ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.07.14р. Справа № 904/4577/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганський
трубопрокатний завод", м.Луганськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХЕНЕРГОМЕТ",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 2 331 759,40 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Олєйнікова Н.М.,
представник за довіреністю № 683 від
12.07.14р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Луганський
трубопрокатний завод" (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХЕНЕРГОМЕТ" (далі -
відповідач) про стягнення 2 331 759,40 грн.

Ухвалою господарського суду від
26.06.14р. порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву та призначено
справу до розгляду в засіданні на
29.07.14р.

29.07.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник позивача надав для огляду
суду всі оригінали первинних
документів на підставі яких виник спір,
а для долучення до матеріалів справи
витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, відзив на позов на інші
витребувані документи до суду не надав.
Жодних пояснень щодо причини неявки
або інших клопотань до господарського
суду не надходило. В матеріалах справи
знаходиться конверт з ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 26.06.14р. про порушення
провадження у справі, який направлявся
на адресу відповідача та був
повернутий поштою з відміткою "за
закінченням терміну зберігання".

Повноважний представник позивача
наполягав на розгляді справи в даному
судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами, оскільки
судом та позивачем були вчинені усі
необхідні дії щодо належного
повідомлення відповідача про день, час
та місце розгляду справи.

В матеріалах справи є витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідно
до якого адреса відповідача співпадає
з адресою зазначеною у позовній заяві,
і на яку судом та позивачем
направлялась поштова кореспонденція з
повідомленням про день, час та місце
розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що відповідач про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, оскільки судом було
належним чином виконано вимоги ч.1 ст.64
та ст. 87 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 29.07.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.13р. між позивачем та відповідачем
укладено договір поставки № 128/13
(далі-Договір поставки), відповідно до
умов п. 1.1 якого позивач зобов'язується
поставити, а відповідач прийняти та
оплатити на умовах, передбачених цим
договором, металопродукцію - труби
сталеві, в кількості та асортименті, за
ціною та в строки, зазначені в Додатках
(Специфікаціях), які є невід'ємною
частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору поставки
оплата металопродукції проводиться
відповідачем протягом 14 календарних
днів з дати поставки згідно
виставленого рахунку.

Датою оплати металопродукції
вважається дата зарахування грошових
коштів на поточний рахунок позивача (п.
5.3. Договору поставки).

Згідно з п. 7.2. Договору поставки за
прострочення оплати металопродукції
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, діючої в період, за який
сплачується пеня, від вартості
неоплаченої продукції за кожен день
прострочення. За прострочення оплати
поставленої металопродукції понад 30
календарних днів, відповідач додатково
сплачує позивачу штраф в розмірі 20% від
вартості неоплаченої продукції.

Як зазначає позивач, на виконання умов
вищезазначеного Договору поставки, за
період з 05.09.13р. по 29.11.13р. позивач
поставив відповідачу металопродукцію
на загальну суму 10399307,60грн., яка була
сплачена частково у розмірі 8 712 674,20 грн.

Таким чином, станом на 20.06.14р.
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 1686633,40 грн.

Позивач звертає увагу суду на те, що
відповідач визнав існуючу
заборгованість перед позивачем та
зобов'язався погасити її у повному
обсязі, що підтверджує лист
відповідача, копія якого знаходиться у
матеріалах справи.

За неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків по Договору поставки,
позивачем на підставі п. 7.2. були
нараховані пеня у розмірі 253 569,90 грн. та
штраф у розмірі 337 326,68 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України позивачем були нараховані 3%
річних у розмірі 54 229,42 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за поставлений товар у
розмірі 1 686 633,40 грн., пеню у розмірі 253
569,90 грн., штраф у розмірі 337326,68 грн., 3%
річних у розмірі 54 229,42 грн., а всього 2 331
759,40 грн.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
по вищезазначеному Договору поставки
на момент розгляду спору до
господарського суду не надав. Крім
того, відповідач не скористався
наданим йому правом на судовий захист,
наведених позивачем обставин не
спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу
України передбачено, що предметом
поставки є визначені родовими ознаками
продукція, вироби з найменуванням,
зазначеним у стандартах, технічних
умовах, документації до зразків
(еталонів), прейскурантах чи
товарознавчих довідниках. Предметом
поставки можуть бути також продукція,
вироби, визначені індивідуальними
ознаками. Загальна кількість товарів,
що підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України у разі прострочення сплати за
товар продавець має право вимагати
сплати товару.

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити про те, що матеріалами справи
підтверджено, що позивач свої обов'язки
по Договору поставки виконав належним
чином, а саме позивач поставив
відповідачу товар без будь-яких
зауважень, що підтверджують видаткові
накладні та довіреність на отримання
цінностей, які знаходяться в
матеріалах справи. Крім того,
господарський суд бере до уваги лист
відповідача, відповідно до якого
останній визнав заборгованість по
Договору поставки перед позивачем та
зобов'язався її погасити у повному
обсязі.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
Договору поставки та обставини справи,
господарський суд вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення
заборгованості за поставлений товару
розмірі 1 686 633,40 грн. є обґрунтованими та
доведеними, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 7.2. Договору поставки за
прострочення оплати металопродукції
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, діючої в період, за який
сплачується пеня, від вартості
неоплаченої продукції за кожен день
прострочення. За прострочення оплати
поставленої металопродукції понад 30
календарних днів, відповідач додатково
сплачує позивачу штраф в розмірі 20% від
вартості неоплаченої продукції.

На підставі п. 7.2. Договору поставки
позивачем були нараховані пеня у
розмірі 253 569,90 грн. та штраф у розмірі 337
326,68 грн., розрахунок яких судом
перевірений та визнаний таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищезазначеної норми
закону позивачем були нараховані 3%
річних у розмірі 54229,42 грн., розрахунок
яких судом також був перевірений та
визнаний таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином та в установлені строки.

Витрати по справі слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610,
612, 625, 692 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218, 265, 266 Господарського
кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 48-49, 75,
82-84, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХЕНЕРГОМЕТ" (49101,
м.Дніпропетровськ, пр.Кірова, буд. 26,
кім. 88, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганський
трубопрокатний завод" (91021, м. Луганськ,
вул. 2-я Свєрдлова, буд. 5, ) заборгованість за поставлений
товар у розмірі 1686633,40грн. (один мільйон
шістсот вісімдесят шість тисяч шістсот
тридцять три грн. 40 коп.), пеню у розмірі
253 569,90 грн. (двісті п'ятдесят три тисячі
п'ятсот шістдесят дев'ять грн. 90 коп.),
штраф у розмірі 337 326,68 грн. (триста
тридцять сім тисяч триста двадцять
шість грн. 68 коп.), 3% річних у розмірі 54
229,42 грн. (п'ятдесят чотири тисячі двісті
двадцять дев'ять грн. 42 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХЕНЕРГОМЕТ" (49101,
м.Дніпропетровськ, пр.Кірова, буд. 26,
кім. 88, ) в доход
Державного бюджету України в особі
Управління Державної Казначейської
Служби України у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області (49027, м. Дніпропетровськ, пл.
Шевченка, буд. 7; , р/р
3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській
області, МФО 805012, КБКД 22030001, призначення
платежу "Судовий збір, код 03499891, Пункт
2.1") судовий збір у розмірі 46 635,19 грн.
(сорок шість тисяч шістсот тридцять
п'ять грн. 19 коп.).

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 31.07.14р.

Суддя Н.Е. Петренко