ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р.
Справа № 922/743/14

Колегія суддів у складі: головуючого
судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В.,
судді Гетьмана Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, м.Харків (вх.№1392Х/2)

на рішення господарського суду
Харківської області від 19.05.2014р.

у справі №922/743/14

за позовом: Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, м.Харків,

до відповідача: ліквідатора Публічного
Акціонерного товариства «Земельний
банк» Угрімова Олексія Миколайовича, м.
Харків,

про визнання незаконними дій та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 19.05.2014р. у
справі №922/743/14 (головуючий
суддя Аюпова Р.М., суддя Бринцев О.В.,
суддя Шатерніков М.І.) в задоволенні
позову Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів до ліквідатора Публічного
Акціонерного товариства «Земельний
банк» Угрімова Олексія Миколайовича
про визнання незаконними дій та
зобов'язання вчинити певні дії
відмовлено повністю.

Рішення суду з посиланням на ст.ст. 91,96
Закону України «Про банки та
банківську діяльність» мотивоване тим,
що до реєстру вимог кредиторів вимоги
по поточним зобов'язанням, що виникли в
межах ліквідаційної процедури не
включаються. Крім того, місцевий
господарський суд зазначив, що поточні
зобов'язання банку в процедурі
ліквідації, в тому числі, щодо податків
та зборів, діючим законодавством не
передбачені.

Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів з рішенням суду першої
інстанції не погодилась та звернулась
до Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Харківської області від 19.05.2014р. у
справі №922/743/14 та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник вказує на те, що
відповідно до ст.91 Закону України «Про
банки та банківську діяльність» вимоги
за зобов'язаннями до банку, що виникли
під час ліквідації, можуть
пред'являтись тільки в межах
ліквідаційної процедури, на виконання
вказаної норми позивачем заявлені
поточні кредиторські вимоги до
відповідача за несплачені самостійно
узгоджені грошові зобов'язання з
податку на додану вартість та податку
на прибуток.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
08.07.2014р. у зв'язку з відпустками судді
Хачатрян В.С. та судді Білоусової Я.О.
для розгляду справи №922/743/14 сформовано
колегію суддів у складі: головуючого
судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В.,
судді Гетьмана Р.А.

Сторони у справі належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, про що свідчить відтиск штампу
на звороті останнього аркуша ухвали
Харківського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014р. та
підпис апелянта про ознайомлення з
оголошенням про відкладення розгляду
справи на 24.07.2014р. о 14:30год (а.с.76,80).

Враховуючи належне повідомлення
сторін про час та місце засідання суду,
а також те, що ухвалою Харківського
апеляційного господарського суду від
08.07.2014р. явка представників сторін не
була визнана обов'язковою, судова
колегія вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами
без участі представників сторін.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

11.05.2010 р. Постановою правління
Національного банку України № 231 "Про
призначення тимчасової адміністрації
у Публічному акціонерному товаристві
"Земельний банк" призначено у ПАТ
"Земельний банк" тимчасову
адміністрацію, введено повний
мораторій на задоволення вимог
кредиторів строком на три місяці з
12.05.2010 р. до 11.08.2010 р.

Постановою Правління Національного
банку України від 30.07.2010 р. № 375
відкликано банківську ліцензію банку
та призначено ліквідатором Публічного
акціонерного товариства "Земельний
Банк" фізичну особу - незалежного
експерта (за договором з Національним
Банком України) Угрімова О.М..

05.08.2010 р. у газеті "Голос України" № 144
(4894) опубліковано оголошення про
відкриття ліквідаційної процедури
Публічного акціонерного товариства
"Земельний Банк".

Вказані обставини не заперечуються
сторонами та встановлені судовим
рішенням Вищого господарського суду
України від 09.04.2014р. у справі №5023/5584/12, а
отже в розумінні статті 35 ГПК України
не підлягають доказуванню.

Як зазначає позивач у позовній заяві та
в заяві про збільшення позовних вимог,
28.01.2014р. та 06.12.2013р. Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів направлено на
адресу ліквідатора заяви з
кредиторськими вимогами до боржника,
які виникли у зв'язку з несвоєчасною
сплатою самостійно узгоджених
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 127670грн., які
обліковуються станом на 31.12.2013р., та,
відповідно, на суму 66067грн. (а.с. 4-7, 20,21)

Ліквідатор Публічного акціонерного
товариства "Земельний Банк" - Угрімов
О.М. листами від 13.02.2014р. № 02-15/1210 та від
27.02.2014р. №02-15/1693 повідомив СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, що кредиторські
вимоги податкового органу визначені у
листі від 28.01.2014р. №51/10/10-012 та у листі
від 06.12.2013р. №5019/10/10-012 не можуть бути
акцептовані в повному обсязі та
внесені до реєстру вимог кредиторів
(а.с.16,17, 23,24).

03.03.2014р. Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів звернулась до місцевого
господарського суду з позовною заявою
до ПАТ "Земельний банк" про визнання
незаконними дій ліквідатора ПАТ
"Земельний банк" щодо неакцептування та
не включення до переліку акцептованих
вимог для їх затвердження Національним
банком України, документально
підтверджених, грошових вимог СДПІ ОВП
м. Харкові МГУ Міндоходів до боржника
на загальну суму 193737грн. та зобов'язати
ліквідатора ПАТ "Земельний банк"
акцептувати та включити до переліку
акцептованих вимог для їх затвердження
Національним банком України
вищезазначені грошові вимоги (з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог від 31.03.2014р.) (а.с.4-7, 20,21).

19.05.2014р. господарським судом
Харківської області прийнято
оскаржуване рішення з підстав,
наведених вище (т.І, а.с.53-58).

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Предметом розгляду у даній справі є дії
ліквідатора Публічного акціонерного
товариства "Земельний банк" щодо
неакцептування та не включення до
переліку акцептованих вимог для їх
затвердження Національним банком
України вимог Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів на загальну суму
193737грн. (після її збільшення шляхом
уточнення позовних вимог), що
складається з боргу з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість.

Відповідно до частини 4 статті 110
Цивільного кодексу України
особливості ліквідації банків
встановлюються Законом України "Про
банки і банківську діяльність".

Згідно з частиною 3 статті 88 цього
Закону України «Про банки і банківську
діяльність» (в редакції, чинній на
момент виникнення даних правовідносин)
законодавство України про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом при розгляді
судом справи про визнання банку
неплатоспроможним застосовується в
частині, що не суперечить нормам цього
Закону. Отже, вказаний Закон є
спеціальним, яким врегульовані
відносини, що виникають в процедурі
ліквідації банку, інші законодавчі
норми можуть бути застосовані в
частині, що не суперечать йому.

Пунктом 2 частини 1 статті 91 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" (в редакції чинній на
момент виникнення даних правовідносин)
встановлено, що з дня прийняття рішення
про відкликання ліцензії та
призначення ліквідатора: банківська
діяльність банку завершується
закінченням технологічного циклу
конкретних операцій у разі, якщо це
сприятиме збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси.

Відповідно до частини 3 статті 81
вказаного Закону протягом одного
місяця з дня опублікування оголошення
про відкриття ліквідаційної процедури
кредитори мають право заявити
ліквідатору про свої вимоги до банку.

Приписи пункту 8 частини 1 статті 91,
положення абзацу 25 статті 2 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" (в редакції чинній на
момент виникнення даних правовідносин)
слід розглядати у взаємозв'язку з
нормами статей 2, абзаців 27, 89, 92, 93, 96
цього ж Закону, якими визначено, що
ліквідаційна маса складається з усіх
видів майнових активів (майно та
майнові права банку), які належать йому
на праві власності на день відкриття
ліквідаційної процедури та виявлені в
ході ліквідації; з відкликанням
банківської ліцензії та призначенням
ліквідатора банку строк виконання всіх
його грошових зобов'язань, в т.ч.
зобов'язань по сплаті податків та
зборів вважається таким, що настав;
кредитори, без винятків щодо
податкових органів, мають право
подавати заяви про майнові вимоги до
банку ліквідатору в місячний строк з
дня публікації оголошення про
відкриття процедури ліквідації; до
повноважень ліквідатора серед інших
визначено формування ліквідаційної
маси, за рахунок якої ліквідатор у
визначеній черговості задовольняє
своєчасно заявлені вимоги кредиторів,
які виникли станом на день відкриття
ліквідаційної процедури, внесені до
реєстру вимог кредиторів; ліквідатор
припиняє прийняття вимог кредиторів
після закінчення одного місяця з дня
опублікування оголошення про початок
ліквідаційної процедури, протягом
трьох місяців з дня публікації
оголошення про початок ліквідаційної
процедури визначає суму
заборгованості кожному кредитору та
відносить вимоги до певної черги
погашення, відхиляє вимоги у разі їх не
підтвердження, складає перелік
акцептованих ним вимог для
затвердження Національним банком
України, сповіщає кредиторів про
акцептування вимог; кредитори мають
право надіслати ліквідатору свої
заперечення щодо визнаних ним вимог
протягом одного місяця з дня отримання
повідомлення та звернутися до суду зі
скаргою на дії ліквідатора; вимоги,
заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання,
ліквідатором не розглядаються і
вважаються погашеними.

Відповідно до частини 2 статті 96
вказаного Закону оплата витрат,
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури, здійснюється
позачергово протягом усієї процедури
ліквідації банку в межах кошторису
витрат, затвердженого Національним
банком України. До цих витрат, зокрема,
належать: оплата державного мита;
витрати на опублікування оголошення
про ліквідацію банку; витрати на
публікацію інформації про порядок
продажу майна банку; витрати
ліквідатора, пов'язані з утриманням і
збереженням активів банку; витрати на
оцінку та продаж майна; витрати на
проведення аудиту; витрати на оплату
роботи ліквідатора (включаючи
залучених для забезпечення здійснення
повноважень ліквідатора осіб); витрати
на виплату вихідної допомоги
звільненим працівникам банку; оплата
кредиту, отриманого для виплати
вихідної допомоги. Майно банку, що є
предметом застави, включається до
складу ліквідаційної маси, але
використовується виключно для
позачергового задоволення вимог
заставодержателя. Заставодержатель
має право за погодженням з
ліквідатором здійснити реалізацію
заставленого майна у порядку,
встановленому чинним законодавством
або договором застави, та отримати
задоволення своїх вимог повністю або
частково. У разі недостатності коштів
від реалізації заставленого майна для
задоволення визнаних ліквідатором
кредиторських вимог заставодержателя
не задоволені вимоги підлягають
задоволенню в порядку черговості,
встановленої цим Законом. Вимоги
кожної наступної черги
задовольняються в міру надходження на
рахунок коштів від продажу майна банку
після повного задоволення вимог
попередньої черги.

Згідно з пунктом 7.3 глави 7 розділу VІ
Положення про застосування заходів
впливу за порушення банківського
законодавства, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 28.01.2001р. N 369 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.09.2001р. за N 845/6036 (далі
то тексту Положення) з дня отримання
рішення про своє призначення
ліквідатор зобов'язаний уживати
заходів щодо ефективної ліквідації
банку та максимального задоволення
вимог кредиторів відповідно до своїх
повноважень, законодавства України, у
тому числі цього Положення. З метою
забезпечення ліквідаційної процедури
ліквідатор відкриває накопичувальний
рахунок банку в територіальному
управління Національного банку
України в Операційному управлінні
Національного банку України.

Пунктом 6.3 глави 6 розділу VI Положення
встановлено, що ліквідатор здійснює
витрати на ліквідацію банку за рахунок
коштів банку в межах кошторису витрат
ліквідатора, а пунктом 6.10 глави 6
розділу VI цього Положення передбачено
обов'язок ліквідатора використовувати
кошти ліквідаційної маси на
задоволення вимог кредиторів банку та
забезпечення ліквідаційної процедури.

Таким чином, кошти які надходять на
накопичувальний рахунок банку, не є
доходом в розумінні чинного
законодавства України, за їх рахунок
утворюється ліквідаційна маса для
задоволення вимог кредиторів по
зобов'язанням, що виникли станом на
день відкриття ліквідаційної
процедури, здійснюється оплата витрат
ліквідатора для проведення
ліквідаційної процедури.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту
9.3 глави 9 Положення ліквідатор
зобов'язаний вживати заходів щодо
максимального задоволення вимог
кредиторів, зобов'язання по яким
виникли до відкриття ліквідаційної
процедури.

Для здійснення процедури ліквідації
банку оплата витрат здійснюється
позачергово в межах затвердженого
Національним банком України кошторису
витрат, вичерпний перелік яких містить
частина 2 статті 96 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", тобто,
до реєстру вимог кредиторів вимоги по
поточним зобов'язанням, що виникають в
межах ліквідаційної процедури, не
включаються. Інші поточні зобов'язання
банку в процедурі ліквідації, в т.ч.
податкові, чинним законодавством не
передбачені.

Крім того, Податковий кодекс України не
регулює питання погашення податкових
зобов'язань чи стягнення податкового
боргу з осіб, на які поширюються норми
розділу V "Тимчасова адміністрація та
ліквідація банків" Закону України "Про
банки і банківську діяльність", проте
зазначені норми чинного законодавства
не звільняють юридичних особи, які
знаходяться у процедурі ліквідації,
від обов'язку надавати податкову
звітність.

З огляду на викладене, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що під час
розгляду справи господарським судом
першої інстанції встановлені фактичні
обставини справи на основі повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам та їм надана правильна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді справи та не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення у даній справі, у
зв'язку з чим рішення господарського
суду харківської області від 19.05.2014р. у
справі №922/743/14 слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст. 105,
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, м.Харків
залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду
Харківської області від 19.05.2014р. у
справі № 922/743/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складений
29.07.2014р.

Головуючий суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Лакіза В.В.