ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"15" липня 2014 р.
Справа № 910/9209/14

за позовом приватного
акціонерного товариства
«Медфарком-Центр», м. Київ,

до відповідача приватного
акціонерного товариства «Альба
Україна», м. Бориспіль,

про стягнення 162 010,43 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Гончаров О.О.,
уповноважений, довіреність від 06.11.2012р.
№ 131;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - приватне акціонерне
товариство «Медфарком-Центр», м. Київ,
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом від 29.04.2014р. до
відповідача - приватного акціонерного
товариства «Альба Україна», м.
Бориспіль, в якому просить суд стягнути
з відповідача 162 010,43 грн.
заборгованості за договором
купівлі-продажу від 16.03.2011р. №37-К, з
яких: 161 136,32 грн. основного боргу, пеня в
сумі 754,91 грн. та 3% річних в сумі 119,20 грн.,
та покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в розмірі 3 240,21
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на виконання умов договору
купівлі-продажу від 16.03.2011р. №37-К
поставив, а відповідач прийняв товар
згідно видаткових накладних, проте, в
порушення умов договору, відповідач за
отриманий товар в повному обсязі не
розрахувався, в результаті чого за
відповідачем рахується заборгованість
в розмірі 161 136,32 грн. Крім того, позивач
стверджує, що у зв'язку із порушенням
грошового зобов'язання, з відповідача
належить до стягнення пеня в сумі 754,91
грн. та 3% річних в розмірі 119,20 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.05.2014р. позовну заяву
приватного акціонерного товариства
«Медфарком-Центр» до приватного
акціонерного товариства «Альба
Україна» про стягнення 162 010,43 грн. з
доданими до неї документами передані
за підсудністю до господарського суду
Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.05.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі №910/9209/14 та
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 01.07.2014р. Ухвалою
господарського суду Київської області
від 01.07.2014р. розгляд справи було
відкладено.

В судових засіданнях 01.07.2014р. та 15.07.2014р.
був присутній представник позивача,
який подав витребувані судом
документи.

Відповідач в судові засідання 01.07.2014р.
та 15.07.2014р. не з'явився, відзив на позов
не подав, про причини нез'явлення суд
належним чином не повідомив.

Відповідно до пункту 3.9.2 вказаної
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи обмежений статтею 69 ГПК
України строк розгляду справи, те, що
всі особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлялися судом про
дату, час та місце судового розгляду, та
те, що матеріалів справи достатньо для
вирішення спору по суті, відповідно до
права суду, наданого його ст. 75 ГПК
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши позов приватного
акціонерного товариства
«Медфарком-Центр», м. Київ (далі по
тексту - ПрАТ «Медфарком-Центр»), до
відповідача - ПрАТ «Альба Україна», м.
Бориспіль (далі по тексту - ПрАТ «Альба
Україна»), вислухавши пояснення
представника позивача, всебічно та
повно вивчивши наявні у матеріалах
справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, зокрема, з
правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179 ГК
України) й сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору (стаття 627 ЦК
України).

Підставою виникнення взаємних прав та
обов'язків сторін у справі є укладений
16.03.2011р. між ПрАТ «Медфарком-Центр»
(продавець) та ПрАТ «Альба Україна»
(покупець) Договір купівлі-продажу №37-К
(далі - Договір), згідно якого продавець
зобов'язується передати товар в
асортименті у власність покупця, а
покупець обов'язується приймати та
оплачувати х, на умовах даного
Договору. Відповідно до умов Договору:

- кількість та асортимент товару
зазначаються в видаткових накладних на
кожну партію товару, які формуються
відповідно до узгодженої сторонами
заявки (пункт 2.1. Договору);

- ціни на товар визначаються за згодою
сторін та зазначаються у видатковій
накладній на кожну товарну партію і
розуміються на умовах DDU м. Бориспіль.
Загальна ціна Договору складає суму
всіх поставок, що здійснені на умовах
цього Договору (пункт 4.1. Договору);

- оплата поставленого товару
проводиться на таких умовах: покупець
сплачує за проданий товар на умовах
відстрочення платежу протягом
чотирнадцяти календарних днів з дати
надання звіту про продаж товару (пункт
5.2. Договору);

- продавець погоджується, що покупець
проводить оплати виключно два дня в
тиждень, а саме: вівторок та четвер
(далі - платіжні дні). У разі коли день
оплати кожної товарної партії
зазначений в пункті 5.2. даного Договору
припадає не на платіжний день, покупець
зобов'язується провести оплату в
наступний за ним платіжний день.
Продавець погоджується, не
застосовувати до покупця штрафні
санкції передбачені в пункті 10.2. цього
Договору, в разі коли день оплати
кожної товарної партії зазначений в
пункті 5.2. даного Договору припадає не
на платіжний день. В разі зміни
платіжних днів покупця, останній
повідомляє продавця не менше ніж за 15
робочих днів до дати вступу таких змін
в силу (пункт 5.4. Договору);

- у випадку порушення покупцем пунктів
5.2. та 5.4. цього Договору, він сплачує
продавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на день
розрахунків за кожен день
заборгованості (пункт 10.2. Договору);

- сторони погодилися, що до 5-го числа
кожного місяця наступного за звітним,
покупець з метою планування відносин з
продавцем по поставці товарів, надає
продавцю звіти про продаж товарів
поставлених відповідно до умов цього
Договору (пункт 11.2. Договору);

- Договір вступає в дію з моменту його
підписання та діє до 31.12.2011р. У випаду,
якщо жодна із сторін не заявить про
свій намір розірвати або змінити
Договір за 1 місяць до його закінчення,
даний Договір вважається
пролонгованим на наступний і кожний
наступний календарний рік (пункт 11.6.
Договору).

В подальшому, 17.12.2013р. між ПрАТ
«Медфарком-Центр» (продавець) та ПрАТ
«Альба Україна» (покупець) укладено
Додаткову угоду №7 до Договору, в якій
сторони погодили викласти пункт 5.2.
Договору в наступній редакції:
"Розрахунки за товари, що постачаються
за даним Договором, здійснюються
покупцем у такий спосіб: відстрочення
платежу з моменту підписання
видаткової накладної по групі
продукції «косметичні засоби та
дієтичні добавки» на 45 календарних
днів із моменту одержання товару". Дана
Додаткова угода набирає чинності з
01.01.2013р. та діє до 31.12.2014р. Інші умови
Договору, що не змінені та не доповнені
цією Додатковою угодою, залишаються
чинними, так як вони викладені
сторонами раніше, і сторони
підтверджують їх обов'язковість для
себе.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки. Згідно положень статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлі-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як стверджує позивач, 06.03.2014р. позивачем
поставлено, а відповідачем отримано
товар на загальну суму 170 820,89 грн., про
що свідчать копії підписаних
повноважними представниками та
засвідчених печатками обох сторін
видаткових накладних, а саме: від
06.03.2014р. №226173 на суму 29 850,79 грн. та від
06.03.2014р. №226163 на суму 140 970,10 грн.
(належним чином засвідчені копії
видаткових накладних наявні в
матеріалах справи, а оригінали надані
позивачем для огляду в судовому
засіданні). Про належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором свідчить також відсутність з
боку відповідача претензій та
повідомлень про порушення позивачем
умов Договору щодо поставки товару.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно повинно бути виконано у цей строк.

Пунктом 5.2. Договору в редакції
Додаткової угоди від 17.12.2013р. №7 сторони
визначили, що розрахунки за товари, що
постачаються за даним Договором,
здійснюються покупцем у такий спосіб:
відстрочення платежу з моменту
підписання видаткової накладної по
групі продукції «косметичні засоби та
дієтичні добавки» на 45 календарних
днів із моменту одержання товару.

Позивач визнає за відповідачем
часткову оплату вартості поставленого
товару на суму 9 684,57 грн. Так, позивачем
до позову додано копію платіжного
доручення від 04.04.2014р. №2701, яке свідчить
про оплату відповідачем позивачу
грошових коштів в розмірі 293 707,94 грн.
Разом із тим, суд звертає увагу на те, що
в призначенні платежу за вказаним
платежем зазначено інші видаткові
накладні - №№224472, 224500, 224520, 224582, 224641, 224649,
224686, 224690, за таких обставин зазначене
платіжне доручення не є належним
доказом оплати відповідачем за
поставлений товар за видатковими
накладними від 06.03.2014р. №226173 та від
06.03.2014р. №226163.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За таких обставин, підтверджена
належними доказами (первинними
бухгалтерськими документами) сума
простроченої заборгованості
відповідача перед позивачем за
Договором, в редакції укладених до
нього додаткових угод, становить 170 820,89
грн.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Відповідно
до ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Суд ухвалами від 28.05.2014р. та від 01.07.2014р.
двічі зобов'язував відповідача подати
суду документи, що підтверджують
сплату грошових коштів за видатковими
накладними згідно Договору. Відповідач
відзив на позов суду не подав, доказів
належного виконання своїх зобов'язань
за Договором та сплати коштів за
поставлений товар не представив,
доказів пред'явлення позивачу
претензій та зауважень щодо кількості
та якості товару або доказів
повернення поставленого товару згідно
спірних видаткових накладних суду не
надав, відповідно доводи позивача не
спростував.

З огляду на викладене, за поданими
документами суд достовірно встановив,
що товар було поставлено позивачем та
прийнято відповідачем і строк оплати
переданого товару є таким, що настав.

Таким чином, судом встановлено факт
порушення відповідачем - ПрАТ «Альба
Україна» своїх зобов'язань за
Договором щодо оплати поставленого
позивачем товару на суму 170 820,89 грн.
позивач заявив до стягнення основний
борг в сумі 161136,32 грн. і заява про
збільшення розміру позовних вимог в
цій частині позивачем не подавалась.
Суд, приймаючи рішення, не може
виходити за межі позовних вимог,
відповідно вимога позивача про
стягнення з відповідача суми основного
боргу підлягає задоволенню в заявленій
сумі 161136,32 грн.

У зв'язку із наявністю вказаної
простроченої заборгованості, позивач
просить суд стягнути з відповідача
пеню, передбачену пунктом 10.2. Договору,
в сумі 754,91 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно частини 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, які учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі неналежного виконання
господарського зобов'язання. Цією ж
статтею визначено види штрафних
санкцій - неустойка, штраф, пеня. При
цьому порядок нарахування та розмір
санкцій, які можуть бути встановлені
договором, встановлені частиною 4 ст. 231
ГК України: у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання, в певній визначеній
грошовій сумі, у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступені його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів. Відповідно до частини 6 ст. 232
ГК України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язань припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно частини 2 ст. 343 ГК України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Стаття 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
визначає, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пунктом 10.2. Договору встановлено, що у
випадку порушення покупцем пунктів 5.2.
та 5.4. цього Договору, він сплачує
продавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на день
розрахунків за кожен день
заборгованості.

Крім того, у зв'язку із простроченням
відповідачем грошового зобов'язання,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 119,20 грн.

Положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних не є
штрафними санкціями, а є способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (виплати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. Зазначену позицію також
підтримує і Верховний Суд України
(постанова Верховного Суду України від
23.01.2012р. у справі №37/64).

Відповідно до пункту 1.12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" з
огляду на вимоги частини першої статті
47 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань.

За таких обставин, враховуючи:

- наявність у відповідача
простроченого боргового зобов'язання
перед позивачем;

-строк та порядок оплати товару,
встановлені Договором;

- відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, визначені
пунктом 3.1 Договору та статтями 1, 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та встановлену
постановами правління НБУ "Про
регулювання грошово-кредитного ринку"
розмір облікової ставки НБУ;

- спосіб захисту майнового права
передбачений статтею 625 ЦК України та
виходячи з наступного розрахунку:

документнараховано, грн.строк оплати
(пункт 5.2. Договору)фактично сплачено,
грн.основний борг, грн.кількість днів
простроченняпеня, грн.3% річних,
грн.видаткова накладна від 06.03.2014р.
№0,7917.04.2014р. 170 820,899 днів
(21.04.2014-29.04.2014*)800,28126,36видаткова накладна
від 06.03.2014р. №20,10 всього170 820,89
170 820,89 800,28126,36* за заявлений позивачем
період

судом встановлено, що за заявлений
позивачем період з 21.04.2014р. по 29.04.2014р.
належить до стягнення пеня в сумі 800,28
грн. та 3% річних в сумі 126,36 грн.

Позивачем заявлено до стягнення 3%
річних в сумі 119,20 грн. та пеня в сумі 754,91
грн. Заява про збільшення розміру
позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК
України позивачем не подавалась, суд,
приймаючи рішення, не може виходити за
межі позовних вимог, за таких обставин
позов підлягає задоволенню повністю в
заявлених сумах.

За таких обставин, повно та ґрунтовно
дослідивши наявні у справі докази,
перевіривши на відповідність закону та
дійсним обставинам справи розрахунки
позивача, суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими, законними та такими, що
підлягають задоволенню. Суд приймає
рішення про стягнення з відповідача -
приватного акціонерного товариства
«Альба Україна» на користь позивача -
приватного акціонерного товариства
«Медфарком-Центр» 162 010,43 грн.
заборгованості за Договором
купівлі-продажу від 16.03.2011р. №37-К, з
яких: 161 136,32 грн. основного боргу, 3%
річних в сумі 119,20 грн. та пеня в сумі 754,91
грн., та у відповідності до положень ст.
49 ГПК України витрати по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
частиною 1 ст. 11, ст. 16, частиною 1 ст. 509,
ст. ст. 525, 526, частиною 1 ст. 530, частиною 1
ст. 546, ст. 549, частиною 2 ст. 614, частиною 2
ст. 625, ст. ст. 627, 712 Цивільного кодексу
України, частиною 1 ст. 173, частиною 1 ст.
179, частиною 1 ст. 181, ст. 230, частинами 4, 6
ст. 231, частиною 6 ст. 232, частиною 2 ст. 343
Господарського кодексу України, ст. ст.
1, 2 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст. ст.
33, 49, 69, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного
товариства «Медфарком-Центр» до
приватного акціонерного товариства
«Альба Україна» задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Альба
Україна» (08300, Київська обл., м.
Бориспіль, вул. Шевченка, буд. 100, )

на користь приватного акціонерного
товариства «Медфарком-Центр» (01032, м.
Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 60,
)

161 136,32 грн. (сто шістдесят одну тисячу
сто тридцять шість гривень тридцять
три копійки) основної заборгованості,

754,91 грн. (сімсот п'ятдесят чотири гривні
дев'яносто одну копійку) пені,

119,20 грн. (сто дев'ятнадцять гривень
двадцять копійок) три відсотка річних,

3 240,21 грн. (три тисячі двісті сорок
гривень двадцять одну копійку)
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 23.07.2014р.