плану внутрігосподарського
землеустрою КСП „Доманицького"; план
земельної ділянки, що доданий до
спірного договору оренди землі, не
відповідає дійсному стану земельної
ділянки.

Ураховано судами і те, що об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки) - одна із основних
істотних умов договору оренди землі, в
оспорюваному договорі визначений по
застарілих матеріалах проектування
сільськогосподарського підприємства,
яке ліквідоване.

Колегія суддів також враховує, що
відповідно до статті 20 Закону України
"Про землеустрій" землеустрій
проводиться в обов'язковому порядку на
землях усіх категорій незалежно від
форми власності. У разі надання,
передачі, вилучення (викупу),
відчуження земельних ділянок повинні
складатися проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок (стаття 50
цього Закону).

Разом з тим, як встановлено попередніми
судовими інстанціями на підставі
матеріалів справи, всупереч зазначених
вимог при укладення спірного договору
проект землеустрою не складався; об'єкт
оренди за спірним договором оренди є
невизначеним і неможливо встановити
його площу, межі і місце розташування
на місцевості.

Визнавши встановленими зазначені
обставини на підставі сукупності
поданих доказів, господарські суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що порушення Закону України „Про
оренду землі" згідно з частиною 2 статті
15 цього закону є безумовною підставою
для визнання спірного договору оренди
землі недійсним відповідно до закону.

Встановивши зазначені обставини, суди
попередніх інстанцій правильно
застосували до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

При цьому судами попередніх інстанцій
було обґрунтовано відмовлено у
задоволенні заяви відповідача про
застосування позовної давності з
огляду на те, що перебіг позовної
давності починається, за загальним
правилом, від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Доводи, викладені у касаційній скарзі
не спростовують зазначених вище
висновків та зводяться до переоцінки
доказів. Колегія суддів вважає, що усім
доводам та запереченням скаржника
судами попередніх інстанцій дана
належна правова оцінка.

Таким чином, рішення місцевого
господарського суду та постанова
апеляційного господарського суду у
справі відповідають встановленим
фактичним обставинам справи, прийняті
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і передбачені
законом підстави для їх зміни або
скасування, відсутні.

Відповідно до приписів статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти їх.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 №925/2083/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
В.А. Корсак

С у д д і
М.В. Данилова

Т.Б. Данилова