ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Справа № 923/47/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Стратієнко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги товариства
з обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон" і товариства з обмеженою
відповідальністю "СКЛ" на рішення
господарського суду Херсонської
області від 8 квітня 2014 року та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 27 травня 2014
року у справі № 923/47/14 за позовом
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі філії "Дельта-Лоцман"
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" до товариства з обмеженою
відповідальністю "СКЛ", за участю
третьої особи - товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон", про стягнення суми, -

Встановив:

У січні 2014 року державне підприємство
"Адміністрація морських портів
України" в особі філії "Дельта-Лоцман"
звернулось до господарського суду
Херсонської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "СКЛ" про стягнення
117358,66 грн. заборгованості з канального
збору та за послуги служби регулювання
руху суден і 5362,14 грн. пені, посилаючись
на неналежне виконання відповідачем
умов договору № 75/П-11 від 1 січня 2011 року
та додаткової угоди № 4 від 18 червня 2013
року до вказаного договору.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 13 лютого 2014
року до участі у справі в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача, залучено
товариство з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон".

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 8 квітня 2014
року, залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 27 травня 2014 року, позов
задоволено. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 117358,66 грн. основного
боргу, 5362,14 грн. пені, 2454,42 грн. судового
збору.

У касаційній скарзі товариство з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон", посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить постановлені у справі
судові рішення скасувати та прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на ті ж підстави, також
просить скасувати постановлені у
справі судові рішення та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

У відзиві на касаційні скарги позивач
просить залишити оскаржувані судові
рішення без змін, а касаційні скарги -
без задоволення, вказуючи на
безпідставність викладених в них
доводів.

Заслухавши пояснення представників
позивача і третьої особи, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
касаційних скарг та заперечення проти
них, суд вважає, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено попередніми судовими
інстанціями, 1 січня 2011 року державним
підприємством "Дельта-лоцман",
правонаступником якого є позивач, і
відповідачем укладено договір № 75/П-11,
за умовами якого позивач взяв на себе
зобов'язання за заявками відповідача
надавати послуги з лінійного та
портового лоцманського проведення,
послуги з перешвартування,
перетягування (переміщенню) суден в
акваторії порту, надавати послуги
Служби регулювання руху суден у зонах
дії ЦРРС/ПРРС та надавати право
проходження по
Бузько-Дніпровсько-лиманському,
Херсонському морському каналам та
глибоководному судновому ходу р. Дунай
- Чорне море, а також надавати
інформаційні послуги судну при
проходженні судном по глибоководному
судновому ходу, а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити
надані послуги.

Взяті на себе за вказаним договором
зобов'язання позивачем виконані в
повному обсязі: в період з червня по
вересень 2013 року надано відповідачу
послуги з регулювання руху суден та
право проходження Херсонським
морським каналом суднам товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" (баржі та буксири) під
агентуванням відповідача, що
підтверджується виписками та копіями з
вахтового журналу, записами
радіолокаційного контролю за рухом
суден відповідача Автоматизованої
інформаційної обчислювальної системи
підтримки регулювання руху суден
"Дельта-Навігатор", виписками з
радіопереговорів між ЦРРС і капітанами
суден, квитанціями СРРС.

Для сплати канального збору та
вартості наданих послуг у вказаний
період позивачем виставлено
відповідачу рахунки на суму 117358,66 грн.,
які залишені останнім без оплати, а
відповідні претензії позивача - без
належної відповіді, що стало підставою
для звернення позивача до суду, за
захистом своїх порушених прав та
інтересів, з даним позовом.

Розглядаючи заявлені вимоги по суті,
господарський суд першої інстанції, з
яким погодився й апеляційний
господарський суд, залишивши судове
рішення у справі без змін, керуючись
нормами ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст. 22 Закону України "Про
морські порти України", Порядку
справляння та розмірів ставок портових
зборів, затверджених наказом
Мінінфраструктури № 316 від 27 травня 2013
року, ст.ст. 4, 84, 115 Кодексу
торговельного мореплавства України,
п.п. 1.3, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.8, 2.3.1, 2.3.2, 2.4.1, 2.4.2, 2.4.7,
3.2.1, 3.2.7 Правил плавання і лоцманського
проведення суден у північно-західній
частині Чорного моря,
Бузько-Дніпровсько-лиманському та
Херсонському морському каналах,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 655 від 1
серпня 2007 року, встановивши факт
отримання відповідачем послуг, наданих
позивачем, які не були оплачені у
встановленому законом та умовами
укладеного сторонами договору порядку,
дійшов висновку про обґрунтованість
позову в частині стягнення суми
основного боргу.

Разом з тим, зважаючи на положення ст. 549
Цивільного кодексу України, ст. 232
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", суд
визнав правомірними й вимоги стосовно
стягнення з відповідача пені,
задовольнивши їх в повному обсязі,
враховуючи правильність розрахунків
позивача.

Висновок попередніх судових інстанцій
про наявність правових підстав для
задоволення позову є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
фактичним обставинам і наявним
матеріалам справи.

Доводи, викладені у касаційних скаргах
відповідача та третьої особи,
аналогічні доводам, викладеним ними у
апеляційних скаргах, були предметом
дослідження у суді другої інстанції,
який дав їм правильну правову оцінку.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування постановлених у
справі судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон" і товариства з обмеженою
відповідальністю "СКЛ" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Херсонської області від 8 квітня
2014 року та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 27
травня 2014 року у справі № 923/47/14 - без
змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.