м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12487/14 22.07.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом товариства обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Прогрестехбуд"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "КОРН ПЛЮС"

про повернення безпідставно
перерахованих коштів в розмірі 143 610,63
грн.

Представники сторін:

від позивача: Брацкова О.С. -
представник за довіреністю № б/н від
18.06.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив :

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги товариства
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Прогрестехбуд" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "КОРН ПЛЮС" про
повернення безпідставно перерахованих
коштів в розмірі 143 610,63 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що у березні - квітні
2014 року ним на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "КОРН ПЛЮС"
було помилково перераховано кошти на
загальну суму 143 610,63 грн.

Після виявлення факту помилки при
перерахуванні грошових коштів позивач
в письмовому порядку звернувся до
відповідача з вимогою №49 від 08.04.2014
року про повернення помилково
перерахованих грошових коштів. Проте,
вказана вимога повернулася
відправнику у зв'язку із закінченням
терміну зберігання на поштовому
відділенні отримувача.

У зв'язку з неповернення безпідставно
отриманих коштів, позивач звернувся в
суд.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.06.2014 року порушено
провадження у справі, призначено
розгляд справи на 22.07.2014 року.

В судове засідання 22.07.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали від 25.06.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України
ухвали суду було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві, а саме:
04074, м. Київ, вулиця Новозабарська,
будинок 38, яка згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
21.07.2014 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у
разі відсутності сторін за адресою
місцезнаходження, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців
ухвала про порушення провадження у
справі вважається врученою їм належним
чином.

Також, відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
21.07.2014 в графі статус відомостей про
юридичну особу зазначено про
відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням.

Представник позивача виконав вимоги
ухвали суду від 25.06.2014 року, позовні
вимоги підтримав, просив суд
задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на рахунок відповідача було
перераховано кошти на загальну суму 143
610,63 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями, а саме:

- № 312 від 31.03.2014 року на сум 4 000,00 грн.;

- № 319 від 01.04.2014 року на суму 99 500,00 грн.;

- № 324 від 02.04.2014 року на суму 40 110,63 грн.

Після виявлення помилки, позивач
листом №49 від 08.04.2014 року звернувся до
відповідача в якому просив повернути
помилково перераховані кошти в
загальній сумі 143 610,63 грн.

Проте, вказана вимога повернулася
відправнику у зв'язку із закінченням
терміну зберігання на поштовому
відділенні отримувача.

Відповідно до статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є, договори та інші
правочини, інші юридичні факти.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи без достатньої
правової підстави, зобов'язана
повернути потерпілому це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про: 1) повернення виконаного за
недійсним правочином; 2) витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.04 року №22 (надалі -
Інструкція) неналежний отримувач -
особа, якій без законних підстав
зарахована сума переказу на її рахунок
або видана їй у готівковій формі;
неналежний платник - особа, з рахунку
якої помилково або неправомірно
переказана сума коштів.

Пунктом 2.35 Інструкції передбачено, що
кошти, що помилково зараховані на
рахунок неналежного отримувача, мають
повертатися ним у строки, установлені
законодавством України, за порушення
яких неналежний отримувач несе
відповідальність згідно із
законодавством України. У разі
неповернення неналежним отримувачем
за будь-яких причин коштів у зазначений
строк повернення їх здійснюється в
судовому порядку.

Згідно з п. 2.36 Інструкції банк, який
помилково переказав кошти,
зобов'язаний негайно надіслати
повідомлення неналежному отримувачу
(безпосередньо або через банк, що
обслуговує цього отримувача) про
здійснення йому помилкового переказу
та про потребу повернути зазначену
суму протягом трьох робочих днів з дати
надходження такого повідомлення. Форма
повідомлення про помилковий переказ
(далі в цій главі - повідомлення), яке
надсилає банк неналежному отримувачу,
наведена в додатку 22 до цієї
Інструкції.

Відповідно до ч.2 статті 1071 ЦК України
грошові кошти можуть бути списані з
рахунка клієнта без його розпорядження
на підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

Зобов'язання із набуття або збереження
майна без достатньої правової підстави
має місце за наявності таких умов:
по-перше, є набуття або збереження
майна; по-друге, мало місце набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи; по-третє, обов'язково має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто мала місце
помилка, обман, випадковість або інші
підстави набуття або збереження майна,
які не можна віднести до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

На думку суду, оскільки у зв'язку з
помилковим перерахунком коштів в
розмірі 143 610,63 грн. з рахунку позивача
на рахунок відповідача та беручи до
уваги те, що між зазначеними особами
відсутні будь-які господарські
договори та будь-які послуги
відповідачем позивачеві не надавались,
тому, відсутня правова підстава для
набуття вказаних коштів, а отже,
вказані кошти є такими, які набуті
відповідачем без достатньої правової
підстави. Таким чином, оскільки грошові
кошти відповідачем набуті без
достатньої правової підстави, він
зобов'язаний повернути позивачеві ці
кошти.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
факт набуття відповідачем без
достатньої правової підстави коштів
позивача у сумі 143 610,63 грн. належним
чином доведений, документально
підтверджений і відповідачем не
спростований, тому позовні вимоги
визнаються судом обґрунтовані та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75,
82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "КОРН ПЛЮС» (04074, м.
Київ, вулиця Новозабарська, будинок 38;
ідентифікаційний код: 39081464) на користь
товариства обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Прогрестехбуд"
(04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 16А/1,
) безпідставно отримані
кошти в розмірі 143 610 (сто сорок три
тисячі шістсот десять) грн. 63 коп., та
судовий збір в розмірі 2 872 (дві тисячі
вісімсот сімдесят дві) грн. 22 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
С.М.Мудрий