ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014 р.
Справа № 914/2432/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Державного підприємства
"Чернігівський військовий лісгосп",
м.Чернігів

до відповідача Сколівського
військового лісгоспу Державного
підприємства "Івано-Франківський
ліспромкомбінат", м.Сколе Львівської
області

про стягнення 99 000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Тищенко К.М. - представник
(довіреність №568 від 28.07.2014р.); Буренок
Т.В. - представник (довіреність №403 від
27.05.2014р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Державним
підприємством "Чернігівський
військовий лісгосп" до відповідача
Сколівського військового лісгоспу
Державного підприємства
"Івано-Франківський ліспромкомбінат"
про стягнення 99 000,00 грн.

Ухвалою суду від 14.07.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 30.07.2014р.

Представник позивача подав пояснення
(від 28.07.2014р. вх.№32622/14) в якому зазначає,
що ДП «Чернігівський військовий
лісгосп» не може надати суду оригінали
актів звірки взаєморозрахунків,
оскільки вони неодноразово
направлялися на адресу відповідача,
однак не були повернуті на адресу
позивача. Представники позивача
позовні вимоги підтримали повністю,
просили позов задоволити повністю з
підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, вимог ухвали суду від
14.07.2014р. не виконав, причин неявки
представника та невиконання вимог
ухвали суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №82 0 від 15.07.2014р. -
вручено 17.07.2014р. Станом на 30.07.2014р. від
відповідача відзив, клопотання, заяви,
докази витребувані судом на адресу
суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає за можливе розглянути справу
відповідно до ст. 75 ГПК України за
наявними у ній матеріалами яких
достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши
представників позивача, суд -

встановив:

29.08.2012р. між Державним підприємством
"Чернігівський військовий лісгосп"
(надалі - позикодавець) та Сколівським
військовим лісгоспом Державного
підприємства "Івано-Франківський
ліспромкомбінат" (надалі - позичальник)
укладено договір №140 про поворотну
фінансову допомогу, відповідно до умов
якого позикодавець надає позичальнику
поворотну фінансову допомогу в сумі 99
000,00 грн. для виплати заробітної плати
працівникам Сколівського військового
лісгоспу, а позичальник зобов'язується
повернути зазначену суму в обумовлений
договором термін без сплати відсотків
за фактичний строк користування
поворотною фінансовою допомогою.

Відповідно до п.1.2. договору
позикодавець зобов'язується надати
визначену цим договором фінансову
допомогу до 01.09.2012р.

Згідно з п.2.1. договору повернення
зазначеної в цьому договорі суми
повинно бути здійснено згідно графіка
повернення поворотної фінансової
допомоги, але не пізніше 29.11.2012р.

Графік повернення поворотної
фінансової допомоги передбачений п.2.3.
договору.

Як зазначає позивач, ним виконано умови
договору належним чином, надано
відповідачу поворотну фінансову
допомогу в розмірі 99 000,00 грн.

Однак, як зазначено у позовній заяві,
відповідач не виконав умови договору
та не повернув кошти у встановлений
строк.

Таким чином позивач звернувся до
господарського суду Львівської
області та просить стягнути з
відповідача заборгованість в розмірі 99
000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши
представників позивача, суд дійшов
висновку, що позов слід задоволити
повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із матеріалів справи
29.08.2012р. між сторонами укладено договір
№140 про поворотну фінансову допомогу,
відповідно до умов якого позивач надає
відповідачу поворотну фінансову
допомогу в сумі 99 000,00 грн. для виплати
заробітної плати працівникам
Сколівського військового лісгоспу, а
відповідач зобов'язується повернути
зазначену суму в обумовлений договором
термін без сплати відсотків за
фактичний строк користування
поворотною фінансовою допомогою.

Факт надання відповідачу 99 000,00 грн.
поворотної фінансової допомоги 29.08.2012р.
підтверджується банківською випискою,
копія якої міститься в матеріалах
справи, а оригінал оглянуто в судовому
засіданні.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до п.2.1. договору повернення
зазначеної в цьому договорі суми
повинно бути здійснено згідно графіка
повернення поворотної фінансової
допомоги, але не пізніше 29.11.2012р.

В матеріалах справи відсутні докази
повернення відповідачем 99 000,00 грн.
поворотної фінансової допомоги, відзив
на позов відповідач не подав.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд, враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України, дійшов
висновку про те, що позовна вимога
позивача про стягнення з відповідача 99
000,00 грн. заборгованості є
обґрунтованою, підтверджена
матеріалами справи, не спростована
відповідачем та підлягає задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата позивачем судового збору
підтверджується платіжним дорученням
№770 від 19.06.2014р. на суму 1 980,00 грн., який
відповідно до ст.49 ГПК України підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Сколівського військового
лісгоспу Державного підприємства
"Івано-Франківський ліспромкомбінат"
(82600, Львівська область, м.Сколе,
вул.Героїв Макіївки, буд. 28, ) на користь Державного
підприємства "Чернігівський
військовий лісгосп" (15558, Чернігівська
область, Чернігівський район,
смт.Гончарівське, вул.Лісова, 1, ) заборгованість в розмірі 99
000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 980,00
грн.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку ст.116
ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 01.08.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.