ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 липня 2014 р. Справа №
903/570/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Львів.

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Луцьк.

про стягнення 93 630,00 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Відповідно до ст. 811 Господарського
процесуального кодексу України, у
випадку неявки у судове засідання всіх
учасників судового процесу фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суть спору: позивач - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з
позовом до відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 та просить
стягнути 93 630,00грн. заборгованості за
договором поставки №19/13 від 14.10.2013р.

В підтвердження позовних вимог позивач
посилається на договір поставки №19/13
від 14.10.2013р., видаткову накладну №430 від
31.03.2014р., товарно-транспортну накладну
№Р430 від 31.03.2014р., вимогу на суму 93
630,00грн. за вих. №08 від 13.05.2014р.

Представник позивача в судове
засідання не прибув. Проте, на вимогу
ухвали суду від 15.07.2014р. через
канцелярію за вх. 01-29/7117/14 від 21.07.2014р.
подав клопотання, яким обгрунтував
витрати на правову допомогу та долучив:

- копію прибуткового касового
ордера від 11.07.2014р.;

- копію чека на придбання
дизпалива від 15.07.2014р.

Відповідач в судове засідання не
прибув, явку представника не
забезпечив, вимог ухвали суду від
15.07.2014р. про відкладення розгляду
справи не виконав, хоча належним чином
був повідомлений про час та місце
судового розгляду спору, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 554.

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд вважає, що неявка представника
позивача та відповідача в судове
засідання, не є підставою для
відкладення розгляду справи, оскільки
Господарський процесуальний кодекс
України не містить вимог щодо
відповідальних осіб, які можуть
представляти інтереси сторін в
господарському суді. Надання
повноважень на представництво
інтересів сторін в процесі не обмежено
будь-яким певним колом осіб, а тому
неможливість явки в судове засідання
конкретного представника, не є
правовою підставою для відкладення
розгляду справи. Стаття 22 ГПК України
передбачає широке коло процесуальних
прав сторін, поряд із цим встановлює
для сторін обов'язок добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі
достатні документи, необхідні для
розгляду справи по суті, суд дійшов
висновку про судовий розгляд справи
без участі представника позивача та
відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд,-

в с т а н о в и в:

14 жовтня 2013р. між постачальником
(позивачем) - Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та покупцем
(відповідачем) - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 був
укладений договір поставки №19/13(а.с.
8-10).

У п. 1.1. вказаного договору постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 5.2. договору передбачено, в разі
відстрочки платежу покупець проводить
оплату поставленої партії або в разі
часткової передплати остаточний
розрахунок - у строк не більше 10 (десяти)
банківських днів з моменту поставки.

На виконання умов договору, позивач
передав, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 93 630,00 грн. Даний факт
стверджується видатковою накладною
№430 від 31.03.2014р. (а.с. 11).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо строк виконання
зобов'язання боржником не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Позивачем 13.05.2014р. на адресу
відповідача була надіслана вимога про
оплату накладної №430 від 31.03.2013р., однак
останнім залишена без відповіді та
задоволення. (а.с. 13).

Отже, з врахуванням приписів ст. 530 ЦК
України для відповідача строк
виконання зобов'язання наступив
20.05.2014р.

Згідно ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, ст.11 Цивільного
кодексу України обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод,
непередбачених законом, але таких які
йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли
цивільні права та обов'язки на підставі
договору поставки № 19/13 від 14.10.2013р.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор -прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено законом або
договором, не випливає із суті
зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Оцінюючи подані стороною докази, що
ґрунтуються на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача за
договором поставки №19/13 від 14.10.2013р.
підтверджена матеріалами справи,
відповідачем не спростована підлягає
задоволенню в сумі 93 630,00 грн.

Оскільки розгляд справи в суді
доведено з вини відповідача, то судові
витрати по справі, на підставі ст. 44,49
ГПК України, слід покласти на нього.

Подаючи позов до суду позивач просив
стягнути 5 000,00грн. витрат на послуги
адвоката.

При цьому, щодо розміру суми, яка
підлягає відшкодуванню за послуги
адвоката судом враховано приписи
абзацу 2 п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. „Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", в
якому зазначено, що суд має
враховувати, що розмір відшкодування
судових витрат, не пов'язаних зі
сплатою судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
порівняно з ціною позову. У зв'язку з
цим суд з урахуванням конкретних
обставин, зокрема ціни позову, може
обмежити даний розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи. Так, у визначенні
розумно необхідного розміру сум, які
підлягають сплаті за послуги адвоката,
можуть братися до уваги, зокрема:
встановлені нормативно-правовими
актами норми видатків на службові
відрядження (якщо їх установлено);
вартість економних транспортних
послуг; час, який міг би витратити на
підготовку матеріалів кваліфікований
фахівець; вартість оплати відповідних
послуг адвокатів, яка склалася в країні
або в регіоні; наявні відомості органів
статистики або інших органів про ціни
на ринку юридичних послуг; тривалість
розгляду і складність справи тощо.
Докази, які підтверджують розумність
витрат на оплату послуг адвоката,
повинна подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Крім пояснень, щодо підготовки,
оформлення та подання позовної заяви,
формування пакета документів, надання
на вимогу суду додаткових письмових
доказів, які не впливають на складність
справи, участь в судових засіданнях,
адвокат ОСОБА_3 не надав жодних доказів
щодо тих обставин, які б
охарактеризували справу як дуже
складну та таку, що розглядалася
тривалий період.

Позивач у справі оплату послуг
адвоката підтвердив договором про
надання правової юридичних та
консультаційних послуг №11/13 від
01.11.2013р., актом здавання-приймання
виконаної роботи 9 до договору №11/13 про
надання послуг від 01.11.2013р., свідоцтвом
про право на заняття адвокатською
діяльністю №І207 від 27.09.2006р.,
довіреністю від 21.05.2014р., квитанцією до
прибуткового касового ордера №11/07 від
11.07.2014р. та чеком на придбання дизпалива
від 15.07.2014р.

Приймаючи до уваги наведене вище,
виходячи із засад розумності і
справедливості, суд вважає підставним
та обґрунтованим стягнення з
відповідача на користь позивача
витрати по оплаті послуг адвоката в
розмірі не більше 200,00грн.

Керуючись ст.ст. 144, 193Господарського
кодексу України, ст.ст. 11, 526, 527, 530, 625, 712
Цивільного кодексу України, ст.ст.22, 44,
49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код
НОМЕР_2) 93 630,00грн. заборгованості, 1 827,60
грн. в повернення витрат по сплаті
судового збору та 200 грн. судових витрат
пов'язаних з послугами адвоката.

Рішення господарського суду, у
відповідності до ст.85 ГПК України,
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

30.07.2014р.

Суддя
В. М. Дем`як