Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" липня 2014 р.
Справа № 906/812/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник М.М. (в.о.
начальника відділення)

від відповідача: Семенець Н.І.
(довіреність №165/13 від 22.11.13)

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Володарсько-Волинському
районі (смт.Володарсько-Волинський)

до Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Житомирської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (м.Київ)

про стягнення 6291,89 грн.

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про стягнення з відповідача 6291,89 грн.
надлишково перерахованих страхових
коштів.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що
після смерті фізичних осіб Фонд
продовжував виплачувати їм через Банк
соціальні виплати. Оскільки такі
виплати здійснювались безпідставно,
Фонд просить стягнути з Банку
безпідставно перераховані кошти.

У судовому засіданні 21.07.14, представник
відповідача, подав відзив на позовну
заяву, в якому відповідач позов не
визнає з тих підстав, що банк не є
набувачем спірних коштів, а лише вчиняє
дії по обслуговуванню рахунку клієнта.
За відсутності відповідної угоди з
клієнтами, Банк не вправі списати з їх
рахунків грошові кошти на користь
Фонду, у разі смерті клієнтів, у випадку
зарахуання такої допомоги після дати
смерті.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав, з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.99 №1105 (далі-
Закон України №1105), страхування від
нещасного випадку здіснює Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі
Положення, яке затверджується її
правлінням.

Робочими органами виконавчої дирекції
Фонду є її управління в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, відділення в районах та
містах обласного значення. Управління
та відділення виконавчої дирекції
Фонду є юридичними особами, мають
самостійні кошториси, печатку із
зображенням Державного Герба України
та своїм найменуванням.

30 червня 2010 року між відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Володарсько -
Волинському районі ( далі - Відділення )
та Публічним акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" укладено
договір про надання послуг в ( далі
-Договір). Відповідно до умов п.1.статті 1
Договору, Банк надає клієнту послуги по
зарахуванню грошової допомоги та інших
виплат одержувачам, передбачених
чинним законодавством України, в
безготівковому порядку на спеціальні
карткові рахунки у Володарсько -
Волинському, Черняхівському та
Червоноармійському районах (а.с.8).

Відділенням за період з 15 липня 2013 року
по 28 лютого 2014 року, потерпілій ОСОБА_4
було перераховано страхові виплати на
загальну суму 1945,82 грн. (довідка № 01-505
від 12.06.2014 (а.с.7), що підтверджується
платіжними дорученнями (а.с.12-17).

ОСОБА_4 14.07.2013 року померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.10). Однак, Відділення про це
своєчасно повідомлено не було і
продовжувало перераховувати страхові
виплати на рахунок потерпілої. Таким
чином, виникла безпідставна переплата
коштів в сумі - 1945,82 грн.

Постановою Відділення № 0606/267/267/10 від
01.04.14 припинено страхові виплати по
страховому випадку через смерть
потерпілої.

За період з 04 жовтня 2013 року по 28 лютого
2014 року потерпілому ОСОБА_5 було
перераховано страхові виплати в сумі
4346,07грн. (довідка № 01-505 від 12.06.2014р.
(а.с.7), що підтверджується платіжними
дорученнями (а.с.12-17).

Помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується довідкою про смерть
(а.с.11), проте Відділення про це
своєчасно повідомлено не було і
продовжувало перераховувати страхові
виплати на рахунок потерпілого. Таким
чином, виникла безпідставна переплата
в сумі - 4346,07 грн.

Постановою Відділення № 0606/59/59/23 від
01.04.14 припинено страхові виплати по
страховому випадку через смерть
потерпілого.

01 квітня 2014 року позивач звернувся до
відповідача з проханням повернути
кошти, які були зайво перераховані на
поточний рахунок НОМЕР_1 одержувачки
ОСОБА_4, в зв'язку зі смертю власника
14.07.2013 року в сумі 1945,82 грн. та на рахунок
НОМЕР_2, одержувача ОСОБА_5 в зв'язку зі
смертю власника ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 4346,07
грн. (а.с.73).

Банком надана відповідь 23.04.14р.
№Р1-04-03-1/1982 про неможливість повернення
коштів шляхом їх списання з вказаних
рахунків в зв'язку з відсутністю
правових підстав (а.с.37), а саме:
Інструкцією 492 передбачено, що
видаткові операції за поточними
рахунками фізичних осіб здійснюються
за розпорядженням власника або за
дорученням, а у випадках визначених
законодавством України, - іншими
уповноваженими на це особами; ст. 1071
Цивільного кодексу України
встановлено, що грошові кошти можуть
бути списані з рахунку клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках встановлених
законом чи договором між Банком та
клієнтом; угодою не передбачено
зобов'язань банку щодо повернення
коштів у разі смерті вкладника
(власника рахунку), крім того сам Банк
не є отримувачем спірних коштів, а отже
і власником.

Згідно банківської виписки з рахунку,
станом на 18.07.14, на особовому рахунку
ОСОБА_4 обліковуються грошові кошти в
сумі 2284,32 грн., на особовому рахунку
ОСОБА_5 обліковуються грошові кошти в
сумі 5319,41 грн. (а.с.57,58).

За статтею 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страховими виплатами є
грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку.

За приписами статті 40 вказаного Закону,
страхові виплати провадяться
щомісячно, а за бажанням одержувачів ці
суми можуть перераховуватися на їх
рахунки в банку.

Пунктами 1.8 та 1.9 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою Фонду
№ 24 від 27.04.2007 року, передбачено
спосіб одержання суми страхових виплат
шляхом їх перерахування на особові
рахунки в банку, а також, що повернення
зайво виплачених сум проводиться на
підставі постанови робочих органів
виконавчої дирекції фонду, якщо
потерпілі або особи, які мають на це
право, не заперечують проти підстав і
розміру відрахування.

Частиною 4 ст.25 Цивільного кодексу
України визначено, що цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли і
фізично не взмозі вплинути на долю
перерахованих їм коштів після їх
смерті.

Згідно із статтею 1227 ЦК України суми
заробітної плати, пенсії, стипендії,
аліментів, допомог у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини. Відповідно до
параграфу 2 ст. 5 Угоди, суми грошової
допомоги зараховані на поточні рахунки
одержувача по місяць його смерті
включно, разом з відсотками є його
спадщиною і розподіляється відповідно
до чинного законодавства України.

Саме на приписи цієї норми здійснює
посилання відповідач.

Відповідно до ст. 28 Закону України №1105 ,
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно зі статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право у разі настання
страхового випадку.

В силу статті 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1219 Цивільного кодексу
України не входять до складу спадщини
права та обов'язки, що нерозривно
пов'язані з особою спадкодавця,
зокрема, право на відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, право на пенсію,
допомогу або на інші виплати
встановлені законом.

Особи зазначені в ст. 1227 ЦК України
мають право лише на страхові виплати
потерпілого, які були зараховані на
поточні рахунки одержувача по місяць
його смерті включно.

Таким чином, спірна сума не може
входити до складу спадщини, оскільки є
страховою виплатою нерозривно
пов'язаною зі спадкодавцем й в разі
використання спадкоємцями свого права
на заявлення про отримання щомісячних
страхових виплат, сума, яка
обліковується на рахунку померлих не
може бути їм сплачена (видана).

Таким чином, позиція відповідача щодо
наявністі прав спадкоємців на спірну
суму є помилковою.

Також є безпідставним посиланням
Відповідача на ч. 2. ст. 509, ст. 1066, ст. 1067
Цивільного кодексу України як на доказ
неможливості задоволення позову через
певні взяті на себе зобов'язання банком
перед кредитором (клієнтом), оскільки
відповідно до ч.2 ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
кредитора, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з особою кредитора.

Водночас, відповідно до приписів
статей 1066, 1067 Цивільного кодексу
України договір банківського рахунку
регулює правовідносини між банком та
клієнтом; за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно Договорів № від 19.12.08,
№ від 21.10.11 єдиним розпорядником
рахунку є громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(а.с.59,67).

Відповідно п.1.2 договорів, банк
зобов'язується здійснювати
зарахування та видачу сум пенсії та
інших надходжень на картковий рахунок
клієнта.

Відповідно до приписів пункту 7.1.2
статті 7 Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні",
банк на договірній основі повинен
здійснювати зберігання коштів,
проводити розрахунково-касові
операції за допомогою платіжних
інструментів відповідно до умов
договору та вимог законодавства
України.

Згідно з статтею 1071 Цивільного кодексу
України банк може списати грошові
кошти з рахунка клієнта на підставі
його розпорядження. Грошові кошти
можуть бути списані з рахунка клієнта
без його розпорядження на підставі
рішення суду, а також у випадках,
встановлених законом чи договором між
банком і клієнтом.

Умовами Договорів № від 19.12.08р.
укладеного з ОСОБА_4 і № НОМЕР_2 від
21.10.11р. укладеного з ОСОБА_5 та АТ
"Райффайзен Банк Аваль", не передбачено
підстави списання грошових коштів на
користь Відділення Фонду у разі смерті
клієнта, у випадку зарахування такої
допомоги після дати смерті.

Умовами Угоди укладеної між Банком та
Відділенням Фонду,також, не
передбачено обов'язку Банку по
перерахуванню Відділенню Фонду
зарахованих коштів на рахунки клієнтів
виплат після їх смерті.

Однак, п. 13 Порядку виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого постановою КМУ від 30
серпня 1999 р. N 1596 регулює подібні за
змістом відносини, а саме даний пункт
визначає наступне.

У разі надходження до уповноваженого
банку відомостей про смерть
одержувача пенсії та грошової
допомоги уповноважений банк
зобов'язаний припинити зарахування
коштів на поточний рахунок з місяця,
наступного за місяцем смерті
одержувача, і зробити відповідну
помітку у примірнику списку на
зарахування пенсій та допомоги, що
підлягає поверненню органу
Пенсійного фонду або органу праці та
соціального захисту населення. Суми
пенсій та грошової допомоги,
зараховані на поточний рахунок разом
з нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця, наступного
операційного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
уповноваженим банком відповідно
органам Пенсійного фонду та органам
праці та соціального захисту населення
не пізніше наступного операційного
дня надходження відомостей про
смерть одержувача.

Інші нормативні акти у подібних
правовідносинах відсутні. При цьому
суд зауважує, що відсутність
законодавчо встановленого механізму
повернення коштів після смерті
застрахованої особи,
неврегульованість таких правовідносин
не може бути підставою для відмови в
позові, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 4
ГПК України забороняється відмова у
розгляді справи з мотивів неповноти,
неясності, суперечливості чи
відсутності законодавства, яке регулює
спірні відносини.

Відповідно до ст. 8 Цивільного кодексу
України, якщо спірні відносини не
врегульовані законом, суд застосовує
закон, що регулює подібні за змістом
відносини (аналогія закону), а за
відсутності такого - суд виходить із
загальних засад законодавства
(аналогія права).

Таким чином, враховуючи обставини
справи, відсутність нормативного
врегулювання механізму повернення
страхових виплат , які зараховані на
банківські рахунки після смерті
застрахованих осіб, суд вважає за
необхідне застосувати аналогію закону,
а саме п.13 Порядку виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого постановою КМУ від 30
серпня 1999 р. N 1596, який визначає
обов'язок банку повернути грошові
кошти зараховані на поточний рахунок
після смерті застрахованої особи.

Крім того, відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 321
ЦК України право власності є
непорушним, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні; особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до статті 317 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) саме
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону № 1105, усі
види страхових виплат і соціальних
послуг застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, а також
усі види профілактичних заходів,
передбачених статтями 21 та 22 цього
Закону, провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків за рахунок коштів цього Фонду.
На підставі ст. 38 Закону № 1105 позивачем
припинено страхові виплати ОСОБА_4 з
01.04.14, ОСОБА_5 з 01.04.14 у зв'язку зі смертю,
а тому виплати, перераховані після
смерті потерпілих, їм та їх спадкоємцям
не належать та підлягають поверненню.

Враховуючи вищенаведене, власником
спірних коштів є позивач, а тому
посилання відповідача на неможливість
списання цих коштів без розпорядження
клієнта є безпідставним.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Таким чином, оскільки кошти
перераховані після смерті
застрахованої особи та не входять до
складу спадщини , власником цих коштів
є позивач, то у разі не повернення цих
коштів Фонду відповідач буде володіти
ними незаконно. З матеріалів справи та
позиції відповідача вбачається
категорична відмова повертати ці кошти
добровільно, а тому спірна сума може
бути повернута позивачу тільки на
підставі рішення суду з метою захисту
порушених прав та інтересів позивача
по справі.

Разом з тим, господарський суд звертає
увагу на те, що обраний позивачем
спосіб захисту (стягнути з відповідача
кошти) не відповідає п.13 Порядку
виплати пенсій та грошової допомоги за
згодою пенсіонерів та одержувачів
допомоги через їх поточні рахунки у
банках, затвердженого постановою КМУ
від 30 серпня 1999 р. N 1596, який визначає
обов'язок банку повернути грошові
кошти зараховані на поточний рахунок
після смерті застрахованої особи.

Банк не є власником чи отримувачем цих
коштів і не має боргових зобов'язань
перед Фондом за договором надання
послуг від 30.06.10.

Банк безумовно зобов'язаний повернути
ці кошти, однак позивач не ставить
вимогу спонукати відповідача виконати
дії з повернення їх йому, як це
передбачено нормами чинного
законодавства. Правильним способом
захисту порушеного права буде вимога
про спонуканні відповідача
перерахувати кошти з особових
рахунків померлих фізичних осіб на
рахунок позивача.

Неправильний спосіб захисту
порушеного права є підставою для
відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати: