м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7973/14 30.07.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючої судді Чинчин О.В., при
помічнику судді Угленко Я.С., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» до
Торгівельно-виробничої фірми
«Інтерон»простягнення заборгованості
в розмірі 95 300 гривень 65 копійок

Представники:

від Позивача: Денисюк В.В. (представник
за Довіреністю);

від Відповідача: Прохоровський А.С.
(керівник);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» (надалі також -
«Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Торгівельно-виробничої
фірми «Інтерон» (надалі також -
«Відповідач») про стягнення
заборгованості в розмірі 95 300 гривень 65
копійок.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що у
період із квітня 2007 року по жовтень 2010
року облік, нарахування та збір
платежів від власників (орендарів)
нежитлових приміщень від імені КП УЖГ
здійснювали КП «ЖЕКи», що діяли на
підставі договорів доручень. Так, 02
квітня 2007 року між Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, в особі Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
контора «Лук'янівка» Шевченківської
районної у м. Києві ради (Сторона-1), та
Торгівельно-виробничою фірмою
«Інтерон» (Сторона-2) укладено Договір
№129 про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників, відповідно до умов якого
сторони погодили, що Сторона-1 здійснює
нарахування та збір платежів на
користь виробників послуг за спожиті
Стороною-2 комунальні послуги в наданих
обсягах. Позивач зазначає, що
відповідно до Окремого доручення
Першого заступника голови
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації Пахальчука
Г.Д. від 13.09.2010 року № 905, з метою
підвищення контролю за рівнем
платіжної дисципліни і недопущення
безоплатного використання теплової
енергії та водопостачання КП УЖГ (КП
«ЦОС Шевченківського району») було
зобов'язано заключити прямі договори з
орендарями та власниками нежитлових
приміщень Шевченківського району. На
виконання вказаного доручення, КП «ЖЕК
«Лук'янівка» було складено довідку про
заборгованість власників нежитлових
приміщень, відповідно до якої, станом
на 01.10.2010 року, заборгованість
Відповідача за комунальні послуги
складала 18 869 гривень 97 копійок.
Відповідно до розрахунку
заборгованості за Договором № 129 за
період з 18.09.2010 року по 28.02.2014 року
заборгованість Відповідача складає 88
865 гривень 55 копійок (разом з боргом
переданим КП «ЖЕК «Лук'янівка»). Таким
чином, Позивач просить Суд стягнути з
Відповідача 88 865 гривень 55 копійок -
сума основної заборгованості, 1 590
гривень 28 копійок - інфляційні
нарахування та 4 844 гривні 82 копійки - 3%
річних.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 29.04.2014 року порушено провадження у
справі № 910/7973/14, розгляд справи
призначено на 21.05.2014 рік.

21.05.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Відповідача надійшли пояснення по суті
спору, в яких зазначено, що Позивачу
слід відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки позов є
необґрунтованим, недоведеним та
безпідставним.

21.05.2014 року в судове засідання з'явились
представники сторін. Представник
відповідача вимоги ухвали суду про
порушення провадження у справі не
виконав. Представник позивача
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі та подав документи на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 21.05.2014 року відкладено розгляд
справи на 12.06.2014 рік.

06.06.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від Позивача
додаткові документи для долучення до
матеріалів справи.

12.06.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від
Відповідача Заяву про застосування
строків позовної давності, в якій
зазначено, що Позивач приводить дані та
веде розрахунки по заборгованості
починаючи з 18.09.2010 року. Таким чином,
строк позовної давності у 3 роки щодо
вимоги оплати за Договором сплив 12.06.2011
року.

Також, 12.06.2014 року через загальний
відділ діловодства суду отримано від
Відповідача документи для долучення до
матеріалів справи та Клопотання про
витребування доказів.

У зв'язку з перебуванням судді Чинчин
О.В. у відпустці, Розпорядженням Голови
Господарського суду м. Києва від 12.06.2014
року сперву № 910/7973/14 передано для
розгляду судді Любченко М.О.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 12.06.2014 року справу № 910/7973/14 прийнято
до провадження суддею Любченко М.О.,
розгляд справи призначено на 03.07.2014 рік.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 16.06.2014 року виправлено описку у
пункті 2 резолютивної частини Ухвали
Господарського суду міста Києва від
12.06.2014 року у справі № 910/7973/14 та
викладено її у наступній редакції: "2.
Розгляд справи призначити на 10.07.14 об
11:35. Судове засідання відбудеться в
приміщенні господарського суду міста
Києва за адресою 01030, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 44, зал судових засідань
№ 9 (корпус Б)".

У зв'язку з виходом судді Чинчин О.В. з
відпустки, Розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва від
10.07.2014 року справу № 910/7973/14 передано для
розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 10.07.2014 року справу № 910/7973/14 прийнято
до провадження суддею Чинчин О.В.,
розгляд справи призначено на 10.07.2014
року.

10.07.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від
Відповідача Клопотання про
витребування доказів для
підтвердження наявності чи
відсутності у Позивача права стягувати
з Відповідача борг за ЖКП в розмірі,
зазначеному в позовних вимогах та
Заперечення на позовну заяву, в яких
зазначено, що Позивач веде
позастатутні види діяльності, -
займається незаконним
підприємництвом; Позивач без
відповідної ліцензії надає фінансові
послуги, виступає фінансовим
посередником; Позивач посилається на
прийняті розпорядження ВО КМР (КМДА),
які не відповідають діючому
законодавству України; Позивач надав
суду Статут, затверджений не його
власником , що викликає сумнів взагалі
у законності реєстрації Позивача.

Також, 10.07.2014 року через загальний
відділ діловодства суду отримано від
Відповідача Клопотання про зупинення
провадження у даній справі до
прийняття остаточного рішення у справі
№2а-118/11 про визнання невідповідними
законодавству, нечинними з моменту
прийняття низки розпоряджень
Київської міської державної
адміністрації про встановлення
тарифів на житлово-комунальні послуги
для населення.

В судове засідання 10.07.2014 року з'явились
представники сторін надали суду усні
пояснення по суті спору. Представник
Відповідача подав Заперечення на
відзив, в яких зазначено, що
підприємство є виконавцем комунальних
послуг в Шевченківському районі міста
Києва; на момент укладення Договору №129
про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників директор
Житлово-експлуатаційної контори
«Лук'янівка» мала права та обов'язки
представляти інтереси підприємства
Позивача та укладати договір на
підставі договорів доручення; фактичні
відносини між Позивачем та
Відповідачем врегульовуються за
правилами Договору, укладеного між АЕК
«Київенерго» та КП «ЦОС
Шевченківського району».

На підставі статті 77 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні 10.07.2014 року
оголошено перерву до 30.07.2014 року.

30.07.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від
Відповідача Клопотання, в якому
зазначено, що Торгівельно-виробнича
фірма «Інтерон» просить Суд відмовити
Позивачу в задоволенні позову,
оскільки до матеріалів справи подано
статут, затверджений неіснуючою
юридичною особою - ВО КМР (КМДА) та
засвідчений печаткою невстановленого
зразка.

В судовому засіданні 30.07.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечив.

Суд зазначає, що клопотання
Відповідача про зупинення провадження
у даній справі до прийняття
остаточного рішення у справі №2а-118/11
про визнання невідповідними
законодавству, нечинними з моменту
прийняття низки розпоряджень
Київської міської державної
адміністрації про встановлення
тарифів на житлово-комунальні послуги
для населення не підлягає задоволенню,
з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 79 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави.

Однак, Торгівельно-виробничою фірмою
«Інтерон» не доведено неможливість
розгляду даної справи до вирішення
пов'язаної з нею іншою справою про яку
зазначає Відповідач.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 30 липня 2014 року, на
підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

02 квітня 2007 року між Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, в особі Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
контора «Лук'янівка» Шевченківської
районної у м. Києві ради (Сторона-1), та
Торгівельно-виробничою фірмою
«Інтерон» (Сторона-2) укладено Договір
№129 про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників, відповідно до умов якого
сторони погодили, що Сторона-1 здійснює
нарахування та збір платежів на
користь виробників послуг за спожиті
Стороною-2 комунальні послуги в наданих
обсягах.

Пунктом 1.2. Договору № 129 визначено, що
Сторона-2 користується приміщенням
загальною площею 128,3 кв.м. за адресою:
вул. Коперника, 18.

Обґрунтовуючи заявлені позовні
вимоги, Позивач зазначає, що у період із
квітня 2007 року по жовтень 2010 року облік,
нарахування та збір платежів від
власників (орендарів) нежитлових
приміщень від імені КП УЖГ здійснювали
КП «ЖЕКи», що діяли на підставі
договорів доручень. Відповідно до
Окремого доручення Першого заступника
голови Шевченківської районної в м.
Києві державної адміністрації
Пахальчука Г.Д. від 13.09.2010 року № 905, з
метою підвищення контролю за рівнем
платіжної дисципліни і недопущення
безоплатного використання теплової
енергії та водопостачання КП УЖГ (КП
«ЦОС Шевченківського району») було
зобов'язано заключити прямі договори з
орендарями та власниками нежитлових
приміщень Шевченківського району. На
виконання вказаного доручення, КП «ЖЕК
«Лук'янівка» було складено довідку про
заборгованість власників нежитлових
приміщень, відповідно до якої, станом
на 01.10.2010 року, заборгованість
Відповідача за комунальні послуги
складала 18 869 гривень 97 копійок.
Відповідно до розрахунку
заборгованості за Договором № 129 за
період з 18.09.2010 року по 28.02.2014 року
заборгованість Відповідача складає 88
865 гривень 55 копійок (разом з боргом
переданим КП «ЖЕК «Лук'янівка»). Таким
чином, Позивач просить Суд стягнути з
Відповідача 88 865 гривень 55 копійок -
сума основної заборгованості, 1 590
гривень 28 копійок - інфляційні
нарахування та 4 844 гривні 82 копійки - 3%
річних.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району» не
підлягають задоволенню.

Внаслідок укладення Договору №129 про
нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників між сторонами згідно з
пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України, виникли цивільні
права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (частина 1 статті 903
Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що за умовами укладеного
Договору №129 про нарахування та збір
платежів з власників (орендарів) за
спожиті комунальні послуги на користь
їх виробників Відповідач у період його
дії мав оплачувати комунальні послуги
саме Комунальному підприємству
«Житлово-експлуатаційна контора
«Лук'янівка» Шевченківської районної у
м.Києві ради, а не Позивачу, і звернення
останнього з позовом про стягнення
заборгованості за надані за вказаним
договором послуги не ґрунтується на
нормах закону.

При цьому, посилання Позивача на те, що
оскільки відповідно до укладених між
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Шевченківської районної у м. Києві
ради, правонаступником якого є Позивач,
та Комунальним підприємством
«Житлово-експлуатаційна контора
«Лук'янівка» договорів доручення,
останнє прийняло на себе обов'язок
вчинити за рахунок та на користь
позивача, серед іншого, і юридичні дії
по укладенню з власниками нежилих
приміщень договорів на надання
комунальних послуг, а отже, при
укладенні Договору №129 третя особа
діяла саме в інтересах позивача, не
можуть бути прийняті до уваги, з огляду
на те, що сторонами у зобов'язанні є
боржник і кредитор, і зобов'язання не
створює обов'язку для третьої особи.

У даному випадку будь-які укладені між
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Шевченківської районної у м. Києві
ради, правонаступником якого є позивач,
та КП "ЖЕК" угоди не створюють для
Відповідача обов'язку оплачувати
комунальні послуги іншій особі, ніж
тій, яка визначена в Договорі №129 про
нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників.

Аналогічна правова позиція викладена у
Постанові Київського апеляційного
господарського суду від 12.06.2013 у справі
№910/156/2013.

Також, статтею 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підпунктом 3.1.1. пункту 3.1. Договору № 129
про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників визначено, що Відповідач
зобов'язується в 3-х денний термін,
після надходження платіжного
доручення, але не пізніше 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим
сплатити вартість спожитих
комунальних послуг.

Поряд з цим, з до матеріалів справи не
додано належних та допустимих доказів
на підтвердження виставлення та
направлення Комунальним підприємством
«Житлово-експлуатаційна контора
«Лук'янівка» Шевченківської районної у
м.Києві ради на адресу Відповідача
рахунків на оплату комунальних послуг.

Відтак, згідно із умовами Договору № 129
про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників визначено та виходячи з
положень статті 530 Цивільного кодексу
України обов'язок відповідача щодо
оплати комунальних послуг за
відсутності наданих Комунальним
підприємством «Житлово-експлуатаційна
контора «Лук'янівка» Шевченківської
районної у м.Києві ради платіжних
документів не настав.

Водночас, що стосується стягнення з
відповідача заборгованості за
фактично спожиті комунальні послуги,
Суд зазначити наступне.

Частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 статті19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник.

Відповідно до п.п.1,5 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст.21
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору, та
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом. Виконавець зобов'язаний
підготувати та укласти із споживачем
договір на надання житлово-комунальних
послуг з визначенням відповідальності
за дотримання умов його виконання
згідно з типовим договором.

Отже, приписами чинного законодавства
передбачено виключно договірне
формування відносин між учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг, в тому числі й між виконавцем та
споживачем, а обов'язок підготування
відповідного договору покладений на
виконавця таких послуг, тобто саме на
позивача.

Суд зазначає, що до матеріалів справ не
надано жодних доказів укладення
будь-яких договорів між комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, правонаступником якого
є Позивач, та Відповідачем щодо
нарахування та збору платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників

Як вбачається з пояснень Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»,
відповідно до Окремого доручення
Першого заступника голови
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації Пахальчука
Г.Д. від 13.09.2010 р. №905 позивача було
зобов'язано заключити прямі договори з
орендарями та власниками нежитлових
приміщень Шевченківського району.

Однак, Судом встановлено, а Позивачем
не заперечується, що Договір, з якого б
вбачався б обов'язок відповідача
сплачувати позивачу кошти за надані
комунальні послуги, між сторонами не
укладався.

Крім того, з матеріалів справи не
вбачається та Позивачем не доведено
вчинення ним дій щодо підготовки
проекту відповідного договору та
направлення його на підписання
споживачу, як і не доведено ухилення
останнього від укладення такого
договору в спірний період.

З огляду на вказані обставини, позовні
вимоги про стягнення з Відповідача
заборгованості за спожиті комунальні
послуги не ґрунтуються на нормах
закону.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого господарського суду
України від 15 квітня 2014 року у справі №
5011-31/18225-2012.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у
випадку наявності у відповідача
заборгованості за надані комунальні
послуги особа, якій відповідач мав
оплачувати ці послуги, не позбавлена
права на звернення з позовом до суду за
захистом своїх прав у встановленому
законодавством порядку.

Отже, враховуючи вищевикладені
положення норм чинного законодавства
України та приймаючи до уваги
встановлені фактичні обставини справи,
Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Що стосується Заяви Відповідача про
застосування строків позовної
давності, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (пункт 1), за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (пункт 3), сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (пункт 4).

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про
охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки
прав та охоронюваних законом інтересів
Позивача, про захист яких він просить
Суд у позові, Відповідачем не порушено,
і суд відмовляє Позивачу у позові по
суті в зв'язку з безпідставністю
позовних вимог, питання порушення
строку позовної давності (за даних
обставин) не впливає на суть винесеного
рішення і відповідно, строк позовної
давності, як спосіб захисту саме
порушеного права, при вирішенні даного
спору застосуванню не підлягає.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. В задоволенні позовних вимог
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» - відмовити
повністю

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 01 серпня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин