ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 рокуСправа № 912/1575/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Г.Б. Поліщук
розглянув матеріали справи № 912/1575/14
від 22.05.2014 року

за позовом: приватного
сільськогосподарського підприємства
"Богнер", 28332, Кіровоградська область,
Петрівський район, с. Богданівка,

до відповідачів: 1. Петрівської
районної державної адміністрації
Кіровоградської області, 28300,
Кіровоградська область, смт. Петрове,
вул. Жовтнева, 20

2. Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області, 25006, м.Кіровоград, вул.
Тимірязєва, 84

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Реєстраційної
служби Петрівського районного
управління юстиції, 28300, Кіровоградська
область, смт. Петрове, вул. Ілліча, 21

про визнання договору оренди землі
поновленим

за участю представників сторін:

від позивача - Гончаренко В.О.

від відповідача 1 - участі не брали;

від відповідача 2 - участі не брали;

від третьої особи - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Приватне сільськогосподарське
підприємство "Богнер" звернулось до
господарського суду Кіровоградської
області з позовною заявою до
Петрівської районної державної
адміністрації та Головного управління
Держземагентства у Кіровоградській
області про визнання поновленим
договору оренди землі, укладеного
17.10.2002 року між позивачем та
Петрівською районною державною
адміністрацією.

Ухвалою господарського суду від 21.05.2014
року позовну заяву прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі.

Відповідачем 1 - Петрівською районною
державною адміністрацією подано
заперечення на позов, у відповідності
до яких відповідач заперечив щодо
поновлення договору оренди,
зазначивши, що розпорядження землями
сільськогосподарського призначення
державної власності з 1 січня 2013 року
здійснює центральний орган виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
галузі земельних відносин та його
територіальні органи.

04.06.2014 року та 30.07.2014 року відповідачем 1
надіслано на адресу господарського
суду листи про розгляд даної справи без
участі повноважного представника.

Відповідачем 2 - Головним управлінням
Держземагентства у Кіровоградській
області 05.06.2014 року надіслано до суду
заперечення на позовну заяву, у яких
відповідач 2 зазначає про те, що
позивачем не надано будь-яких доказів
порушення його прав саме Головним
управлінням Держземагентства у
Кіровоградській області та вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Крім того, у поданих запереченнях
відповідач 2 просить розглянути дану
справу за відсутності його
повноважного представника.

Ухвалою господарського суду від 15.07.2014
року залучено до участі у справі
Реєстраційну службу Петрівського
районного управління юстиції в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача .

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши присутнього в судових
засіданнях представника позивача,
господарський суд встановив наступні
обставини.

Розпорядженням голови Петрівської
районної державної адміністрації від
12.07.2002 року №293-р ПСП "Богнер" надано в
оренду терміном на 5 років земельну
ділянку площею 297,71га поліпшених
пасовищ із земель резервного фонду на
території Богданівської сільської
ради для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до вказаного розпорядження
17.10.2002 року між Петрівською районною
державною адміністрацією
(Орендодавець) та ПСП "Богнер" (Орендар)
укладено договір оренди земельної
ділянки на території Богданівської
сільської ради площею 297,71 га
поліпшених пасовищ для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

У відповідності до п. 2.2 договору, його
укладено на 5 років, починаючи з дати
реєстрації. По закінченні терміну
договору орендар має переважне право
на поновлення договору на новий термін.
У цьому разі зацікавлена сторона
повинна повідомити письмово другу
сторону про бажання щодо продовження
дії договору на новий термін не пізніше
ніж за два місяці до його закінчення.

Зазначений договір зареєстрований у
Богданівській сільській раді в книзі
реєстрації договорів оренди від
06.11.2002р. за № 7.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
оренду землі" оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про оренду землі" відносини, пов'язані
з орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Статтею 31 Закону України "Про оренду
землі" встановлено, що договір оренди
землі припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Згідно з частиною 1 статті 251 Цивільного
кодексу України строком є певний
період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

В силу вимог статті 18 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, що чинна
станом на день укладення та реєстрації
спірного договору) договір оренди
землі набирає чинності після його
державної реєстрації.

Таким чином, враховуючи умови спірного
договору та норми чинного
законодавства, строк дії договору
оренди закінчився 06.11.2007 року.

За твердженням позивача, на виконання
умов вищевказаного договору у 2007 та 2011
роках ПСП "Богнер" звернулося з
письмовою заявою до Петрівської
районної державної адміністрації про
поновлення договору оренди, але як було
розглянуте вказане питання новому
керівництву підприємства невідомо.

В матеріалах справи міститься лист ПСП
"Богнер" без дати, отриманий
Петрівською районною державною
адміністрацією 12.12.2007 року, про
поновлення договорів оренди земельної
ділянки №7 від 06.11.2002 року терміном на 25
років з орендною платою 1,6% від грошової
оцінки земельної ділянки.

24.01.2008 року Петрівською районною
державною адміністрацією позивачеві
направлено лист, яким повідомлено про
неможливість продовження терміну дії
договору оренди, укладеного із ПСП
"Богнер" у зв'язку з його
невідповідністю Типовому договору
оренди землі, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 03.03.2004
року №220. Вказаним листом повідомлено
позивача, що його право користування
землею буде припинено, земельну
ділянку вилучено до земель запасу та
виставлено на аукціони.

Листом від 07.04.2011 року, адресованим
голові Петрівської
райдержадміністрації ПСП "Богнер"
просить надати в оренду на період 20
років землі резервного фонду в
кількості 14,43 га та землі покращених
пасовищ в кількості 208,43 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, які знаходяться на
території Богданівської сільської
ради.

Вирішуючи даний спір, господарський
суд враховує положення статті 33 Закону
України "Про оренду землі" (в редакції
станом на момент закінчення строку
договору оренди), згідно з якими після
закінчення строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки,
відповідно до умов договору, має за
інших рівних умов переважне право на
поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди
землі на новий строк його умови можуть
бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди, то за відсутності письмових
заперечень орендодавця протягом
одного місяця після закінчення строку
договору він підлягає поновленню на
той самий строк і на тих самих умовах,
які були передбачені договором.
Письмове заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

При розгляді даного спору
господарський суд бере до уваги умови
договору оренди земельної ділянки від
17.10.2002 року, так у пункті 2.2. останнього
передбачено, що орендар має переважне
право на поновлення договору на новий
термін. Про бажання переукласти
договір оренди орендар повідомляє
орендодавця не пізніше ніж за два
місяці до закінчення дії договору.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Отже, так як строк дії договору мав
закінчитися 06.11.2007 року (як зазначено
вище), то, на виконання вимог договору,
позивач мав звернутися до відповідача 1
з вимогою про укладення договору
оренди землі на новий строк (поновлення
договору оренди землі) до 06.09.2007 року.

В порушення вимог пункту 2.2. договору
позивач не повідомив відповідача 1 за
два місяці до спливу строку договору
оренди землі про бажання укласти
договір на новий строк (поновити
договір).

Поряд з цим, слід зазначити, що у своєму
листі-повідомленні, отриманому
відповідачем-1 12.12.2007 року, позивач
звертається до відповідача з вимогою
не про поновлення договору на новий
строк на тих же умовах, а фактично про
внесення змін до договору оренди землі
в частині строку дії договору, а саме на
25 років, тоді як договір оренди землі
від 17.10.2002 року був укладений на 5 років,
та в частині розміру орендної плати,
визначивши її в розмірі 1,6% від грошової
оцінки земельної ділянки, в той час як
п. 2.3 договору передбачав орендну плату
в розмірі 1% від грошової оцінки
земельної ділянки.

Як роз'яснено в абзаці другому,
третьому пункту 2.17 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах що виникають із
земельних відносин", частиною шостою
статті 33 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що договір
вважається поновленим на той самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором, у разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою і за відсутності
протягом місяця після закінчення
строку договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі.
Відтак господарським судам у вирішенні
відповідних спорів необхідно
з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв
орендар орендодавця у встановленому
порядку про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк та
чи заперечував орендодавець у строк,
визначений законом, проти поновлення
договору.

Таким чином, поновлення договору
оренди землі внаслідок продовження
користування позивачем земельною
ділянкою після закінчення строку дії
договору оренди від 17.10.2002 року можливе
за умови дотримання вимог, визначених
статтею 33 Закону України "Про оренду
землі".

Отже, виходячи зі змісту наведених
норм матеріального права, реалізація
орендарем його права саме на
поновлення договору оренди земельної
ділянки вимагає від нього надіслання
про це на адресу відповідного
листа-повідомлення.

Проте, у строк, встановлений договором
оренди, викладене не було дотримано
позивачем. Крім того у самому листі
позивачем запропоновані інші умови
договору оренди, зокрема щодо строку
дії договору та розміру орендної плати.

У листі від 07.04.2011 року, направленому
позивачем на адресу відповідача 1, не
йде мова про поновлення договору
оренди. Вказаний лист містить прохання
позивача надати в оренду на період 20
років землі резервного фонду та землі
покращених пасовищ.

Таким чином, оскільки сторонами не
досягнуто домовленості щодо укладення
договору оренди землі на інших умовах,
ніж передбачено договором, переважне
право позивача на укладення договору
оренди землі на той же строк та на тих
самих умовах припинено.

Разом з тим, господарський суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 13 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Частиною першою статті 116 Земельного
кодексу України встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Зі змісту частини першої статті 124
Земельного кодексу України (у редакції,
чинній на момент закінчення строку
договору оренди) вбачається, що
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Отже, виходячи з того, що діючим на
момент виникнення спірних
правовідносин законодавством не
передбачено автоматичного поновлення
договорів оренди землі, реалізація
переважного права на поновлення
договору оренди земельної ділянки в
разі відсутності заперечень з боку
сторін можлива лише за наявності
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування. За відсутності такого
рішення неможливо зобов'язати цей
орган в судовому порядку укласти такий
договір або поновити його, адже таке
зобов'язання суперечитиме вимогам
законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
20.11.2012 року у справі №44/69.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідне розпорядження Петрівською
районною державною адміністрацією не
видавалось. Натомість, у відповідь на
звернення позивача Петрівською РДА
повідомлено про відмову в продовженні
терміну дії договору.

Листом Відділу Держземагентства в
Петрівському районі повідомлено
господарський суд, що відповідно до
статистичної звітності по формі №6-зем
станом на 01.07.2014 року за ПСП "Богнер" на
території Богданівської сільської
ради Петрівського району
обліковується земельна ділянка
загальною площею 1042,3266 га ріллі (оренда
земельних ділянок громадян - власників
земельних часток (паїв). Земельна
ділянка із земель державної власності
площею 297,71 га не обліковується за ПСП
"Богнер", а обліковується в ненаданих
землях запасу на території
Богданівської сільської ради
Петрівського району.

Таким чином, позивач має право на
отримання земельної ділянки в оренду в
загальному порядку з дотриманням
положення статей 116, 124 Земельного
кодексу України.

З огляду на викладене вимоги позивача
не підлягають задоволенню
господарським судом.

Витрати по сплаті судового збору на
підставі статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 05.08.2014.

Суддя
Г.Б. Поліщук