ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 серпня 2014 року Справа № 15/120 Вищий
господарський суд України в складі
колегії суддів:

Черкащенка М.М.-головуючий, Жукової Л.В.
(доповідач), Нєсвєтової Н.М.,розглянувши
касаційну скаргу Державної виконавчої
служби Українина ухвалугосподарського
суду Кіровоградської області від 20.05.2014
р.та постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
18.06.2014 р.у справі № 15/120 господарського
суду Кіровоградської областіза
позовомдочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"до1.
комунального підприємства
"Теплоенергетик", 2. дочірнього
підприємства "Теплоенергоцентраль"за
участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору відкритого
акціонерного товариства
"Кіровоградгаз"простягнення 10 275 832,93
грн.та за зустрічним
позовомкомунального підприємства
"Теплоенергетик"додочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"провизнання
договору недійснимВСТАНОВИВ:

Подана Державною виконавчою службою
України касаційна скарга не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України та
підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) касаційна скарга
підписується особою, яка подала скаргу,
або її уповноваженим представником.

Згідно із ст. 28 ГПК України справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище. Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ГПК України, письмові
докази подаються в оригіналі або
належним чином засвідченій копії.

Касаційна скарга підписана ОСОБА_4 без
подання належних доказів наявності у
даної особи відповідних повноважень.
Додана до касаційної скарги ксерокопія
довіреності № 4.4-03/4.4/1870 від 25.12.2013 р., в
порушення вимог ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України, не
засвідчена належним чином, а відтак не
може підтверджувати повноваження
ОСОБА_4 на підписання касаційної скарги
та не надає право ставити підпис на
документах на дату звернення з
касаційною скаргою. Таким чином,
скаржником не надані належні докази
повноважень ОСОБА_4 до касаційної
скарги, що є підставою для повернення
касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 1
ст. статті 1113 ГПК України.

Частиною четвертою статті 111
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до скарги
додаються докази надсилання копії
касаційної скарги іншій стороні у
справі.

З наданого фіскального чеку від 08.07.2014
р. не вбачається, що копію касаційної
скарги направлено саме комунальному
підприємству "Теплоенергетик",
оскільки фіскальний чек не містить
правильного найменування адреси
відповідача. Таким чином, зазначений
фіскальний чек не можна вважати
належним доказом надсилання копії
касаційної скарги іншій стороні у
справі.

Крім того, відповідно до частини 4
статті 111 ГПК України, якою встановлено
форму та зміст касаційної скарги, до
скарги додаються, зокрема, докази
сплати судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Втім, при зверненні з касаційною
скаргою Державною виконавчою службою
України не подано жодних доказів
виконання зазначених вимог
процесуального законодавства.
Натомість, заявлено клопотання про
відстрочку сплати судового збору у
зв'язку з тим, що Державна виконавча
служба України є бюджетною установою
та фінансується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про
судовий збір" суд, враховуючи майновий
стан сторони, може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі; зменшити розмір
судового збору або звільнити від його
сплати на підставі, зазначеній у
частині першій цієї статті. При цьому
обґрунтування пов'язаних з цим
обставин, які унеможливлюють сплату
судового збору у встановлених законом
розмірах, покладається на
заінтересовану сторону. Отже, за
приписами зазначеної норми,
відстрочення сплати судового збору
може мати місце за наявності виключних
обставин. Крім того, даною статтею
передбачено право суду, а не обов'язок
щодо відстрочки, розстрочки або
звільнення від сплати судового збору.

З огляду на наведене, заявлене
клопотання Державної виконавчої
служби України про відстрочення сплати
судового збору задоволенню не
підлягає.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Керуючись ст. 86, пунктом 1,3,4 статті 1113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній виконавчій службі
України в задоволенні клопотання про
відстрочку сплати судового збору за
подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу Державної виконавчої
служби України повернути скаржнику.

Головуючий:
Черкащенко М.М.

Судді:
Жукова Л.В.

Нєсвєтова Н.М.