м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРМЕДФАРМА»
до Фізичної особи -
про стягнення 521 499,75 грн.
За зустрічним позовом Фізичної особи -
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРМЕДФАРМА»
Про стягнення 41 690,00 грн.
Колегія суддів у складі:
Головуючий суддя Спичак О.М.
Суддя Любченко М.О.
Суддя Цюкало Ю.В.
Представники, що приймали участь в
судових засіданнях по справі:
від позивача (за первісним позовом):
Титикало Р.С. - представник (в судове
засідання 14.07.2014 - не з?явився );
від відповідача (за первісним позовом):
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - представники за
На підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 14.07.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРМЕДФАРМА»
(далі - позивач за первісним позовом,
відповідач за зустрічним позовом)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (позивач за
зустрічним позовом, відповідач за
первісним позовом) про стягнення 501
310,00 грн. основного боргу за договором №
02/08 від 05.03.2008, 20 189,75 грн. 3% річних, а
також відшкодування витрат по сплаті
судового збору.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 було порушено
справи було призначено на 13.12.2013.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.12.2013 розгляд справи
відкладено до 20.01.2014.
09.01.2014 Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 через канцелярію
Господарського суду міста Києва подано
зустрічну позовну заяву про стягнення
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРМЕДФАРМА» 41
690,00 грн. переплати за договором.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.01.2014 прийнято зустрічний
позов Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до спільного розгляду з
первісним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІНТЕРМЕДФАРМА», і спільний розгляд
призначено на 20.01.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.01.2014 продовжено строк
вирішення спору, а в судовому засіданні
20.01.2014 оголошено перерву до 30.01.2014, а в
судовому засіданні до 30.01.2014 - до 10.02.2014,
про що повідомлено представників
сторін під розписки, які наявні в
матеріалах справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 призначено
колегіальний розгляд справи у
відповідності до вимог ст. 4-6
Господарського процесуального кодексу
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 10.02.2014 визначено
колегію суддів для розгляду справи №
Спичак О.М.. судді: Любченко М.О. та Стасю
к С.В., у зв?язку з чим вказана колегія
суддів ухвалою від 10.02.2014 прийняла
та призначила її розгляд на 17.03.2014.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 17.03.2014 визначено
колегію суддів для розгляду справи №
Спичак О.М.. судді: Любченко М.О. та
Привалов А.І., у зв?язку з чим вказана
колегія суддів ухвалою від 17.03.2014
В судовому засіданні 17.03.2014 оголошено
перерву до 07.04.2014, про що повідомлено
представників сторін під розписку, яка
наявна в матеріалах справи.
02.04.2014 Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 через канцелярію суду подано
письмове клопотання про призначення
комплексної судово-технічної
експертизи, на вирішення якої
відповідач за первісним позовом просив
поставити питання щодо того, чи
належать підписи на видаткових
накладних, оформлених на виконання
поставок товару за договором № 02/08 від
05.03.2008, ОСОБА_1, і чи вчинені вони
безпосередньо нею, а також питання щодо
давності вчинення підписів.
В судовому засіданні 07.04.2014 оголошено
перерву до 16.04.2014, а в судовому
засіданні 16.04.2014 - до 14.05.2014, про що
повідомлено представників сторін під
розписки, які наявні в матеріалах
справи. Також, у вказаних судових
засіданнях питання щодо вирішення
клопотання про призначення судової
експертизи - відкладено.
05.05.2014 позивачем за первісним позовом
через канцелярію суду подано заяву про
застосування до вимоги позивача за
зустрічним позовом щодо стягнення 41
690,00 грн. переплати за договором, строку
позовної давності згідно ст.ст. 256, ст. 257
Цивільного кодексу України.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 14.05.2014 визначено
колегію суддів для розгляду справи №
Спичак О.М.. судді: Любченко М.О. та
Цюкало Ю.В., у зв?язку з чим вказана
колегія суддів ухвалою від 14.05.2014
Представник позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним
позовом) 05.05.2014 року до канцелярії суду
подав заяву про застосування позовної
давності, пояснення щодо призначення
експертизи а в судовому засіданні
14.05.2014 року надав усні пояснення по суті
спору, відповідно до яких первісні
позовні вимоги підтримавта просив суд
Також представник позивача за
первісним позовом (відповідача за
зустрічним позовом) подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
Представник відповідача за первісним
позовом (позивача за зустрічним
позовом) у даному судовому засіданні
подав письмові пояснення по справі, а
також надав усні пояснення по суті
спору, відповідно до яких проти
задоволення первісних позовних вимог
Клопотання про призначення судової
експертизи буде розглянуто судом у
наступному судовому засіданні.
У судовому засіданні, відповідно до ч.3
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено перерву по
справі до 20.05.2014 року.
У зв'язку з технічними причинами,
судове засідання 20.05.2014 року не
Ухвалою суду від 20.05.2014 року розгляд
справи призначено на 02.06.2014 року.
Представник позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним
позовом) до канцелярії суду подав
додаткові заперечення проти
клопотання про призначення судової
експертизи та клопотання про
витребування доказів, а в судовому
засіданні 02.06.2014 року надав усні
пояснення, відповідно до яких
підтримав подане ним клопотання.
У судовому засіданні 02.06.2014 року
представник відповідача за первісним
позовом (позивача за зустрічним
позовом) надав усні пояснення, проти
задоволення клопотання про
витребування доказів заперечував.
Клопотання про витребування доказів
судом розглянуто та задоволено
Клопотання про призначення судової
експертизи буде розглянуто судом у
наступному судовому засіданні.
У зв'язку з необхідністю витребування
додаткових доказів у справі, суд
відклав розгляд справи до 23.06.2014.
У судовому засіданні 23.06.2014 р. судом на
підставі статті 77 ГПК України
оголошено перерву до 14.07.2014 р.
Позивач за первісним позовом в судове
засідання 14.07.2014 представників не
направив, проте, через канцелярію суду
подав клопотання про відкладення
розгляду справи з посиланням на
неможливість прибуття представника в
судове засідання, призначене на 14.07.2014.
Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
За таких обставин, суд, заслухавши
думки присутніх представників ФОП
ОСОБА_1 щодо заявленого клопотання про
відкладення розгляду справи, з метою
дотримання строку вирішення спору,
визначеного статтею 69 Господарського
процесуального кодексу України,
дійшов висновку, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення у відповідності до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, а неявка
представників позивача в судове
засідання, не перешкоджає вирішенню
справи по суті в даному судовому
засіданні, у зв?язку з чим вирішив
відхилити клопотання про відкладення
розгляду справи.
Також, в судовому засіданні 14.07.2014 судом
розглянуто клопотання, подане 02.04.2014
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
через канцелярію суду про призначення
комплексної судово-технічної
експертизи, на вирішення якої
відповідач за первісним позовом просив
поставити питання щодо того, чи
належать ОСОБА_1 підписи на видаткових
накладних, оформлених на виконання
поставок товару за договором № 02/08 від
05.03.2008 (зокрема на накладних № 81 від
01.10.2008, № 43 від 21.09.2009, № 55 від 17.12.2009, № 56
від 28.12.2009), і чи вчинені вони
безпосередньо нею, а також питання щодо
давності вчинення підписів.
В обґрунтування вказаного клопотання
відповідач з первісним позовом
посилався на те, що підписи на вказаних
накладних їй не належать, нею не
Представник позивача за первісним
позовом проти заявленого клопотання
заперечував, посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість.
Зокрема вказували на те, що спір виник
внаслідок неоплати накладних № 05/0504
05.10.2011 на суму 182 520,00 грн., № 0000030 від
на суму 113 400,00 грн., а накладні № 81 від
01.10.2008, № 43 від 21.09.2009, № 55 від 17.12.2009, № 56
від 28.12.2009 - є оплаченими і ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» не має претензій щодо
Відповідно до пункту 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суд
України від 23 березня 2012 року N 4 «Про
деякі питання практики призначення
судової експертизи», судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
Якщо наявні у справі докази є взаємно
суперечливими, їх оцінку в разі
необхідності може бути здійснено
господарським судом з призначенням
відповідної судової експертизи.
Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, дійшов висновку, що клопотання,
подане 02.04.2014 Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 через канцелярію
суду про призначення комплексної
судово-технічної експертизи,
задоволенню не підлягає, оскільки
потреба у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування при
вирішенні даного спору - у суду
відсутня, а отже відсутні і підстави
для призначення у справі судової
В судовому засіданні 14.07.2014 судова
колегія перейшла до розгляду справи по
Вимоги позивача за первісним позовом
мотивовані тим, що відповідачем за
первісним позовом всупереч умов
договору не було здійснено оплату
отриманого за видатковими накладними
товару по договору № 02/08 від 05.03.2008
загалом на суму 501 310,00 грн. Крім того,
за прострочення оплати, позивачем за
первісним позовом з посиланням на
статтю 625 Цивільного кодексу України
заявлено до стягнення 3% річних в сумі 20
Відповідач за первісним позовом в
обґрунтування заперечень на первісний
позов, викладених у відзиві, вказував
на те, що по-перше, заборгованість у ФОП
ОСОБА_1 перед ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» за
договором № 02/08 від 05.03.2008 - відсутня.
По-друге, ФОП ОСОБА_1 заявлено про
застосування до вимог позивача за
первісним позовом строку позовної
давності згідно ст. 256, ст. 257 Цивільного
кодексу України. Також у додаткових
поясненнях по справі, ФОП ОСОБА_1
вказувала на те, що видаткові накладні
загалом на суму 501 310,00 грн., на які ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» посилається в
обгрунтування заявлених вимог, які і
додані до них довіреності містять
підпис невідомої особи, адже ФОП ОСОБА_1
підписи на вказаних документах не
Вимоги позивача за зустрічним позовом
мотивовані тим, що ним було
перераховано на користь постачальника
- ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» за договором №
02/08 від 05.03.2008 за весь час дії договору
загалом 6 581 000,00 грн., з яких ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» було поставлено на
користь ФОП ОСОБА_1 товару на суму 6 539
310,00 грн. та на 33 210,00 грн. здійснено
повернення товару, а отже сума
здійсненої позивачем за зустрічним
позовом переплати, на яку товар
поставлено не було, складає 41 690,00
грн., яка підлягає поверненню
відповідачем за зустрічним позовом.
Відповідач за зустрічним позовом проти
заявлених вимог про стягнення 41 690,00
грн. - заперечував, просив суд у їх
задоволенні відмовити, посилаючись на
те, що у позивача за первісним позовом
наявна непогашена заборгованість за
договором № 02/08 від 05.03.2008. До того ж,
05.05.2014 позивачем за первісним позовом
через канцелярію суду подано заяву про
застосування до вимоги позивача за
зустрічним позовом щодо стягнення 41
690,00 грн. переплати за договором, строку
позовної давності згідно ст.ст. 256, ст. 257
Цивільного кодексу України.
Розглянувши наявні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд м. Києва, -
05.03.2008 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРМЕДФАРМА»
(позивач за первісним позовом,
відповідач за зустрічним позовом), як
постачальником, та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (позивач за
зустрічним позовом, відповідач за
первісним позовом), як покупцем, було
укладено договір на поставку
медпрепаратів № 02/08 (далі - договір №
02/08 від 05.03.2008), який підписано
постачальником та покупцем і
посвідчено печатками обох сторін, за
умовами якого постачальник
зобов?язався поставити, а покупець -
прийняти та сплатити за медичні
препарати (товар), відповідно до
специфікації/рахунку , що додаються до
договору і є його невід?ємною частино;
специфікація/рахунок має містити
інформацію про найменування товару ,
фірму- виробника, одиницю виміру,
загальну кількість товару, ціну за
одиницю товару, загальну вартість
Також, умовами договору № 02/08 від 05.03.2008
сторони узгодили, що вартість товару
визначається відповідно до
специфікації/рахунку (п. 2.1), покупець
проводить повну оплату товару
відповідно до специфікації - рахунку (п.
3.1), постачальник здійснює поставку
митно очищеного товару на склад
покупця на протязі 10 календарних днів
після перерахування коштів
постачальнику (п. 4.1), приймання -
передача товару по кількості
проводиться відповідно до товарно -
супровідних документів (видаткової та
податкових накладних), а по якості -
відповідно до документів, що
посвідчують його якість (п. 5.1), товар
вважається належним чином поставленим
з моменту його надходження на склад
покупця згідно п. 4.1 договору , що
супроводжується оформленням і
підписанням накладних і доручення (п.
5.3), строк дії договору - до 31.12.2010 (п. 11.1).
Також, позивачем за первісним позовом в
підтвердження заявленої до стягнення
суми боргу загалом в розмірі 521 310,00
грн. за договором № 02/08 від 05.03.2008
надано наступні документи:
1) Щодо підтвердження суми боргу в
розмірі 259 200,00 грн.:
- рахунок - фактуру № СФ-0000005 від 05.04.2011
на суму 259 200,00 грн., сформований ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», в якому вказано, що
він є дійсним до сплати до 02.04.2011;
- Видаткову накладну № 05/0504 від
05.04.2011 на суму 259 200,00 грн., в якій в
графі «відвантажив» наявний підпис,
посвідчений печаткою ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», а в графі «отримав» -
наявний підпис, посвідчений печаткою
- довіреність № 26 від 05.04.2011,
видану ОСОБА_1 на отримання від ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» товару за видатковою
накладною № 05/0504 від 05.04.2011, і в якій
наявний підпис, посвідчений печаткою
2) Щодо підтвердження суми боргу в
розмірі 182 520,00 грн. надано:
- рахунок - фактуру № СФ-0000027 від 05.10.2011
на суму 182 520,00 грн., сформований ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», в якому вказано, що
він є дійсним до сплати до 01.11.2011;
05.10.2011 на суму 182 520,00 грн., в якій в графі
«відвантажив» наявний підпис,
посвідчений печаткою ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», а в графі «отримав» -
наявний підпис, посвідчений печаткою
- довіреність № 38 від 05.10.2011,
видану ОСОБА_1 на отримання від ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» товару за видатковою
накладною № 27 від 05.10.2011, і в якій
наявний підпис, посвідчений печаткою
3) Щодо підтвердження суми боргу в
розмірі 55 800,00 грн. надано:
- рахунок - фактуру № СФ-0000030 від 27.03.2012
на суму 55 800,00 грн., сформований ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», в якому вказано, що
він є дійсним до сплати до 17.04.2012;
- Видаткову накладну № 0000030 від
27.03.2012 на суму 55 800,00 грн., в якій в графі
«від постачальника» наявний підпис,
посвідчений печаткою ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», а в графі «отримав» -
наявний підпис, не посвідчений
печаткою отримувача;
- довіреність № 21 від 27.03.2012,
видану ОСОБА_1 на отримання від ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» товару за видатковою
накладною № 30 від 27.03.2012, і в якій
наявний підпис, посвідчений печаткою
4) Щодо підтвердження суми боргу в
розмірі 57 600,00 грн. надано:
- рахунок - фактуру № СФ-0000034 від 04.04.2012
на суму 57 600,00 грн., сформований ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», в якому вказано, що
він є дійсним до сплати до 25.04.2012;
04.04.2012 на суму 57 600,00 грн., в якій в графі
«відвантажив» наявний підпис,
посвідчений печаткою ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», а в графі «отримав» -
наявний підпис, посвідчений печаткою
- довіреність № 22 від 04.04.2012,
видану ОСОБА_1 на отримання від ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» товару за видатковою
накладною № 34 від 04.04.2012, і в якій
наявний підпис, посвідчений печаткою
5) Щодо підтвердження суми боргу в
розмірі 113 400,00 грн. надано:
- рахунок - фактуру № СФ-0000057 від 13.06.2012
на суму 113 400,00 грн., сформований ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», в якому вказано, що
він є дійсним до сплати до 26.06.2012;
13.06.2012 на суму 113 400,00 грн., в якій в графі
«відвантажив» наявний підпис,
посвідчений печаткою ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА», а в графі «отримав» -
наявний підпис, посвідчений печаткою
- довіреність № 24 від 13.06.2012,
видану ОСОБА_1 на отримання від ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» товару за видатковою
накладною № 57 від 13.06.2012, і в якій
наявний підпис, посвідчений печаткою
31.10.2013 ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» звернулось
до ФОП ОСОБА_1 з письмовою претензією
про сплату заборгованості за
поставлений, але не оплачений товар за
договором № 02/08 від 05.03.2008 в сумі 521 310,00
грн. Направлення вказаної претензії
підтверджується фіскальним чеком
Укрпошти № 0597 від 31.10.2013 та описом
вкладеного у поштове відправлення.
Відповідно до наданого позивачем за
первісним позовом акту звірки
взаєморозрахунків станом на 30.06.2013,
який підписаний лише позивачем за
первісним позовом, сальдо на користь
ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» складає 521 310,00
Також, позивачем за первісним позовом
для долучення до матеріалів справи
- увесь обсяг видаткових накладних,
довіреностей на отримання
матеріальних цінностей за період з
01.01.2008 по 01.01.2013 по договору № 02/08 від
05.03.2008 (а.с. 101-261, том 2 справи.);
- висновок спеціаліста № 001/01-14 від
04.02.2014, складений ОСОБА_5, згідно якого
спеціалістом в економічній галузі за
результатами господарської діяльності
сторін за договором № 02/08 від 05.03.2008 за
період з 2008 по 2012 роки, зроблено
висновок про те, що між коштами, які
були зазначені у видаткових накладних
ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» та коштами, що були
сплачені ФОП ОСОБА_1 становить 501 310,00
Стаття 32 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці
дані встановлюються зокрема
висновками судових експертів.
Відповідно до статті 42 Господарського
процесуального кодексу України,
висновок судового експерта повинен
містити докладний опис проведених
досліджень, зроблені в результаті їх
висновки і обгрунтовані відповіді на
поставлені господарським судом
Вимогами статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
З огляду на викладене, суд зазначає про
те, що висновок спеціаліста № 001/01-14
від 04.02.2014, складений ОСОБА_5, - не може
бути прийнятий судом в якості
належного та допустимого доказу в
розумнін ст.. ст.. 33, 34, 42 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки вказаний висновок містить
оціночні судження певних фахівців
науково- правової галузі, які є лише
спеціалістами, які вивчають науку, як
форму інтелектуальної діяльності
людей, скеровану на отримання
об'єктивних знань у певній галузі
життя, які допомагають зрозуміти
певний процес. До того ж, оцінку
правовідносин сторін за договором
здійснює виключно суд в межах розгляду
певної господарської справи, і
повноваження судів щодо розгляду
справи і надання оцінки правовідносин
сторін визначені зокрема Конституцією
України, і оціночне судження певних
науковців не є для суду обов'язковим
для застосування під час відправлення
правосуддя.
Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
-покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу
України до відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України також передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
Згідно п. 1 статті 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
Відповідно до інформаційного листа №
01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» сказано, що
при підписанні покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" і яка
відповідає вимогам, зокрема, статті 9
названого Закону і Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує
факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Згідно частини 2 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: - назву
документа (форми); - дату і місце
складання; - назву підприємства, від
імені якого складено документ; - зміст
та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; - особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).
Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що спір у справі виник
внаслідок неоплати ФОП ОСОБА_1
накладних № 05/0504 від 05.04.2011 на суму 259
грн., № 0000030 від 27.03.2012 на суму 55 800,00
сформовані як докази здійснення
поставки за договором № 02/08 від 05.03.2008.
Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 було
перераховано на користь постачальника
- ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» за договором №
02/08 від 05.03.2008 за весь час дії договору
загалом 6 581 000,00 грн., що
підтверджується наявними у справі
платіжними дорученнями.
Проте, як зазначалось ФОП ОСОБА_1 в
письмових поясненнях по справі, і що
було визнано представниками ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» в судових засіданнях
по справі, видаткові накладні № РН -0000081
від 01.10.2008 на суму 126 000,00 грн., № 84/2010
від 20.10.2008 на суму 126 000,00 грн., № РН -0000043
від 21.09.2008 , № РН -0000055 від 17.12.2009 на суму
180 000,00 грн., № РН -0000056 від 28.12.2009 на суму
180 000,00 грн., містять підпис невідомої
особи, адже ФОП ОСОБА_1 підписи на
вказаних документах не вчиняла, і своєю
печаткою вказані накладні щодо
отримання товару - не підписувала, а
тому суд дійшов висновку що вказані
накладні не можуть бути прийняті судом
як належні та допустимі докази
отримання відповідачем за первісним
позовом товару за вказаними
Таким чином, суд дійшов висновку, що з
урахуванням загальної суми
перерахованих відповідачем за
первісним позовом коштів за договором -
6 581 000,00 грн. (з яких на суму 33 210,00
грн. здійснено повернення товару), та з
урахуванням того, що видаткові
накладні № РН -0000081 від 01.10.2008 на суму 126
000,00 грн., № 84/2010 від 20.10.2008 на суму 126
000,00 грн., № РН -0000043 від 21.09.2008 , № РН -0000055
від 17.12.2009 на суму 180 000,00 грн., № РН -0000056
від 28.12.2009 на суму 180 000,00 грн.,- не
прийняті судом в якості доказів
отримання товару відповідачем за
первісним позовом, таким чином,
підстави для оплати 501 310,00 грн. - у
відповідача за первісним позовом
відсутні, адже загальна сума
перерахованих ним коштів не закрита
відповідними поставками, зокрема і
враховуючи поставку за накладними №
від 05.10.2011 на суму 182 520,00 грн., № 0000030 від
на суму 113 400,00 грн., а тому підстави для
їх оплати у відповідача за первісним
В свою чергу, оскільки у відповідача за
первісним позовом відсутнє грошове
зобов?язання перед позивачем за
первісним позовом, а тому вимога
позивача про стягнення з відповідача 3%
річних в сумі 20 189,75 грн. за
прострочення виконання зобов?язання -
задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
позов ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 501 310,00 грн.
основного боргу за договором № 02/08 від
05.03.2008, 20 189,75 грн. 3% річних задоволенню
Щодо заяви відповідача за первісним
позовом про застосування до вимоги
позивача за первісним позовом строку
позовної давності згідно ст.ст. 256, 257,
суд вважає за необхідне зазначити
Статтею 267 Цивільного кодексу України
встановлено диспозитивність у
застосуванні правових наслідків
спливу позовної давності. Відповідно
до цієї процесуальної норми на
фактичні дані, що мають значення для
застосування правових наслідків
спливу позовної давності, можуть
звертати увагу суду сторони як активні
учасники процесу доказування, а не суд.
Таке застосування правових наслідків
сплину позовної давності відповідає
засадам змагальності в господарському
процесі, оскільки вони є складовою
частиною господарського судочинства.
Даною нормою права передбачено
правило, згідно з яким позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
судом рішення.
Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
Статтею 257 Цивільного кодексу України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно статті 261 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (п. 1), за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
Статтею 267 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (п.3), сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (п.4).
Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа
про охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача за первісним позовом (зокрема
щодо отримання оплати за договором),
про захист яких він просить суд у
первісному позові, відповідачем за
первісним позовом не порушено, і суд
відмовляє у первісному позові по суті в
зв'язку з безпідставністю позовних
вимог, питання порушення строку
позовної давності (за даних обставин)
не впливає на суть винесеного рішення і
відповідно, строк позовної давності, як
спосіб захисту саме порушеного права,
при вирішенні спору за первісним
позовом застосуванню не підлягає.

Також, розглянувши
зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 про
стягнення з ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» 41 600,00
грн. переплати за договором № 02/08 від
05.03.2008, суд встановив наступне.

Вимоги позивача за зустрічним позовом
мотивовані тим, що ним було
перераховано на користь постачальника
- ТОВ «ІНТЕРМЕДФАРМА» за договором №
02/08 від 05.03.2008 за весь час дії договору
загалом 6 581 000,00 грн., з яких ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» було поставлено на
користь ФОП ОСОБА_1 товару на суму 6 539
310,00 грн. та на 33 210,00 грн. здійснено
повернення товару, а отже сума
здійсненої позивачем за зустрічним
позовом переплати, на яку товар
поставлено не було складає 41 690,00 грн.,
яка підлягає поверненню відповідачем
за зустрічним позовом.

Як встановлено судом вище, 05.03.2008 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРМЕДФАРМА»
(позивач за первісним позовом,
відповідач за зустрічним позовом), як
постачальником, та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (позивач за
зустрічним позовом, відповідач за
первісним позовом), як покупцем, було
укладено договір на поставку
медпрепаратів № 02/08 (далі - договір №
02/08 від 05.03.2008), який підписано
постачальником та покупцем і
посвідчено печатками обох сторін, за
умовами якого постачальник
зобов?язався поставити, а покупець -
прийняти та сплатити за медичні
препарати (товар).

Так, відповідно до платіжних доручень
за період з 05.01.2010 по 09.04.2012 (належним
чином засвідчені копії яких наявні в
матеріалах справи), Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 було перераховано
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРМЕДФАРМА»
загалом 6 581 000,00 грн., і в
призначеннях платежу зазначено як
підстави перерахування номери
видаткових накладних.

Також, як встановлено судом, ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» було поставлено на
користь ФОП ОСОБА_1 товару на суму 6 539
310,00 грн. згідно видаткових накладних
та на 33 210,00 грн. здійснено повернення
товару згідно накладної на повернення
товару № 1179 від 01.11.2012.

Таким чином, на думку позивача за
зустрічним позовом, у відповідача за
зустрічним позовом наявний обов?язок
повернути переплату в сумі 41 600,00 грн.
, яка на думку ФОП ОСОБА_1 виникла
внаслідок неотримання товару за
накладними № 81 від 01.10.2008 на суму 126
000,00 грн., № 43 від 21.09.2009 на суму 171 000,00
грн., № 55 від 17.12.2009 на суму 180 000,00 грн.,
№ 56 від 28.12.2009 на суму 180 000,00 грн., які
не посвідчені печатками ФОП ОСОБА_1, а
підпис, вчинений на вказаних накладних,
їй не належить.

В свою чергу, судом при дослідженні
вказаних накладних № 81 від 01.10.2008 на
суму 126 000,00 грн., № 43 від 21.09.2009 на суму
171 000,00 грн., № 55 від 17.12.2009 на суму 180
000,00 грн., № 56 від 28.12.2009 на суму 180 000,00
грн. встановлено, що вони дійсно не
містять печаток позивача за зустрічним
позовом.

Проте, суду станом на момент вирішення
спору позивачем за зустрічним позовом
не було надано належних та допустимих
доказів в розумінні ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, що переплата в сумі 41 600,00 грн.
виникла саме внаслідок здійснення
оплат по наведеним накладним, проте,
наявні матеріали справи свідчать про
те, що останній спірний платіж за
договором № 02/08 від 05.03.2008 було
здійснено 10.02.2010 (платіжне доручення 202
від 10.02.2002), що сторонами по справі не
заперечувалось, а отже, право позивача
за зустрічним позовом щодо отримання
здійсненої переплати виникло саме з
10.02.2010, і відповідно, трирічний строк
позовної давності щодо наведеної
вимоги сплив 10.02.2013.

Таким чином, позивач за первісним
позовом звернуся до суду 25.11.2013, тобто з
пропуском трирічного строку позовної
давності, про застосування якого в силу
вимог ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу
України заявлено відповідачем за
зустрічним позовом у відповідній
заяві.

Статтею 267 Цивільного кодексу України
встановлено диспозитивність у
застосуванні правових наслідків
спливу позовної давності. Відповідно
до цієї процесуальної норми на
фактичні дані, що мають значення для
застосування правових наслідків
спливу позовної давності, можуть
звертати увагу суду сторони як активні
учасники процесу доказування, а не суд.
Таке застосування правових наслідків
сплину позовної давності відповідає
засадам змагальності в господарському
процесі, оскільки вони є складовою
частиною господарського судочинства.
Даною нормою права передбачено
правило, згідно з яким позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
судом рішення.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (п. 1), за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. (п. 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (п.3), сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (п.4).

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа
про охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що зустрічний позов ФОП
ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ
«ІНТЕРМЕДФАРМА» 41 600,00 грн. переплати
за договором № 02/08 від 05.03.2008 -
задоволенню не підлягає внаслідок
пропуску позивачем за зустрічним
позовом строку позовної давності щодо
вимоги про сплату 41 600,00 грн. і
застосування позовної давності судом у
відповідності до статті 267 Цивільного
кодексу України.

Судовий збір за первісним позовом
згідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладається на позивача за первісним
позовом, а за зустрічним - на позивача
за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ІНТЕРМЕДФАРМА» - відмовити.

2. У задоволенні зустрічного
позову Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 - відмовити.

3. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення - 14.07.2014

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя
О.М. Спичак

Суддя
М.О. Любченко

Суддя
Ю. В. Цюкало