м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8980/14 24.07.14
За позовом Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аптека «Ліза»
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Департамент комунальної власності
міста Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
Про стягнення 150 291,75 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники учасників судового
Від позивача: Богданович Ю.В.
представник за довіреністю № 155/1/03-2121
Від відповідача: Захарова В.В.
представник за довіреністю № 26/06/14 від
Від третьої особи: Захарченко К.П.
представник за довіреністю № 062/2/5-229
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аптека «Ліза» (далі -
відповідач) про стягнення 92 115,98 грн., а
саме: 91 262,22 грн. - основного боргу, 568,31
грн. - пені, 285,45 грн. - 3% річних.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на невиконання
відповідачем умов Договору про
передачу майна територіальної громади
міста Києва в оренду № 1278 від 05.08.13.,
внаслідок чого у останнього виникла
заборгованість, що зумовило
нарахування пені, 3% річних та звернення
з даним позовом до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.05.14. порушено провадження у
справі № 910/8980/14, на підставі ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України залучено до участі в розгляді
справи в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Департамент
комунальної власності міста Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (далі - третя особа);
розгляд справи призначено на 10.06.14.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.06.14., в зв'язку з неявкою в
судове засідання представників
відповідача та третьої особи та
невиконання ними вимог ухвали суду від
15.05.14., розгляд справи на підставі ст. 77
ГПК України відкладено на 26.06.14.
26.06.14. представником позивача через
відділ діловодства суду було подано
письмові пояснення по справі.
В зв'язку з перебуванням судді Ващенко
Т.М. у відпустці, справу № 910/8980/14
призначено до розгляду на 17.07.14.
11.07.14. представником позивача через
відділ діловодства суду на підставі ст.
22 ГПК України подано заяву про
збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої Комунальне
«Київжитлоспецексплуатація» просить
суд стягнути з відповідача на свою
користь 150 291,75 грн., а саме: 142 819,08 грн. -
основного боргу, 6 250,84 грн. - пені, 1 221,83
Вказану заяву про збільшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом, отже має місце нова ціна позову,
виходячи з якої вирішується спір.
Вказане також викладено в п. 17
інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/2351
від 20.10.2006 р. "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році та
в I півріччі 2006 року" та п. 3.10 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції».
В судовому засіданні 17.07.14.
представником відповідача подано
письмовий відзив на позовну заяву, в
якому він проти позову заперечує
частково з підстав, викладених в
В судовому засіданні 17.07.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 24.07.14.
В судовому засіданні 24.07.14.
представником позивача підтримано
свої позовні вимоги в повному обсязі з
врахуванням заяви про збільшення.
Представник відповідача в судовому
засіданні 24.07.14. проти позову
заперечував частково.
Третьою особою в судовому засіданні
24.07.14. підтримано позовні вимоги.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 910/8980/14.
В судовому засіданні 24.07.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
05.08.13. між третьою особою (далі -
Орендодавець), відповідачем (далі -
Орендар) та позивачем (далі -
Підприємство, Балансоутримувач)
підписано Договір № 574 про передачу
майна територіальної громади міста
Києва в оренди (далі - Договір),
відповідно до умов якого (п. 1.1, п. 2.1, п.
2.4), Орендодавець на підставі рішення
Київської міської ради від 22.09.11. № 34/6250
та протоколу засідання Постійної
комісії Київської міської ради з
питань власності від 20.06.13. № 153 передає,
а Орендар приймає в оренду нерухоме
майно (нежитлові приміщення), що
належить до комунальної власності
територіальної громади міста Києва,
загальною площею 95,6 кв.м, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Академіка Туполєва, б. 16 літер А (далі -
об'єкт оренди) та знаходиться на
На виконання на умов Договору між
сторонами було підписано акт
приймання-передачі об'єкту оренди від
Строк дії Договору сторонами погоджено
п. 9.1 Договору з 05.08.13. по 03.08.16.
Відповідно до п. 3.1 Договору, за
користування об'єктом оренди Орендар
сплачує орендну плату, розрахунок якої
здійснюється на підставі Методики
розрахунку орендної плати за
користування майном територіальної
громади м. Києва, затвердженої рішенням
Київради від 22.09.11. № 34/6250 і за травень
2013 року становить 5 882,79 грн.
Згідно з п. 3.2 Договору, розмір орендної
плати за кожний наступний місяць
визначається з урахуванням індексу
інфляції за попередній місяць,
опублікованому у поточному місяці.
Крім орендної плати Орендар сплачує
компенсацію витрат підприємства за
користування земельною ділянкою на
якій розташований об'єкт оренди, яка за
травень 2013 р. складає 206,93 грн. на місяць
Положеннями п. 3.5 Договору сторонами
погоджено, що додатково до орендної
плати та компенсації витрат
підприємства нараховується податок на
додану вартість у розмірах та порядку,
визначених законодавством України,
який сплачується Орендарем разом з
Відповідно до п. 3.6 Договору, орендна
плата та компенсація витрат
підприємства сплачується Орендарем на
рахунок підприємства, за яким
закріплене майно на праві
господарського відання чи
оперативного управління
(Балансоутримувача, Підприємства)
починаючи з дати підписання акта
приймання-передачі. Останнім днем
сплати орендної плати та компенсації
витрат підприємства є дата підписання
сторонами акта приймання-передачі при
поверненні об'єкта оренди
Згідно з п. 3.7 Договору, орендна плата та
компенсація витрат підприємства
сплачуються Орендарем незалежно від
наслідків господарської діяльності
Орендаря щомісячно не пізніше 5 числа
Зобов'язання Орендаря по сплаті
орендної плати та компенсації витрат
підприємства за користування
земельною ділянкою забезпечуються у
вигляді авансової плати в розмірі не
менше ніж орендна плата та компенсація
витрат підприємства за два місяці.
Орендар сплачує авансовий платіж
протягом 10 календарних днів з дати
підписання Договору. Підприємство
зараховує авансовий платіж як орендну
плату та компенсацію витрат
підприємства за останні два місяці
строку дії договору оренди, індексація
орендної плати в цьому випадку
проводиться відповідності до Методики
розрахунку орендної плати (п. 3.10
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що в зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором, у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість по сплаті орендної
плати за період з листопада 2013 року по
червень 2014 року включно в розмірі 142
274,78 грн. та компенсації витрат
підприємства за користування
земельною ділянкою за квітень-червень
2014 року в розмірі 544,30 грн., в загальному
розмірі 142 819,08 грн.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Суд відзначає, що відповідач доказів на
обґрунтування своє правової позиції у
справі та контррозрахунку пред'явленої
до стягнення суми основного боргу не
надав, Отже, суд дає самостійну оцінку
доказам на підставі чинного
законодавства і не зв'язаний позицією
Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
підлягають частковому задоволенню з
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями і громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
Тобто, згідно із положеннями чинного
законодавства України, правовою
підставою користування певним майном є
відповідний договір оренди.
За своє правовою природою даний
Договір є договором оренди.
До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цих
Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України)..
Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.
Відносини щодо оренди державного
майна, майна, що належить Автономній
республіці Крим або перебуває в
комунальній власності, регулюються
договором оренди, цим Законом та іншими
нормативно - правовими актами (ст. 2, ст. 3
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна»).
Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України, за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу
України, орендна плата - це фіксований
платіж, який орендар сплачує
орендодавцю незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на адресу відповідача
направлялась вимога про сплату
заборгованості № 155/1/03-1394 від 09.04.14. та
вимога про сплату заборгованості №
155/1/03-2619 від 03.07.14. з вимогами сплатити
наявну заборгованість.
Жодної відповіді на вказані претензії
відповідачем надано не було, доказів
сплати наявно заборгованості до суду
Приписами ч. 3 ст. 18 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» визначається, що орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.
Положеннями п. 4.2 Договору встановлено
обов'язок Орендаря вносити орендні
платежі (орендну плату і компенсацію
витрат підприємства) своєчасно і в
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідач свій
обов'язок по сплаті орендної плати та
компенсації витрат підприємства за
користування земельною ділянкою в
терміни, визначені Договором, не
виконав, доказів повної оплати
заборгованості за період заявлений в
позовній заяві до матеріалів справи не
При цьому, з наданого позивачем
розрахунку суд дійшов висновку, що
орендну плату і компенсацію витрат за
користування земельною ділянкою
позивачем нараховано у відповідності
до приписів договору та врахував
здійснену відповідачем часткову
проплату в погашення заборгованості,
здійснену в грудні 2013 року, що
спростовує твердження відповідача,
викладені в письмовому відзиві на
Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач в порушення покладеного на
нього законом та Договором обов'язку по
сплаті орендної плати та компенсації
витрат підприємства за користування
земельною ділянкою за Договором не
виконав, в зв'язку з чим заборгованість
відповідача перед позивачем за
Договором по сплаті орендної плати за
період з листопада 2013 року по червень
2014 року включно становить 142 274,78 грн. та
компенсації витрат підприємства за
користування земельною ділянкою за
квітень-червень 2014 року становить 544,30
грн., в загальному розмірі 142 819,08 грн.,
внаслідок чого позовні вимоги в цій
частині є такими, що підлягають
задоволенню повністю.
В зв'язку з порушенням відповідачем
умов Договору, позивач на підставі п. 6.2
Договору просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 6 250,84 грн. -
Відповідно до п. 6.2 Договору, за
несвоєчасну сплату орендних платежів
Орендар сплачує на користь
Підприємства пеню в розмірі 0,5% від
розміру несплачених орендних платежів
за кожний день прострочення, але не
більше розміру, встановленого
законодавством України.
Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договорами строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році" №
01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги
частини 1 статті 47 ГПК України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.
Судом встановлено факт прострочення
виконання грошового зобов'язання,
здійснено перерахунок пені з
врахуванням приписів п. 3.7 Договору та
часткових проплат відповідача.
Таким чином судом встановлено, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 4 897,75 грн. - пені. В
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення 1 353,09 грн. пені слід
Крім того, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 1 221,83 грн. - 3%
Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
Суд відзначає, що прострочене грошове
зобов'язання визначено у гривні, а тому
нарахування 3% річних є правомірним.
Судом здійснено перерахунок 3% річних
та встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
812,24 грн. - 3% річних. В частині стягнення
з відповідача 409,59 грн. - 3% річних слід
При цьому, відповідачем не оспорено
розрахунки пені та 3% річних.
Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
Київ, вул. Філатова-Саперне поле, б. 1/22;
ідентифікаційний код 31777275) на користь
Комунального підприємства
Київ, вул. Володимирська, б. 51-А;
ідентифікаційний код 03366500) 142 819 (сто
сорок дві тисячі вісімсот
дев'ятнадцять) грн. 08 коп. - основного
боргу, 4 897 (чотири тисячі вісімсот
дев'яносто сім) грн. 75 коп. - пені, 812
(вісімсот дванадцять) грн. 24 коп. - 3%
річних, 2 970 (дві тисячі дев'ятсот
сімдесят) грн. 57 коп. - витрат по сплаті
судового збору.
3. В іншій частині в позові відмовити.
4. Після вступу рішення в законну силу
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.07.14.

Суддя
Т.М. Ващенко