ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
239-72-81ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Р І Ш Е Н Н Я

"08" липня 2014 р.
Справа № 911/1776/14

За позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Чернігів

до товариства з обмеженою
відповідальністю «ПАК-ЕКСПО», Київська
обл., м. Славутич

про стягнення 5308,99 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача - не з'явився,

Відповідача - не з'явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської
області з позовною заявою звернувся
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- Позивач) до товариства з обмеженою
відповідальністю «ПАК-ЕКСПО» (далі -
Відповідач) про стягнення 5308,99 грн, з
яких 5200,00 грн основного боргу та 108,99 грн
3% річних.

Позивач в обґрунтування заявлених
позовних вимог посилається на неоплату
Відповідачем послуг з перевезення
вантажу, наданих згідно з
Заявкою-Договором №15.07.2013 від 15.07.2013
(далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 19.05.2014 порушено провадження
у справі №911/1776/14 та призначено її до
розгляду на 03.06.2014 об 11:20 год.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 03.06.2014 та 24.06.2014 у зв'язку з
неявкою Відповідача розгляд справи
відкладено на 24.06.2014 та 08.07.2014
відповідно.

Відповідач у судові засідання жодного
разу не з'явився, відзив на позовну
заяву та витребувані судом документи
не подав.

Про час та місце розгляду справи
Відповідач був повідомлений належним
чином, що, зокрема, підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень №784 від 28.05.2014 (за вх.
суду №10508/14 від 02.06.2014) та №399 від
11.06.2014 (за вх. суду №11582/14 від 17.06.2014), тому
ухвали Господарського суду Київської
області від 19.05.2014 та 03.06.2014 своєчасно
вручені адресату, і хоча повідомлення
про вручення Відповідачу ухвали від
24.06.2014 підприємством зв'язку станом на
день вирішення спору господарському
суду не поверталось, суд зауважує, що
явка Відповідача обов'язковою не
визнавалась і його відсутність не
перешкоджає всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, а тому, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами згідно з ст.75 ГПК України.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому
засіданні 08.07.2014 оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та врахувавши
пояснення Позивача, суд

встановив:

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Позивачем) та товариством з обмеженою
відповідальністю «ПАК-ЕКСПО»
(Відповідачем) укладено Заявку-Договір
№15.07.2013 від 15.07.2013 на перевезення
вантажів (далі - Договір), відповідно до
якого Замовник (Відповідач) доручив, а
Перевізник (Позивач) прийняв на себе
зобов'язання по перевезенню вантажу
автомобільним транспортом по
території України з м. Славутич в м.
Красилів.

У зазначеному Договорі сторони
погодили дату доставки Позивачем
вантажу - 16.07.2013, строк оплати послуг з
перевезення - протягом 45 днів з дати
розвантаження, та вартість таких
послуг - 5200,00 грн.

Судом встановлено, що Позивач свої
зобов'язання за вказаним Договором в
частині здійснення перевезення
вантажу виконав належним чином та у
повному обсязі, що вбачається з
товарно-транспортної накладної від
15.07.2013 №Р459 та підтверджується
підписаним сторонами та скріпленим їх
печатками актом про прийняття
виконаних робіт №071 від 16.07.2013, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з вищезазначеного акту
послуги надані в повному обсязі та у
відповідності до вимог Замовника.
Позивач будь-яких претензій,
заперечень або зауважень щодо наданих
послуг від Відповідача не отримував, що
останнім не заперечено та не
спростовано.

З метою оплати Відповідачем вартості
наданих послуг Позивачем виставлено
рахунок-фактуру №СС-071 від 16.07.2013

Однак в порушення своїх договірних
зобов'язань Відповідач оплату послуг з
перевезення вантажу за спірним
Договором не здійснив, про що також
свідчать додані до матеріалів справи
копії банківських виписок з рахунку
Позивача, відкритого в публічному
акціонерному товаристві «Фідобанк», за
загальний період з 01.07.2013 по 26.05.2014.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату, як це
передбачено ч.1 ст.909 ЦК України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлено
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач з метою досудового
врегулювання спору направляв на адресу
Відповідача претензію №04/12-1 від 04.12.2013
про погашення заборгованості за надані
послуги з перевезення вантажу згідно з
укладеними сторонами Договорами в
загальній сумі 12300,00 грн (в тому числі
за Договором №15.07.2013 від 15.07.2013 - 5200,00
грн) не пізніше 10 днів з моменту
отримання даної претензії, в
підтвердження чого Позивачем до
позовної заяви додано рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення №920 від 09.12.2013. Однак
вказана претензія залишена
Відповідачем без відповіді та
задоволення щодо спірних вимог
Позивача.

Враховуючи, що факт перевезення
вантажу та заборгованості за Договором
Відповідачем не заперечено та
належним чином не спростовано,
оскільки відзиву на позовну заяву та
будь-яких доказів, зокрема, первинних
документів в підтвердження часткового
або повного погашення боргу, останнім
не подано, суд дійшов висновку, що
Відповідач повну оплату послуг з
перевезення вантажу в обумовлений
Договором строк не здійснив, станом на
день подачі позову основна
заборгованість складала заявлений
розмір і під час розгляду спору не
погашена, а тому вимога Позивача про
стягнення з Відповідача 5200,00 грн
основного боргу підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем своїх грошових
зобов'язань за Договором Позивач
заявляє до стягнення з Відповідача 108,99
грн 3% річних.

Як зазначено в ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем нараховано 3% річних за
загальний період прострочки з 30.08.2013 по
05.02.2014 на суму фактичної
заборгованості, що існувала в
заявлений період, по спірному Договору.

Втім розрахунок Позивача є помилковим,
оскільки ним невірно визначено період
прострочки. Враховуючи положення
Договору щодо строку оплати та дату
розвантаження вантажу - 16.07.2013, останнім
днем виконання Відповідачем
зобов'язання по оплаті послуг є 30.08.2013, а
отже, прострочка виникла з 31.08.2013.

Враховуючи встановлені судом кінцеві
терміни виконання Відповідачем
обов'язку по оплаті наданих послуг з
перевезення вантажу за Договором,
періоди та суми прострочки по оплаті
наданих послуг, період нарахування 3%
річних, заявлений Позивачем, суд
здійснив власний розрахунок 3% річних,
що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума процентів5200.031.08.2013
- 05.02.20141593 %67.96Оскільки вірна сума 3%
річних, за розрахунком суду, становить
67,96 грн, вимога Позивача про стягнення з
Відповідача 108,99 грн 3% річних підлягає
частковому задоволенню в сумі 67,96 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
Позивача про стягнення з Відповідача
5200,00 грн основного боргу та 67,96 грн 3%
річних є правомірними, обґрунтованими,
документально підтвердженими,
Відповідачем не запереченими та
належним чином не спростованими, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України
відшкодування понесених Позивачем
витрат по сплаті судового збору
покладається судом на Відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог в сумі 1812,88 грн.

Вимога Позивача про відшкодування йому
за рахунок Відповідача у якості
судових витрат витрат на юридичну
допомогу в розмірі 3000,00 грн судом
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Статтею 44 ГПК України встановлено, що
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 чт.48 ГПК України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
«Про адвокатуру» (втратив чинність у
зв'язку з прийняттям Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність»).

Як зазначається в п.2 ч1. ст.1 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» адвокатська діяльність -
незалежна професійна діяльність
адвоката щодо здійснення захисту,
представництва та надання інших видів
правової допомоги клієнту.

У ч.1 ст.26 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
зазначено, що адвокатська діяльність
здійснюється на підставі договору про
надання правової допомоги.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
договір про надання правової допомоги -
домовленість, за якою одна сторона
(адвокат, адвокатське бюро, адвокатське
об'єднання) зобов'язується здійснити
захист, представництво або надати інші
види правової допомоги другій стороні
(клієнту) на умовах і в порядку, що
визначені договором, а клієнт
зобов'язується оплатити надання
правової допомоги та фактичні витрати,
необхідні для виконання договору.

Договір про надання юридичних послуг
по підготовці позовних матеріалів та
веденню справи у суді №15/2014 від 30.04.2014
укладено між Позивачем та приватною
аудиторською фірмою «Цурій-аудит».

Як вбачається з платіжного доручення
№11 від 12.05.2014, наданого Позивачем в
підтвердження факту оплати послуг за
вищевказаним Договором, призначенням
платежу є оплата за надання юридичних
послуг згідно Договору №15/2014 від 30.04.2014,
отримувач коштів відповідно юридична
особа - приватна аудиторська фірма
«Цурій-аудит».

В матеріалах справи відсутні докази
надання юридичних послуг (правової
допомоги) саме адвокатом, в судових
засіданнях адвокат як представник
Позивача також участі не приймав, що
позбавляє Позивача права на
відшкодування понесених витрат на такі
послуги.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 2, 43, 22, 33, 34, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «ПАК-ЕКСПО» (07100,
Київська обл., м. Славутич, вул.
Ентузіастів, буд. 7, код 30306667) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) 5200,00 грн (п'ять тисяч двісті
гривень) основного боргу, 67,96 грн
(шістдесят сім гривень дев'яносто шість
копійок) 3% річних та 1812,88 грн (одну
тисячу вісімсот дванадцять гривень
вісімдесят вісім копійок) витрат по
сплаті судового збору.

3. В інших вимогах у позові відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено " 25" липня 2014
року.

Суддя
О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.