ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 р.
Справа № 923/888/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В. при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом регіонального відділення
Фонду Державного майна України по
Херсонській області, м. Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон

про стягнення 2496,81 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Щербина О.В. представник,
довіреність №50 від 20.08.2013р.

від відповідача - не прибув.

Суть спору: Регіональне
відділення Фонду Державного майна
України по Херсонській області
(позивач) звернулось з позовом до суду
про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач)
2496,81 грн. неустойки за порушення
строків повернення майна. Судові
витрати по справі позивач просить суд
покласти на відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні 24.07.2014р. позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідач своїм правом на
судовий захист не скористався, в
засідання суду не з'явився, відзив на
позов і витребувані судом документи не
надав, незважаючи на те, що був
повідомлений про час розгляду справи
за адресою АДРЕСА_1, яка відповідно до
ст. 93 ЦК України є його
місцезнаходженням та зазначена в
витягу із Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 26.12.2013року
(арк. справи 22-23).

Суд вважає, що відповідач ухвалою
суду від 03.07.2014р. (а.с. 31) був належним
чином повідомлений про час і місце
проведення судового засідання 24.07.2014р.,
про що свідчить відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документу на
звороті примірника ухвал суду від
03.07.2014р., який містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
ухвали, дату відправки, підпис
працівника суду, яким вона здійснена.

Як зазначив Вищий господарський
суд України у п.19 Інформаційного листа
від 13.08.08р. № 01-8/482 "Про деякі питання
застосування норм господарського
процесуального кодексу України", "...
дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу".

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що відповідача було
належним чином повідомлено про місце,
дату та час проведення судового
засідання, проте, своїм правом приймати
участь у судовому засіданні останній
не скористався.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на
день розгляду справи від відповідача
щодо відкладення розгляду справи до
суду не надійшло. Подальше ж
відкладення розгляду справи призведе
до затягування судового процесу і є
порушенням приписів статті 22 ГПК
України, зокрема, стосовно обов'язку
сторін добросовісно користуватися
належними їм процесуальними правами,
виявляти взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів другої
сторони.

Крім того, відповідно до ст. 77 ГПК
України неявка представника сторони у
судове засідання може бути підставою
для відкладення розгляду справи, коли
з-за такої неявки неможливо розглянути
певну справу.

Неявка у судове засідання
представника відповідача не
унеможливлює розгляд справи № 923/888/14,
не є підставою для відкладення її
розгляду.

За таких обставин, відповідно до статті
75 ГПК України, справа розглядається без
участі представника відповідача, за
наявними в ній матеріалами, яких
достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 27 червня
2013року між регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Херсонській області (надалі - позивач,
орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
відповідач, орендар) був укладений
договір оренди № 1098-13-065 (надалі -
договір).

Згідно з цим договором в користування
відповідача на умовах оренди позивач
передав вбудоване нежитлове
приміщення загальною площею 31,5 кв.м. на
першому поверсі гуртожитку № 2, що
перебуває на балансі ПАТ ПБФ
"Херсонбуд" та розташоване за адресою:
АДРЕСА_2.

Наданим до матеріалів справи
актом приймання-передачі від 27.06.2013року
підтверджується факт передачі
вищезазначеного приміщення в
користування відповідача на умовах
оренди.

Строк дії договору сторонами узгоджено
пунктом 10.1 договору оренди - до 27.05.2016р.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3, 3.5, 5.3
договору відповідач зобов'язаний був
своєчасно сплачувати орендну плату за
час оренди в узгодженому сторонами
розмірі за базовий місяць оренди в сумі
506,64 грн. та перераховувати її з
урахуванням індексу інфляції позивачу
та балансоутримувачу у співвідношенні
70% до 30 % не пізніше 15 числа наступного
за звітним місяця.

Враховуючи, що за орендарем
утворилась заборгованість з орендної
плати, яка становила понад три місяці,
позивач в порядку ч. 2 ст. 782 ЦК України
та п. 8.4. договору оренди, звернувся до
відповідача з повідомленням про
відмову від договору оренди. Вказаний
лист орендар одержав 26.11.2013р.

Відповідно до ч.2 ст. 782 ЦК України,
у разі відмови наймодавця від договору
найму, договір є розірваним з моменту
одержання наймачем повідомлення
наймодавця про відмову від договору.

Таким чином, договір оренди є
розірваним з 26.11.2013р..

Вказані обставини також були
встановлені у рішенні господарського
суду Херсонської області відвід
04.02.2014р. по справі №923/1829/13, яким було
стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь
позивача 1014, 30 грн. штрафу та 1882, 68 грн.
неустойки за час прострочення у
звільненні приміщень за період з
02.12.2013р. по 31.01.2014 року та зобов'язано
орендаря повернути орендодавцю
орендоване майно за актом
прийому-передачі.

Фактичне повернення орендованого
майна відбулось при примусовому
виконанні вищезазначеного рішення
суду, про що складено Акт державного
виконавця від 15 квітня 2014 року.

З огляду на зазначене, позивачем
донарахована неустойка за несвоєчасне
повернення майна за період з 01.02.2014 по
14.04.2014 включно в розмірі 2496, 81 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 193
Господарського Кодексу України
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог до
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання
зобов'язання закріплені і в статті 526 ЦК
України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 785 ЦК
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Правові наслідки припинення
договору оренди визначені в ст. 27
Закону України „Про оренду державного
та комунального майна", якою
встановлено, що у разі припинення,
розірвання договору оренди, орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
об'єкт оренди на умовах, визначених в
договорі.

Відповідно до умов п.10.10, п.10.11
договору у разі припинення або
розірвання цього договору майно
протягом трьох робочих днів
повертається орендарем орендодавцю та
балансоутримувачу. Майно вважається
поверненим з моменту підписання
сторонами акту приймання-передавання.

Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо
наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Крім того, відповідно до умов п.10.12
договору якщо орендар не виконує
обов'язку щодо повернення майна,
орендодавець має право вимагати від
орендаря сплати неустойки у розмірі
подвійної орендної плати за
користування майном за час
прострочення. Нарахування орендарю
неустойки здійснюється орендодавцем
за весь період невиконання зобов'язань
орендаря щодо повернення майна за
актом приймання-передавання.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки.

Відповідно до статті 229 ГК
України, учасник господарських
відносин у разі порушення ним
грошового зобов'язання не звільняється
від відповідальності через
неможливість виконання і зобов'язаний
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням зобов'язання, а також
сплатити штрафні санкції відповідно до
вимог, встановлених цим Кодексом та
іншими законами.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання.

Доказів сплати нарахованої суми
неустойки, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд прийшов
до висновку, що позивачем обґрунтовано
донараховано відповідачу суму
неустойки за несвоєчасне повернення
майна за період з 01.02.2014 по 14.04.2014
включно у розмірі 2496, 81 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування .

Відповідач позовні вимоги
належними та доступними засобами
доказування не спростував, а наявні в
матеріалах справи документи свідчать
про безспірність та обґрунтованість
позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК
України судові витрати покладаються на
відповідача, оскільки з його вини спір
доведено до врегулювання в судовому
порядку.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представнику позивача про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на
користь регіонального відділення
Фонду Державного майна України по
Херсонській області (73000, м. Херсон,
проспект Ушакова, 47, код ЄДРПОУ - 21295778):

- на поточний рахунок 0002 в
ГУДКСУ у Херсонській області, МФО 852010 -
суму неустойки за несвоєчасне
повернення майна у розмірі 2496,81 грн.;

- на р/рахунок 1233 в ГУДКСУ у
Херсонській області, МФО 852010 - 1827,00 грн.
судового збору.

Наказ видати стягувачу після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.07.2014р.

Суддя
С.В. Нікітенко