Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
====================
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"28" липня 2014 року
Справа № 927/861/14

Господарський суд Чернігівської
області у складі судді Цимбал-Нарожної
М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Н-Сіверський
шляховик"

16000, вул. Залінійна, 41,
м.Н.-Сіверський, Чернігівська обл.;

до відповідача: Новгород-Сіверської
міської ради

16000, вул. К.Маркса, 2,
м.Н.-Сіверський, Чернігівська обл.;

предмет спору: стягнення 29642,81 грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явились;

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою
відповідальністю "Н.-Сіверський
Шляховик" звернулось до господарського
суду Чернігівської області з позовом
до Новгород-Сіверської міської ради
про стягнення 30037,79грн., з яких 27046,88гн.
основної заборгованості, 2267,89 грн.
інфляційних та 723,02грн. 3% річних по
договору №5 від 12.04.2013р..

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 13.06.2014р.
порушено провадження у справі та
розгляд призначено на 16.07.2014р., після
чого розгляд справи відкладався до
28.07.2014р..

Від відповідача надійшов лист -
пояснення від 10.07.2014р., в якому він
визнає позовні вимоги в сумі 27046,88грн.
та просить суд розглянути справу без
участі його представника.

Представник позивача в судовому
засіданні 16.07.2014р. надав суду
розрахунок боргу з врахуванням 3%річних
та інфляційних, відповідно до якого
позивач просить стягнути 712,31грн.
3%річних та 1883,62грн. інфляційних (арк.
справи 70-71). Дану письмову заяву,
відповідно до ст. 22 ГПК України, суд
розцінює як заяву про зменшення
позовних вимог в частині нарахування
річних та інфляційних та розглядає
спір виходячи з суми 27046,88грн. основного
боргу, 712,31грн. 3%річних та 1883,62грн.
інфляційних.

Суд перейшов до розгляду спору по суті
в судовому засіданні 16.07.2014р.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
вислухавши пояснення повноважного
представника позивача, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

12.04.2013р. між ТОВ "Н.-Сіверський шляховик"
та Новгород-Сіверською міською радою
укладено договір № 5 (далі -Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до п.1, п.2 Договору, Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується
виконати роботу у відповідності до
умов даного договору. Замовник
зобов'язується прийняти цю роботу та
оплатити її; характер робіт, що мають
бути виконані - транспортні послуги з
вивозу сміття.

За юридичною природою вказаний Договір
є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 902 ЦК України,
виконавець повинен надати послугу
особисто.

Факт надання відповідачу послуг
підтверджується підписаними
двосторонніми актами виконання робіт:
від 30.04.2013р. на суму 9597,28грн., від 14.05.2013р.
на суму 2617,44грн., від 31.05.2013р. на суму
5671,12грн., від 19.06.2014р. на суму 1308,72грн. від
29.07.203р. на суму 2617,44грн., від 23.08.2013р. на
суму 4362,40грн., від 30.09.2013р. на суму
872,48грн..

Всього позивачем надані відповідачу
послуги на суму 27046,88грн.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно п. 5, п.7 Договору, виконання
робіт оформляється належними
документами -актами виконаних робіт;
замовник протягом 10-ти днів з моменту
підписання документа (акту) по
виконаних роботах зобов'язується
оплатити їх Виконавцю на його
розрахунковий рахунок.

Надані позивачем акти виконаних робіт
підписані повноважними представниками
позивача та відповідача, скріплені їх
печатками.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідні положення також
визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7
статті 193 ГК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, крім випадку коли право
такої відмови встановлено договором
або законом.

Позивачем надані відповідачу послуги
за Договором, вартість яких відповідно
до наданих актів складає 27046,88грн..

Крім того, позивачем надано суду акт
звірки, підписаний відповідачем, про
те, що заборгованість станом на 20.05.2014р.
складає 27046,88грн.

Відповідач повністю визнав суму
основної заборгованості у наданих
письмових поясненнях.

Згідно ст.35 ГПК України, обставини, які
визнаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування.

Враховуючи вище наведені факти, судом
встановлено, що станом на час вирішення
спору відповідач має заборгованість
перед позивачем у сумі 27046,88грн., що
належним чином доведено, документально
підтверджено, а отже господарський суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог позивача в цій частині.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем (у додатковому розрахунку,
арк. справи 70-71) заявлено до стягнення 3%
річних за період з 11.05.2013р. по 05.05.2014р. в
сумі 712,31грн. та інфляційні за період з
червня 2013р. по квітень 2014р. в сумі
1883,62грн..

За перерахунком суду 3%річних за період
з 11.05.2013р. по 05.05.2014р.. складають 720,93грн.,
а інфляційні за період з червня 2013р. по
квітень 2014р. складають 1888,63грн.

Оскільки позивачем заявлено до
стягнення 3%річних в сумі 712,31грн. та
інфляційні в сумі 1883,62грн. та
нарахування яких відповідає вимогам
норм матеріального права та умовам
Договору, отже суд дійшов висновку, що
такі вимоги підлягають задоволенню та
стягненню на користь позивача.

Позивач просить стягнути з відповідача
на його користь 1000,00грн. витрат на
послуги адвоката.

Відповідно до статті 44 ГПК України
судові витрати складаються з
державного мита, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 59 Конституції України
встановлено, що кожен має право на
правову допомогу. У випадках,
передбачених законом, ця допомога
надається безоплатно. Кожен є вільним у
виборі захисника своїх прав. Для
забезпечення права на захист від
обвинувачення та надання правової
допомоги при вирішенні справ у судах та
інших державних органах в Україні діє
адвокатура.

Відповідно до ч. 3 статті 48 ГПК України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру".

Згідно статті 1 Закону України "Про
адвокатуру" адвокатура України є
добровільним професійним громадським
об'єднанням, покликаним згідно з
Конституцією України сприяти захисту
прав, свобод та представляти законні
інтереси громадян України, іноземних
громадян, осіб без громадянства,
юридичних осіб, подавати їм іншу
юридичну допомогу.

Частина 1 статті 12 Закону України "Про
адвокатуру" передбачає, що оплата праці
адвоката здійснюється на підставі
угоди між громадянином чи юридичною
особою і адвокатським об'єднанням чи
адвокатом.

Відповідно до статті 33 Правил
адвокатської етики, схвалених Вищою
кваліфікаційною комісією адвокатури
при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня
1999 року протокол від 1-2жовтня 1999 року №
6/VІ, єдиною допустимою формою отримання
адвокатом винагороди за надання
правової допомоги клієнту є - гонорар.
Гонорар, отримуваний адвокатом за
надання правової допомоги, повинен
бути законним за формою і порядком
внесення і розумно обґрунтованим за
розміром.

В даному випадку договір укладено між
адвокатом ОСОБА_1 та ТОВ «Н-Сіверський
шляховик».

В матеріалах справи наявні: договір
№б/н про надання правової допомоги від
01.06.2014р., свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю №413
від 04.11.2008р., видатковий касовий ордер
від 05.06.2014р. на суму 1000,00грн..

Відповідно до п.1. Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах", розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про
державний бюджет на 2014рік", мінімальну
заробітну плату на 2014р. встановлено у
розмірі 1218 гривень, а отже 40% від 1218грн.
складає 487,20грн.

Враховуючи складність справи,
кількість витрачених адвокатом годин
на підготовку та подання даного позову,
участі в судових засіданнях, суд дійшов
висновку, що вимоги про стягнення
витрат, пов'язаних з наданням юридичної
допомоги є обґрунтованими в сумі
1000,00грн. і такими, що підлягають
стягненню на користь позивача.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України
передбачено, що в резолютивній частині
рішення вказується про розподіл
господарських витрат між сторонами,
про повернення судового збору з
бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону
України „Про судовий збір" від 08.07.2011
року № 3674-VI, господарський суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 1827,00грн. судового
збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Новгород-Сіверської
міської ради (16000, вул. К.Маркса,2,
м.Н.-Сіверський, Чернігівська обл., ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Н.-Сіверський Шляховик" (16000, вул.
Залінійна, 41, м.Н.-Сіверський,
Чернігівська обл., )
27046,88грн. основного боргу, 712,31грн.
3%річних та 1883,62грн. інфляційних, а
всього 29642,81грн., а також 1827,00грн.
судового збору та 1000,00грн. адвокатських
послуг.

В іншій частині позову відмовити.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя М.П.
Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 04
серпня 2014 року

Суддя М.П.
Цимбал-Нарожна

.