ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.14р. Справа № 904/4164/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Брідж", м. Одеса

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Везком", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 899 681,53 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: Дмітрієв Р.І., довіреність
№14/3 від 31.03.2014р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Брідж" (далі-позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Везком"
(далі-відповідач) про стягнення 840 518,07
грн. - основного боргу, 49 160,30 грн. -
неустойки у формі пені, 10 003,16 грн. - 3 %
річних та витрат по сплаті судового
збору.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх грошових зобов'язань щодо оплати
поставленого товару по договору № 78
від 06.12.2013 р.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судові
засідання не з'явився, вимог суду,
викладених в ухвалі про порушення
провадження у справі та ухвалах про
відкладення розгляду справи не
виконав, письмовий відзив на позов не
надав.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвали господарського суду
Дніпропетровської області від 16.06.2014 р.,
від 03.07.2014 р., від 15.07.2014 р., були
надіслані на адресу відповідача, що
зазначена у Спеціальному витязі з
єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців (49000,
м. Дніпропетровськ, вул. Кам'янська, буд.
36, кім. 212, ідентифікаційний код 35165372) на
яку насамперед і було направлено
кореспонденцію господарського суду.
Згідно з довідкою поштової установи
поштове відправлення на адресу
відповідача повернуте до суду з
позначкою: "за зазначеною адресою не
проживає".

У п. 4 інформаційного листа ВГСУ від
02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" зазначається, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "за закінченням
терміну зберігання", "адресат
відсутній" і т.п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

За таких обставин, господарський суд
вважає, що відповідач не скористався
своїм правом на участь представника у
судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 03.07.2014 р.
розгляд справи відкладено на 15.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.07.2014 р.
розгляд справи відкладено на 22.07.2014 р.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 22.07.2014 р. оголошені
вступна та резолютивна частини
судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Брідж" (постачальник)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Везком" (покупець)
укладено Договір поставки № 78 (далі -
Договір) за умовами п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується поставити
покупцю продукцію, далі товар, згідно
асортименту, кількості та ціни,
вказаних в накладних, які є також
специфікаціями по даному договору, які
являються невід'ємною частиною даного
Договору, а покупець зобов'язується
прийняти товар у власність та оплатити
його вартість в строки, встановлені
Договором.

Ціна на товар фіксується в накладних
при прийомі-передачі товару (п. 2.1.
Договору).

Пунктом п. 3. Договору передбачено, що
оплата товару на розрахунковий рахунок
постачальника буде здійснена покупцем
шляхом оплати з відстрочкою платежу в
строк 18 банківських днів з моменту
поставки (моменту прийомки-передачі)
товару покупцем.

Відповідно до п. 6.1. Договору товар
вважається зданим постачальником та
прийнятим покупцем після оформлення
накладної, підписаної обома сторонами,
податкової накладної та передачі всієї
необхідної документації.

Строк дії договору з 06.12.2013 р. до 31.12.2014
р. до повного виконання сторонами своїх
договірних зобов'язань ( п. 10.1.
Договору).

Факт виконання позивачем договірних
зобов'язань з поставки товару покупцю
та факт отримання останнім товару на
загальну суму 840 518,07 грн.
підтверджується наявними у матеріалах
накладними: № 171 від 12.12.2013 р. (на суму
228820,66 грн.); № 172 від 12.12.2013 р. (на суму
278265,29 грн.); № 191 від 20.12.2013 р. (на суму 333
432,12 грн.), копії яких знаходяться в
матеріалах справи (а.с. 9-11).

Відповідач свої зобов'язання за
Договором не виконав, внаслідок чого у
нього утворився основний борг перед
позивачем зі сплати товару на суму 840
518,07 грн., що і є причиною виникнення
спору.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Основні засади господарювання в
Україні визначає Господарський кодекс
України (надалі по тексту ГК України),
який регулює господарські відносини,
що виникають у процесі організації та
здійснення господарської діяльності
між суб'єктами господарювання, а також
між цими суб'єктами та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання (ст. 1 ГК України).

Стаття 193 ГК України встановлює, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На момент розгляду справи основний
борг відповідача складає 840 518,07 грн.,
докази погашення якого в матеріалах
справи відсутні, внаслідок чого суд
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

Водночас, порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

За вимогами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді сплати
неустойки. Договірна неустойка
встановлюється за згодою сторін, тобто
її розмір та умови застосування
визначаються виключно на їх власний
розсуд.

Згідно п. 8.2. Договору у випадку
прострочки платежу покупцем,
постачальник має право вимагати пеню в
розмірі 2-х облікових ставок НБУ від
несплаченого в строк суми за кожний
день прострочки.

На підставі п. 8.2. Договору позивачем
відповідачу нарахована неустойка у
формі пені, за період з 30.12.2013 р. по 26.05.2014
р. в розмірі 49 160,30 грн. Перевіривши
здійснені позивачем нарахування
розміру неустойки у формі пені, суд
визнає її обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань по Договору,
позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України нараховано
до сплати відповідачу 3 % річних
- 10 003,16 грн., розрахунок якого судом
перевірено та визнано таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України, держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі та застосуванням
штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням
встановлених обставин справи, суд
вважає, що вимоги позивача до
відповідача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
розмірі: 840 518,07 грн. - основного боргу, 49
160,30 грн. - неустойки у формі пені,
10 003,16 грн. - 3 % річних.

За невиконання вимог суду - ненадання
письмового відзиву на позов, та
витребуваних господарським судом
матеріалів з відповідача належить
стягнути 1 700 грн. штрафу в доход
Державного бюджету України згідно до
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору у
справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, 75, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Везком" (49000,
м. Дніпропетровськ, вул.
Кам'янська, б. 36, оф. 212; )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Брідж" (65003, м. Одеса,
Французький б-р, 54/23, кв. 43; ) 840 518,07 грн. (вісімсот сорок тисяч
п'ятсот вісімнадцять грн. 07 коп.) -
основного боргу, 49 160,30 грн. (сорок
дев'ять тисяч сто шістдесят грн. 30 коп.) -
неустойки у формі пені, 10 003,16 грн.
(десять тисяч три грн. 16 коп.) - 3 % річних,
17 993,63 грн. (сімнадцять тисяч дев'ятсот
дев'яносто три грн. 63 коп.) - судового
збору, про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Везком" (49000,
м. Дніпропетровськ, вул.
Кам'янська, б. 36, оф. 212; )
до спеціального фонду Державного
бюджету України (одержувач: Управління
Державної казначейської служби
України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області, , рахунок №3005
в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ
господарського суду Дніпропетровської
області 03499891) 1700,00 грн. (одна тисяча
сімсот грн. 00 коп.) - штрафу, про що
видати наказ.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України "23 " липня 2014 р.