РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р.
Справа № 924/345/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючя суддя
Сініцина Л.М.

судді
Гулова А.Г.

Маціщук А.В.

при секретарі судового засідання
Лукащик Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
заступника прокурора Хмельницької
області від 29.05.2014 р. на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 16.05.14 р. у справі № 924/345/14

за позовом Прокурора м.Хмельницького в
інтересах держави

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Державна інспекція
сільського господарства у
Хмельницькій області

до відповідачів: Хмельницької міської
ради

Реєстраційної служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів: Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Гречани "

про визнання недійсним рішення
Хмельницької міської ради від 28.08.2013 р.
№ 70 "Про внесення змін та доповнень до
рішення Виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 29.09.1998 р.
№ 532"

про скасування рішення реєстраційної
служби Хмельницького міськрайонного
управління юстиції про державну
реєстрацію права власності на земельні
ділянки загальною площею 3,3066 га № 9572113
від 26.12.2013 р. та № 9569003 від 26.12.2013 р.

за участю представників сторін: від
позивача: Марщівська О.П. - старший
прокурор відділу представництва
інтересів громадян та держави в судах
Рівненської області прокуратури
Рівненської області;

від третьої особи на стороні позивача:
не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від третьої особи на стороні
відповідачів: Ящук Б.С. - представник,
довіреність в справі.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 16.05.2014 р. у
справі № 924/345/14 (суддя Гладій С.В.)
відмовлено у задоволенні позову
прокурора м. Хмельницького в інтересах
держави, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Державної
інспекції сільського господарства у
Хмельницькій області до Хмельницької
міської ради, Реєстраційної служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідачів - Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Гречани"
про визнання недійсним рішення
Хмельницької міської ради від 28.08.2013 р.
№ 70 "Про внесення змін та доповнень до
рішення виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 29.09.1998 р.
№ 532", про скасування рішення
реєстраційної служби Хмельницького
міськрайонного управління юстиції про
державну реєстрацію права власності на
земельні ділянки загальною площею 3,3066
га № 9572113 від 26.12.2013 р. та № 9569003 від
26.12.2013 р. При прийнятті рішення суд
виходив з того, що прокурором не
доведено обставини, за якими спірне
рішення ради не відповідає нормам
діючого законодавства, або прийнято не
у межах повноважень та не у спосіб,
передбачений законом; не наведено, в
чому полягає порушення прав та
законних інтересів держави, для
захисту яких він звернувся до суду.
Оскаржуване рішення прийнято у межах
компетенції міської ради та у повній
відповідності до вимог законодавства
України. Відповідно, не підлягає до
задоволення і вимога про скасування
рішення реєстраційної служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції про державну
реєстрацію права власності на земельні
ділянки загальною площею 3,3066 га № 9572113
від 26.12.2013 р. та № 9569003 від 26.12.2013 р.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
заступник прокурора Хмельницької
області звернувся з апеляційною
скаргою від 29.05.2014 р., в якій просить
скасувати рішення Хмельницької
області від 16.05.2014 р. у справі № 924/345/14
про відмову в задоволенні позову
прокурора м. Хмельницького та прийняти
нове, яким задовольнити позов
прокурора в інтересах держави,
посилаючись на те, що рішення суду
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Висновки господарського суду не
відповідають обставинам справи,
положенням законодавства. Судом не
враховано, що Хмельницька міська рада
могла передати земельні ділянки у
власність лише з земель комунальної
власності, тоді як земельні ділянки
передані за спірним рішенням
перебували у колективній власності
АСТЗТ "Гречани". Судом безпідставно не
взято до уваги, що законодавством, що
діяло на момент прийняття спірного
рішення, не передбачено безоплатне
отримання юридичними особами
земельних ділянок у власність із
земель комунальної власності, чим
порушено норми матеріального права.
Рішення виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 29.09.1998 р.
№ 532 "Про передачу земель у колективну
власність АТЗТ "Гречани" є актом
одноразового застосування, який
вичерпав свою дію шляхом видачі
товариству 29.10.1998 р. державного акту на
право колективної власності на землю №
854. Законодавством, чинним на момент
прийняття рішення Хмельницькою
міською радою, не надано повноважень
органам місцевого самоврядування
вносити зміни до раніше прийнятих
рішень з земельних питань.
Безпідставними є твердження суду, що
прокурор в позовній заяві не
обґрунтував в чому полягає порушення
прав та законних інтересів держави, для
захисту яких він звернувся до суду.
Позовна заява та уточнення до неї
ґрунтуються на Законі України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", з якого слідує, що
центральним органом виконавчої влади є
Держсільгоспінспекція України. Чинним
законодавством визначено орган,
уповноважений державою здійснювати
функції контролю за використанням та
охороною земель, однак у вказаного
державного органу відсутні
повноваження щодо звернення до суду з
позовом про визнання незаконними
(недійсними) рішень органів місцевого
самоврядування щодо розпорядження
землею. Враховуючи, що Хмельницькою
міською радою порушено встановлений
державою порядок надання земель у
власність, чим порушено інтереси
держави, прокурор з метою їх захисту
пред'явив позов до суду як позивач.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Державна інспекція
сільського господарства у
Хмельницькій області, відповідач 1 -
Хмельницька міська рада, відповідач 2 -
Реєстраційна служба Хмельницького
міськрайонного управління юстиції
правом подачі відзиву на апеляційну
скаргу не скористалися та явку
представників у судове засідання не
забезпечили, хоча були належним чином
повідомлені про день і час розгляду
апеляційної скарги, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень (ухвал апеляційного суду)
(а.с.200-201,205).

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Гречани"
не скористалася правом подачі відзиву
на апеляційну скаргу.

Оскільки явка представників сторін та
третіх осіб в судове засідання
обов'язковою не визнавалася, сторони та
треті особи належним чином були
повідомлені про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення розгляду апеляційної
скарги до суду не надходило, колегія
суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги без участі представників
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача та відповідачів.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Прокурор - представник апелянта
(позивача) в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримала в повному
обсязі з підстав зазначених в ній,
вважає рішення господарського суду
незаконним та необґрунтованим;
пояснила, що чинне законодавство не
передбачає набуття права власності на
землю із земель колективної власності
та зміну цільового призначення земель,
Хмельницька міська рада не мала права
вносити зміни; просила рішення
господарського суду скасувати, а
апеляційну скаргу - задоволити.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів в
судовому засіданні апеляційну скаргу
заперечив в повному обсязі, вважає
рішення господарського суду законним
та обґрунтованим; пояснив, що міською
радою не було порушено норм права та
прав і інтересів інших осіб; прокурором
не обґрунтовано порушення інтересів
держави чи кого-небудь; розпаювання
земель відбувалося в 1998-1999 рр.; учасники
КСП "Гречани" отримали паї; отримавши
їх, фізичні особи автоматично
перестали бути членами останнього;
жодних спорів та судових рішень щодо
прав на паї не було; на даний момент в
товаристві немає працюючих фізичних
осіб; засновниками товариства та
єдиними працівниками є ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, останній є також директором;
просив рішення господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення, в позові відмовити.

Заслухавши пояснення прокурора
(представника апелянта), представника
третьої особи; розглянувши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги;
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням виконавчого комітету
Хмельницької міської ради № 532 від
29.09.1998 р. "Про передачу земель у
колективну власність АТЗТ "Гречани",
керуючись постановою Верховної Ради
України "Про прискорення земельної
реформи та приватизацію землі" від
13.03.92 р. № 2200-ХІІ, Указом Президента
України "Про невідкладні заходи щодо
прискорення земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва"
від 10.11.94 р. № 666-92 і статтею 5 Земельного
кодексу України, було передано у
колективну власність АТЗТ "Гречани"
земельну ділянку загальною площею 160,0
га (а.с.14).

На підставі даного рішення 29.10.1998 р.
Акціонерному сільськогосподарському
товариству закритого типу "Гречани"
видано державний акт на право
колективної власності на землю серії
ХМ № 854, відповідно до якого передано у
колективну власність для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва 160,0 га землі (а.с.18-19,209-214).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до довідки державного
реєстратора Хмельницької районної
державної адміністрації № 37/13-1557/12 від
08.06.2014 р. Акціонерне
сільськогосподарське товариство
закритого типу "Гречани" (код ЄДРПОУ №
05529646) зареєстровано Хмельницькою
районною державною адміністрацією
29.12.1995 р. 16.10.1998 р. Хмельницькою
райдержадміністрацією зареєстровано
Колективне сільськогосподарське
підприємство "Гречани" (), яке було створене внаслідок
реорганізації Акціонерного
сільськогосподарського товариства
закритого типу "Гречани" () та стало правонаступником всіх
його майнових та немайнових прав та
обов'язків. 01.06.1999 р. Хмельницькою
районною державною адміністрацією
зареєстровано Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Гречани"
(), яке створено
внаслідок реорганізації Колективного
сільськогосподарського підприємства
"Гречани" () та стало
правонаступником усіх майнових та
немайнових прав та обов'язків
останнього (а.с.140).

Згідно пунктів 1.1, 1.4 Статуту
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Гречани", Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Гречани" є
підприємством заснованим на базі КСП
"Гречани" та є правонаступником
реорганізованого КСП "Гречани"
(а.с.134-139).

Враховуючи вищевикладене,
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Гречани" () є
правонаступником Колективного
сільськогосподарського підприємства
"Гречани" () та
Акціонерного сільськогосподарського
товариства закритого типу "Гречани".

Даний факт також встановлений рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 26.06.2012 р. у справі № 22/5025/448/12
(а.с.108-116), залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 12.09.2012 р.
(а.с.48-57,89-98).

Отже, в даному випадку мало місце
перетворення юридичної особи, тобто
змінення організаційно-правової форми
із залишенням того ж самого коду
ЄДРПОУ.

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Гречани" зверталося до Хмельницької
міської ради із заявами № 21 від 26.06.2013 р.
та № б/н від 20.08.2013 р. з проханням внести
зміни в рішення виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 29.09.1998 р.
№ 532 "Про передачу земель у колективну
власність АТЗТ "Гречани" з метою
впорядкування земель з врахуванням
проведеного розпаювання земель між
громадянами - членами АТЗТ "Гречани"
(а.с.146-147).

Зазначені звернення разом з
матеріалами інвентаризації земельних
ділянок відповідно до Державного акту
на право колективної власності на
землю серії ХМ № 854, виданого
Акціонерному сільськогосподарському
підприємству закритого типу "Гречани",
що були розроблені ліцензованою
землевпорядною організацією -
Приватним підприємством
"Земельно-юридичний центр" у 2012 році,
були розглянуті на засіданні постійної
комісії з питань містобудування,
земельних відносин та охорони
навколишнього природного середовища
(витяг з протоколу № 62 від 28.08.2013 року)
(а.с.149), яка внесла відповідну
пропозицію на розгляд сесії міської
ради.

Розглянувши пропозиції постійної
комісії з питань містобудування,
земельних відносин та охорони
навколишнього природного середовища,
звернення Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Гречани",
матеріали інвентаризації земельних
ділянок, рішення господарського суду
Хмельницької області від 26.06.2012 р. у
справі № 22/5025/448/12, враховуючи проведене
розпаювання земель між громадянами -
членами Акціонерного товариства
закритого типу "Гречани", керуючись
Земельним кодексом України, Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", Хмельницька міська рада
рішенням двадцять сьомої сесії
Хмельницької міської ради № 70 від
28.08.2013 р. "Про внесення змін та доповнень
до рішення виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 29.09.1998 р.
№ 532" вирішила внести зміни та
доповнення до рішення виконавчого
комітету Хмельницької міської ради від
29.09.1998 р. № 532 "Про передачу земель у
колективну власність АТЗТ "Гречани", а
саме: викласти пункт 1 в наступній
редакції: передати у власність
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Гречани" (ідентифікаційний код 05529646),
що є правонаступником АСТЗТ "Гречани"
земельні ділянки: по вул. Вокзальній, 138
площею 3,1800 га, цільове призначення -
несільськогосподарські угіддя
(господарський двір); по вул.
Лезнівській, площею 0,1266 га, цільове
призначення - несільськогосподарські
угіддя (господарський двір); по вул.
Західно-Окружній, площею 37,3102 га,
цільове призначення -
несільськогосподарські угіддя, землі
тимчасової консервації, залуження.
Доповнити пункт 1 підпунктом
наступного змісту: передати в запас
міста земельні ділянки по вул.
Західно-Окружній площею 17,0 га; по вул.
Нижній Береговій площею 2,1 га (а.с.145).

07.03.2014 р. Державна інспекція сільського
господарства в Хмельницькій області
звернулася до прокуратури м.
Хмельницького з клопотанням № 4/1-713 про
вжиття заходів прокурорського
реагування у зв'язку із порушенням
вимог земельного законодавства
(а.с.21-23).

18.03.2014 р. заступник прокурора м.
Хмельницького звернувся з позовом до
суду в інтересах держави, в якому
просив визнати недійсним рішення
Хмельницької міської ради від 28.08.2013 р.
№ 70 "Про внесення змін та доповнень до
рішення виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 29.09.1998 р.
№ 32" та скасувати рішення
реєстраційної служби Хмельницького
міськрайонного управління юстиції про
державну реєстрацію права власності на
земельні ділянки загальною площею 3,3066
га № 9572113 від 26.12.2013 р. та № 9569003 від
26.12.2013 р. (а.с.3-24).

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що територіальним
громадам сіл, селищ, міст, районів у
містах належить право комунальної
власності на рухоме і нерухоме майно,
доходи місцевих бюджетів, інші кошти,
землю, природні ресурси, підприємства,
установи та організації, в тому числі
банки, страхові товариства, а також
пенсійні фонди, частку в майні
підприємств, житловий фонд, нежитлові
приміщення, заклади культури, освіти,
спорту, охорони здоров'я, науки,
соціального обслуговування та інше
майно і майнові права, рухомі та
нерухомі об'єкти, визначені відповідно
до закону як об'єкти права комунальної
власності, а також кошти, отримані від
їх відчуження.

Частинами 4, 5 статті 60 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що районні та обласні ради
від імені територіальних громад сіл,
селищ, міст здійснюють управління
об'єктами їхньої спільної власності, що
задовольняють спільні потреби
територіальних громад. Органи
місцевого самоврядування від імені та
в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Згідно статті 12 Земельного кодексу
України, до повноважень міських рад у
галузі земельних відносин належить
розпорядження землями територіальної
громади та вирішення питань у галузі
земельних відносин.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" передбачено, що вирішення
відповідно до Закону питань
регулювання земельних відносин є
виключною компетенцією пленарних
засідань сільських, селищних, міських
рад.

За приписами частини 1 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Отже, законодавством передбачено, що
способом волевиявлення ради, яка
здійснює право власності від імені
відповідної територіальної громади
щодо регулювання земельних відносин, є
прийняття рішення сесії.

Таким чином, Хмельницька міська рада у
спірних відносинах діє як орган, через
який територіальна громада реалізує
повноваження власника, а право
розпорядження вирішується радою
шляхом прийняття відповідних рішень.

Відповідно до статті 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Способом волевиявлення ради, яка
здійснює право власності від імені
відповідної територіальної громади,
щодо регулювання земельних відносин є
прийняття рішення сесії.

Статтею 21 Цивільного кодексу України
передбачено, що суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Згідно частини 10 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин. Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, у
господарського суду немає правових
підстав для задоволення позову ( пункти
1, 2 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 26.01.2000 р.
№ 02-5/35 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів", чинне, останні зміни
2007 р.).

Предметом розгляду у даній справі є
рішення Хмельницької міської ради від
28.08.2013 р. № 70 "Про внесення змін та
доповнень до рішення виконавчого
комітету Хмельницької міської ради від
29.09.1998 р. № 532".

Як вбачається з матеріалів справи та
зазначено вище, реалізуючи законодавчо
визначене право розпорядження землями
комунальної власності, Хмельницька
міська рада прийняла рішення № 532 від
29.09.1998 р. про передачу земель
Акціонерному сільськогосподарському
товариству закритого типу "Гречани" у
колективну власність, на підставі
якого видано державний акт на право
колективної власності на землю серії
ХМ № 854 від 29.10.1998 р., та передано у
колективну власність для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва 160,0 га землі.

Суб'єктами права колективної власності
на землю, відповідно до статті 5
Земельного кодексу України (в редакції
1990 року) є сільськогосподарські
акціонерні товариства.

Відповідно до Указу Президента України
"Про порядок паювання земель, переданих
в колективну власність" № 720/95 від 08.08.1995
р., паюванню підлягали тільки
сільськогосподарські угіддя.

Статтею 7 Закону України "Про
колективне сільськогосподарське
підприємство" визначено, що громадяни є
власниками виключно тих земель, які
вони одержали після розпаювання.

Частиною 4 статті 7 Закону України "Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв) "
встановлено, що із площі земельних
ділянок, що підлягають розподілу,
виключаються: деградовані,
малопродуктивні, а також техногенно
забруднені сільськогосподарські
угіддя, що підлягають консервації;
заболочені землі.

Таким чином, землі із
сільськогосподарських угідь та
несільськогосподарські угіддя, які не
підлягали паюванню залишилися у
суб'єкта права колективної власності
КСП "Гречани", правонаступником якого є
СТОВ "Агрофірма "Гречани".

Отже, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що приймаючи
спірне рішення № 70 від 28.08.2013 р. та
вносячи зміни до рішення № 532 від 29.09.1998
р., Хмельницька міська рада, з метою
впорядкування земель з врахуванням
проведеного розпаювання земель між
громадянами прийняла рішення про
внесення змін у раніше прийняте
рішення про передачу земельних ділянок
у власність.

Рішенням Конституційного суду України
від 16.04.2009 р. № 7-пр/2009 встановлено: в
Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
існуюче становище СТОВ "Агрофірма
"Гречани" не погіршене прийняттям
оспорюваного рішення, агрофірма не
заперечувала проти зміни попереднього
рішення, а навпаки, просила внести в
нього зміни.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Однак, згідно того ж рішення
Конституційного суду України від 16.04.2009
р. № 7-пр/2009, положення частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частин першої, десятої статті
59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21 травня
1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами)
стосовно права органу місцевого
самоврядування скасовувати свої
раніше прийняті рішення та вносити до
них зміни необхідно розуміти так, що
орган місцевого самоврядування має
право приймати рішення, вносити до них
зміни та/чи скасовувати їх на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статтей 107-109 Цивільного
кодексу України, статті 31 Закону
України "Про колективне
сільськогосподарське підприємство",
статті 59 Господарського кодексу
України при реорганізації до
новоствореного підприємства
переходять майнові права і обов'язки
колишнього підприємства в обсязі, що
відповідає виду реорганізації.

Пунктом 7 Перехідних положень
Земельного кодексу України 2001 року
передбачено, що юридичні особи, які
одержали у власність земельні ділянки,
у розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки.

Згідно правової позиції, викладеної у
постанові Верховного Суду України від
26.03.12 р. (справа № 5002-24/216-2011), яка є
обов'язковою для врахування судами в
силу вимог статті 11128 Господарського
процесуального кодексу України,
положення пункту 6 розділу X "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
щодо зобов'язання переоформити право
постійного користування земельною
ділянкою, Конституційний Суд України
Рішенням від 22.09.05 р. № 5-рп/2005 визнав
неконституційним та вказав на те, що
юридичні особи на цій підставі не
можуть втрачати раніше наданого їм
права постійного користування
земельною ділянкою.

Враховуючи зазначені вище статті 144
Конституції України. статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України та законами
України до їх відання.

Статтями 26, 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
визначено право ради скасовувати
раніше прийняті рішення виконавчого
комітету та вносити до них зміни.

Таким чином, Хмельницька міська рада
правомочна внести зміни в рішення № 532
від 29.09.1998 р. "Про передачу земель у
колективну власність" (за заявою особи
щодо якої прийнято таке рішення), яким
було передано у колективну власність
АТЗТ "Гречани" земельну ділянку
загальною площею 160,0 га.

Відповідно до частини 1 статті 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

Відповідно до статтей 4-3 ГПК України,
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Частиною 1 статті 32 ГПК України
передбачено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Відповідно до вимог статті 54 ГПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Однак, прокурором при зверненні з
позовом до суду не обґрунтовано та не
доведено обставин, за якими спірне
рішення ради не відповідає нормам
діючого законодавства, або прийнято не
у межах повноважень та не у спосіб,
передбачений законом.

Крім того, звертаючись до суду з даним
позовом, прокурор всупереч вимог
статтей 1, 33 ГПК України, не навів, в чому
полягає порушення прав та охоронюваних
законном інтересів держави, для
захисту яких він звернувся до суду.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
рішення Хмельницької міської ради
Київської міської ради від 28.08.2013 р. № 70
"Про внесення змін та доповнень до
рішення виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 29.09.1998 р.
№ 32" було прийнято відповідачем у межах
власної компетенції та у відповідності
до вимог законодавства України.

Позовні вимоги прокурора в частині
визнання недійсним вказаного рішення
ради не доведені, не обґрунтовані та не
підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, не підлягає
задоволенню і вимога прокурора про
скасування рішень реєстраційної
служби Хмельницького міськрайонного
управління юстиції про державну
реєстрацію права власності на земельні
ділянки загальною площею 3,3066 га № 9572113
від 26.12.2013 р. та № 9569003 від 26.12.2013 р.

Крім того, правові, економічні та
соціальні основи організації
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель
визначає Закон України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель". Органи, які здійснюють
державний контроль за використанням та
охороною земель, дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель, визначені в статті 5 цього
Закону.

Державний контроль за використанням та
охороною земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі. Державний контроль за
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель здійснює
центральний орган виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів (частини 1, 2 статті 5 Закону
України "Про державний контроль за
використанням та охороною земель").

Згідно пунктів а), б) частини 1 статті 6
Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель" до
повноважень спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі, належить:
а) здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель у
частині додержання органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства України та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю, додержання
вимог земельного законодавства в
процесі укладання цивільно-правових
угод, передачі у власність, надання у
користування, в тому числі в оренду,
вилучення (викупу) земельних ділянок; б)
внесення до органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування
клопотань щодо: приведення у
відповідність із законодавством
прийнятих ними рішень з питань
регулювання земельних відносин,
використання та охорони земель.

Тобто, відповідно до даного Закону
органи Державної інспекції сільського
господарства України не наділені
повноваженнями щодо звернення з
позовами до суду.

Статтею 10 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" передбачено, що державні
інспектори у сфері державного контролю
за використанням та охороною земель і
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель мають право:
передавати до органів прокуратури,
органів досудового розслідування акти
перевірок та інші матеріали про діяння,
в яких вбачаються ознаки кримінального
правопорушення; звертатися до органів
прокуратури з клопотанням про подання
позову до суду щодо відшкодування
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також повернення самовільно чи
тимчасово зайнятих земельних ділянок,
строк користування якими закінчився.

Відповідно до вимог пункту 1 Положення
про Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України № 459/2011 від
13.04.2011р., Державна інспекція сільського
господарства України
(Держсільгоспінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра аграрної
політики та продовольства України
(далі - Міністр), входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Пунктом 4 вказаного Положення
передбачено, що Держсільгоспінспекція
України відповідно до покладених на
неї завдань: організовує та здійснює
державний нагляд (контроль) у частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності; вносить у
встановленому порядку до органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування клопотання щодо:
приведення у відповідність із
законодавством прийнятих ними рішень з
питань регулювання земельних відносин,
використання та охорони земель;
обмеження або зупинення освоєння
земельних ділянок у разі розробки
корисних копалин, у тому числі торфу,
проведення геологорозвідувальних,
пошукових та інших робіт з порушенням
вимог земельного законодавства;
припинення будівництва та
експлуатації об'єктів у разі порушення
вимог земельного законодавства до
повного усунення виявлених порушень і
ліквідації їх наслідків; припинення
права користування земельною ділянкою
відповідно до закону.

Пунктом 5 цього ж Положення
передбачено, що Держсільгоспінспекції
України та її посадові особи в межах
наданих повноважень мають право:
звертатися до органів прокуратури з
клопотанням про подання позову до суду
щодо відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також повернення самовільно чи
тимчасово зайнятих земельних ділянок,
строк користування якими закінчився.

Отже, Положенням про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженим Указом
Президента України № 459/2011 від 13.04.2011 р.,
також не надано Держсільгоспінспекції
повноважень щодо подання клопотань до
органів прокуратури про подання позову
до суду за іншим, ніж передбачено
Положенням, предметом позову.

Тобто, Держсільгоспінспекція не мала
права звертатись до органів
прокуратури з відповідним клопотанням
про подання до суду позову із заявленим
предметом спору, а саме - визнання
недійсним рішення чи скасування рішень
та із заявлених підстав.

Враховуючи вищевикладені норми
чинного законодавства, фактичні
обставини справи, колегія суддів
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають до
задоволення.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів до уваги не приймаються,
оскільки спростовуються вищенаведеним
та матеріалами справи, не відповідають
нормам законодавства, що регулюють
дані правовідносини, не впливають на
правомірність прийнятого
господарським судом рішення та не
можуть бути підставою для його
скасування.

Листи працівників СТОВ "Агрофірма
"Гречани" без дати, що надійшли на
адресу апеляційного суду 24.06.2014 р. та
16.07.2014 р., колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки вони ніким не
підписані та не обгрунтовані належними
і допустимими доказами; як вбачається
з пояснень представника СТОВ
"Агрофірма "Гречани", на даному
товаристві на час розгляду справи
працюють тільки два працівники, які є
засновниками даного товариства -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, інших працюючих
немає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
103 ГПК України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає
рішення місцевого господарського суду
без змін, а скаргу - без задоволення,
якщо рішення є законним та
обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції прийнято
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права та повним
дослідженням усіх обставин справи.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення не вбачається.

Апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 16.05.2014 р. у
справі № 924/345/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу заступника
прокурора Хмельницької області від
29.05.2014 р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Л.М. Сініцина

Судді
А.Г. Гулова

А.В. Маціщук