ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2014 р.
Справа № 922/1749/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя
Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В..

при секретарі Мальченко О.О.

за участю представників:

стягувача - Нагорного Є.Ф., довіреність
б/н від 03.02.2014 р., Сергієнко Ю.Р.,
довіреність № 16 від 24.06.2014 р.,

боржника -1 - не з'явився

боржника -2 -Ашмінець І.В., довіреність №
2-442д від 10.04.2014 р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування", м. Київ (вх. №1714Х/2-8)
на ухвалу господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 р. про
відмову у задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення у справі
№ 922/1749/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрнафтогазресурс",
с. Наталине Красноградського району
Харківської області

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лідерпромінвест", м.
Дергачі Харківської області

2) Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування", м. Київ

про стягнення 1018927,39грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 р. у
справі №922/1749/13 (суддя Присяжнюк О.О.)
відмовлено в задоволенні заяви
Газопромислового управління
"Полтавагазвидобування" (вх. №10574) про
розстрочку виконання рішення
господарського суду від 23.01.2014 р.

Публічне акціонерне товариство
"Укргазвидобування" не погодилось з
зазначеною ухвалою місцевого
господарського суду, звернулось до
Харкіувського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить скасувати ухвалу
господарського суду Харківської
області від 08.04.2014 р. у справі №922/1749/13
повністю та винести нове рішення, яким
задовольнити заяву ПАТ
"Укргазвидобування" і розстрочити
виконання рішення господарського суду
Харківської області від 23.01.2014 р. у
даній справі строком на 32 місяці
рівними платежами по 31747,73 грн.
щомісячно протягом травня 2014 р. - грудня
2016 р.

В обґрунтування апеляційних вимог
заявник зазначає, що своєчасне
виконання ним рішення ускладнене
важким матеріальним становищем, а
також відсутністю грошових коштів, та
посилається, зокрема на те, що ПАТ
"Укргазвидобування" в силу ст. 10 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу" на підставі
договору про закупівлю природного газу
від 10.10.2012 р. №УГВ6419/21-12 зобов'язано
продавати весь обсяг видобутого
товарного природного газу виключно
Національній акціонерній компанії
"Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз
України") та не вправі реалізувати
зазначений природний газ будь-яким
іншим суб'єктам господарювання чи
фізичним особам. При цьому заявник
стверджує, що внаслідок неналежного
виконання договірних зобов'язань
заборгованість НАК "Нафтогаз України"
перед ПАТ "Укргазвидобування" за
поставлений газ на даний час складає 2,3
млрд. грн., також скаржник посилається
на порушення зобов'язань іншим
контрагентом - ПАТ "ДАТ
"Чорноморнафтогаз" та існування у
останнього заборгованості перед ПАТ
"Укргазвидобування" в сумі 25247040,91 грн.,
що підтверджується відповідними
судовими рішеннями, якими ПАТ
"Укргазвидобування" надано розстрочку
виконання рішення строком на 36 місяців
з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. Вказані обставини
заявник вважає підставою для
розстрочки виконання рішення
господарського суду Харківської
області у справі №9221749/13 від 23.01.2014 р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.07.2014 р.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

Стягувач надіслав заперечення на
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" (вх. №5649 від 16.07.2014
р.), в яких вважає, що важке фінансове
становище скаржника утворилось
внаслідок його власної господарської
діяльності, а не в силу якихось
об'єктивних обставин, та не може бути
підставою для застосування положень
ст. 121 Господарського процесуального
кодексу України.

Крім того, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрнафтогазресурс"
вказує на те, що надання відстрочки
виконання рішення суду у даній справі
призведе до порушення майнових
інтересів позивача.

В судове засідання 17.07.2014 р. з'явились
представники стягувача та заявника
скарги та надали свої пояснення у
справі.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрнафтогазресурс"
надав письмову довідку (вих. №260 від
17.07.2014 р.) про заборгованість перед
бюджетом та працівниками підприємства
станом на 17.07.2014 р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лідерпромінвест"
свого представника в дане судове
засідання не направило, хоча було
належним чином повідомлене про час та
місце розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також
відсутність будь-яких клопотань від
сторін (в тому числі, про продовження
строку розгляду справи та відкладення
розгляду справи), приймаючи до увагу
приписи ч. 2 ст. 102 ГПК України, згідно з
якими апеляційна скарга на ухвалу
місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали та
прийняття апеляційної скарги до
провадження, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу за
відсутності представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Лідерпромінвест" за наявними у справі
доказами.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази по
справі на їх підтвердження, їх юридичну
оцінку, доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, а також викладені стягувачем
заперечення на апеляційну скаргу,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у
квітні 2013 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрнафтогазресурс"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом про
стягнення з ДК "Укргазвидобування" НАК
"Нафтогаз України" в особі Філії ГПУ
"Полтавагазвидобування"
заборгованості в сумі 1015927,39 грн.,
мотивуючи свої вимоги неналежним
виконанням 2-м відповідачем
зобов'язань з оплати виконаних
позивачем робіт за договором підряду
№1331 від 16.10.2008 р. Крім того, позивач
просив стягнути з 1-го відповідача - ТОВ
"Лідерпромінвест" та 2-го відповідача
солідарно 3000,00 грн. заборгованості за
договором поруки №11/04 від 11.04.2011 р.

Позов обґрунтовано неналежним
виконанням 2-м відповідачем зобов'язань
за договором підряду від 16.10.2008 р. №1331.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22.01.2014 р.
здійснено заміну 2-го відповідача у
справі - ДК "Укргазвидобування" НАК
"Нафтогаз України" в особі філії ГПУ
"Полтавагазвидобування", м. Полтава
його правонаступником - Публічним
акціонерним товариством
"Укргазвидобування".

Рішенням господарського суду
Харківської області від 23.01.2014 р. у
справі № 922/1749/13 позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лідерпромінвест" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрнафтогазресурс"
3000,00 грн. заборгованості та витрати по
сплаті судового збору в сумі 60,00 грн.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрнафтогазресурс"
заборгованість в сумі 1015927,39 грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
20320,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 р.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" залишено без
задоволення, рішення господарського
суду Харківської області від 23.01.2014 р.
залишено без змін.

31.03.2014 р. Публічне акціонерне
товариство "Укргазвидобування"
звернулось до господарського суду
Харківської області з заявою про
розстрочку виконання рішення
господарського суду від 23.01.2014 р. у
справі №922/1749/13 строком на 32 місяці, а
саме: рівними платежами по 31 747,73 грн.
щомісячно протягом травня 2014 року -
грудня 2016 року, посилаючись на скрутне
фінансове становище підприємства та
на відсутність грошових коштів для
погашення заборгованості на виконання
рішення господарського суду
Харківської області від 23.01.2014 року у
справі №922/1749/13.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 р.
винесено оскаржуване рішення про
відмову в задоволенні заяви
Газопромислового управління
"Полтавагазвидобування" про розстрочку
виконання рішення господарського суду
від 23.01.2014 р.

Ухвалу мотивовано тим, що до заяви про
розстрочку виконання рішення суду
боржником не додано доказів, які б
підтверджували його скрутне
матеріальне становище, свідчили про
відсутність коштів на банківських
рахунках, не обґрунтовано і не подано
доказів на підтвердження реальної
можливості проведення розрахунків із
стягувачем в майбутньому, оскільки
розстрочка виконання рішення повинна
забезпечити його виконання у межах
строку розстрочення, а не ухилення від
його виконання на певний час.

Крім того, місцевим господарським
судом зазначено, що вирішуючи питання
про надання розстрочки виконання
рішення, він враховує не тільки
матеріальне становище боржника, але й
матеріальні інтереси стягувача,
оскільки невиконання протягом
тривалого часу зобов'язання перед
своїм контрагентом за договором та
рішення суду порушує і матеріальні
інтереси стягувача та може призвести
до негативних наслідків для нього.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справ із
врахуванням фактичних та правових
підстав позовної заяви та апеляційної
скарги, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Аналогічне кореспондується і з
приписами ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Згідно зі ст. 115 ГПК України рішення
господарського суду, які набрали
законної сили, виконуються в порядку,
встановленому цим Кодексом і Законом
України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України
передбачено, що виконання рішення
господарського суду здійснюється на
підставі виданого ним наказу, якій є
виконавчим документом.

Відповідно до приписів ст. 121 ГПК
України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Згідно з п. 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17.10.2012 р. №9 при тлумаченні
приписів ст. 121 ГПК України підставою
для відстрочки, розстрочки, зміни
способу та порядку виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Отже, норми ст.121 Господарського
процесуального кодексу України не
обмежують право господарського суду
певними обставинами, при наявності
яких господарський суд може
відстрочити виконання прийнятого ним
рішення, однак, визначальним фактором
при наданні відстрочки є винятковість
цих обставин та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Згідно з зазначеним, надання
заявникові відстрочки виконання
рішення є правом господарського суду,
при цьому, закон не обмежує це право
точним переліком господарських спорів
або обставин, за яких суд має право
надання відстрочки, проте визначальним
фактором при наданні відстрочки є
винятковість цих випадків та їх
об'єктивний вплив на виконання
судового рішення.

Передбачені ст. 121 ГПК України
обставини, з якими закон пов'язує
можливість надання відстрочки, є
оціночними.

Відповідно до частини 2 статті 617 ЦК
України, статті 218 ГК України не
вважається винятковим випадком,
зокрема, недодержання своїх
зобов'язань контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язань,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що наявність заборгованості
ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" перед
заявником скарги, виплата якої, згідно
з ухвалами господарського суду
Автономної Республіки Крим від 21.11.2013
р., 02.12.201З р. та від 03.12.2013 р. у справах
№№910/733/13-г, 901/855/13-г, 901/856/13-г, 901/857/13-г,
була розстрочена, не являється
винятковою обставиною, тим більше, що
на підтвердження наявності такої
заборгованості та скрутного
фінансового становища скаржником до
матеріалів справи долучено лише копії
зазначених ухвал господарського суду
Автономної Республіки Крим та копію
акта звірки між НАК "Нафтогаз України"
та ПАТ "Укргазвидобування".

Вказані ухвали господарського суду
Автономної Республіки Крим, якими
судом розстрочено сплату
заборгованості ПАТ "ДАТ
"Чорноморнафтогаз" перед ПАТ
"Укргазвидобування", не є належними
доказами того, що ПАТ
"Укргазвидобування" знаходиться у
скрутному матеріальному становищі,
оскільки вони не містять інформації
про результати
фінансово-господарської діяльності
заявника протягом останніх років.
Також вони повною мірою не
характеризують фінансовий стан
заявника, не підтверджують відсутність
коштів на банківських рахунках та
відсутність майна боржника, на яке
можливо було б звернути стягнення, а
відтак, не доводять виключність
обставин з якими закон пов'язує право
суду на розстрочку виконання рішення
суду.

Долучений до заяви про розстрочку
виконання рішення суду акт звірки
розрахунків за договором УГВ6419/21-12
також не може бути прийнятий судом в
якості доказу, що підтверджує скрутне
фінансове становище заявника.

Так, в постанові Вищого господарського
суду України №17/717 від 16.12.2010 р.
вказується на те, що чинним
законодавством України акту звірки
взаєморозрахунків не надано юридичної
сили доказу наявності обов'язку
сплатити грошові кошти або ж
відсутності такого обов'язку, а у
розумінні ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" акт звірки
взаєморозрахунків є зведеним
обліковим документом, який відображає
загальну суму заборгованості, та
фіксує стан розрахунків між сторонами,
але сам по собі не породжує будь-яких
прав та обов'язків сторін, в той час як
зобов'язання сторін підтверджуються
первинними документами -договором,
накладними, рахунками тощо.

Отже, акт звірки розрахунків
характеризує стан розрахунків між його
сторонами за певний період, але не є
документом, який повною мірою
характеризує фінансово-господарську
діяльність заявника.

Таким чином, наведені скаржником
підстави не є тими виключними
обставинами, які давали б можливість
для відстрочення виконання судового
рішення, оскільки незадовільний
майновий стан боржника утворився,
зокрема, внаслідок його власної
господарської діяльності, а не в силу
якихось об'єктивних, незалежних від
нього обставин.

Крім того, як вже було зазначено,
обставини, на які посилався відповідач,
не були підтверджені жодним належним
доказом.

Не надано заявником скарги і доказів,
які б свідчили про його намагання
погасити існуючий борг перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрнафтогазресурс",
встановлений рішенням господарського
суду від 23.01.2014 р.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо того, що боржником не надано
доказів, які б підтверджували його
скрутне матеріальне становище,
доказів, які б свідчили про відсутність
коштів на банківських рахунках, не
обґрунтовано і не подано доказів на
підтвердження реальної можливості
проведення розрахунків із стягувачем в
майбутньому, не надано доказів на
підтвердження його звернень до
позивача (стягувача) з пропозицією
добровільного виконання рішення
шляхом укладання мирової угоди на
стадії виконання.

Наведені скаржником обставини в якості
підстав для відстрочення виконання
судового рішення не засвідчують
неможливості або ускладнення
виконання рішення господарського суду
Харківської області від 23.01.2014 р. у
справі № 922/1749/13, і не є винятковими в
розумінні статті 121 ГПК України,
оскільки незадовільний майновий стан
відповідача утворився, зокрема,
внаслідок його власної господарської
діяльності, а не в силу якихось
об'єктивних, незалежних від нього
обставин.

Ці обставини лише вказують на те, що
примусове виконання даного судового
рішення може негативно вплинути на
фінансовий стан відповідача.

Кредиторська заборгованість не
звільняє відповідача від виконання
зобов'язань щодо оплати наданих йому
послуг, і відповідач, як юридична особа,
має самостійно відповідати за своїми
зобов'язаннями і така відповідальність
не може ставитися в залежність від дій
чи бездіяльності будь-яких третіх осіб,
а значне відтермінування виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, укладеним з позивачем,
істотно порушить права та інтереси
останнього.

Ухвала про відстрочку виконання
рішення є, перш за все, судженням суду,
яке ґрунтується на додержанні балансу
інтересів кредитора та боржника. В силу
цього відстрочка не може надаватись
виключно в інтересах боржника з
посиланням на необхідність поліпшення
його фінансового стану. Така
відстрочка, надана за відсутності
виняткових обставин, негативно впливає
на охоронюваний законом інтерес
кредитора.

Зокрема, необґрунтовано тривала
затримка у виконанні обов'язкового
виконання судового рішення може
становити порушення вимог статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б
ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін (рішення у справі
"Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19
березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions
1997-II). Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок (рішення у
справі "Іммобільяре Саффі" проти
Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66,
ECHR 1999-V).

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Обов'язок доказування відповідно до
приписів статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
розподіляється між сторонами виходячи
з того, хто посилається на певні
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, скаржник не
надав належного матеріального доказу
обґрунтованості та правомірності
апеляційних вимог. Наведені ним в
апеляційній скарзі доводи про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права нічим не
обґрунтовані та не узгоджуються з
наявними у справі матеріалами, його
позиція не підтверджена належними та
допустимими доказами.

Оцінивши, згідно зі ст. 43 ГПК України,
встановлені у справі фактичні
обставини у їх сукупності, колегія
суддів вважає, що висновки місцевого
господарського суду про відсутність
підстав для відстрочки виконання
рішення господарського суду першої
інстанції від 23.01.2014 р. у справі №922/1749/13
відповідають вимогам чинного
законодавства і ґрунтуються на вірній
оцінці обставин справи.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги в зв'язку з її юридичною
необґрунтованістю та відсутністю
фактів, які свідчать про те, що
оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують наведені висновки суду,
тому вона не підлягає задоволенню з
підстав, викладених вище, а оскаржувана
ухвала господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 р. про
відмову у відстроченні виконання
рішення господарського суду
Харківської області у справі №922/1749/13
має бути залишена без змін.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105,
106, 121 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування", м. Київ залишити
без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 08.04.2014 р. у
справі № 922/1749/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 22.07.2014
р.

Головуючий суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Лакіза В.В.