ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2014
Справа № 917/1269/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВМ Ампер", вул.
Красіна, буд. 6, м. Кременчук, Полтавська
обл., 39605

до Приватного підприємства "Епіцентр",
вул. 60 років Жовтня, буд. 83/1, кв. 66, м.
Кременчук, Полтавська обл., 39623

про стягнення 98 305,62 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники:

від позивача: Лаврук В.О., довіреність №
10 від 14.04.2014 р., паспорт серії КН № 928739 ,
виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС
України в Полтавській області 18.06.1999 р.;

від відповідача: не з'явилися.

17.07.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору : розглядається позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВМ Ампер" про
стягнення з Приватного підприємства
"Епіцентр" 98 305,62 грн. заборгованості, що
виникла внаслідок неналежного
виконання останнім умов укладеного між
сторонами 20.11.2012 р. договору № 03-13 на
постачання природного газу.

Відповідач представництво у судове
засідання не забезпечив, вимог суду не
виконав, причин щодо цього суду не
повідомив. Останній відповідно до пп.
2.6.15 Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання та
про покладені на нього судом обов'язки,
про що свідчать матеріали справи.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у пп. 3.9.2
Постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" (із
змінами та доповненнями), у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, пояснення представника позивача
щодо можливості розгляду спору за
відсутності представника відповідача
та приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо право кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, суд не оцінює вказану обставину
як підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази, суд,

встановив :

20.11.2012 р. між Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВМ Ампер" (покупець)
та Приватним підприємством "Епіцентр"
(постачальник) було укладено Договір №
03-13 на постачання природного газу (а.с.
8-9, далі - Договір), відповідно до якого
постачальник зобов'язувався передати
природний газ покупцю, а останній
зобов'язувався прийняти та оплатити
газ на умовах даного договору (п. 1.1
Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне :

- постачальник передає покупцеві у 2013 р.
природний газ для потреб покупця в
об'ємі 207 тис.куб.м. (п. 2.1
Договору);

- постачальник здійснює постачання
газу покупцеві на умовах і в обсягах,
зазначених в п. 2.1 цього Договору, або в
скоригованих заявках, які покупець
надсилає до постачальника до 20 числа
поточного місяця (місяця споживання).
Фактична кількість газу, що
постачається у звітному періоді,
зазначається в Актах прийому-передачі
газу за кожний місяць та визначається
за показниками
контрольно-вимірювальних приладів, що
встановлені у покупця і відповідають
встановленим правилам і стандартам (п.
3.2 та п. 3.3 Договору);

- ціна за 1000,0 кубічних метрів, без
врахування вартості транспортування
газу по території України, складає - 3
509,00 грн., цільова надбавка 2% - 70,18 грн.,
ПДВ 20% - 715,84 грн. Разом: 4 295,02 грн.. Тариф
на постачання природного газу - 161,70
грн., загальна ціна складає 4 456,72 грн. (п.
4.1 Договору);

- розрахунки вартості газу
визначаються згідно п. 4.1 та п. 5.1.3
даного договору, а оплата за газ
здійснюється покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок постачальника за наступною
схемою : оплату в розмірі - 100% оплати за
природний газ не пізніше 15 числа місяця
споживання. Остаточний розрахунок за
спожитий газ - до 5 числа місяця,
наступного за місяці споживання (п. 5.1
Договору);

- звірка розрахунків здійснюється
сторонами на підставі відомостей про
фактичну оплату вартості спожитого
газу Покупцем та акту реалізації газу
до 25 числа, наступного за звітним
місяця. Указана звірка оформлюється
актом звірки (п. 5.3 Договору);

- договір діє з моменту його підписання
Сторонами і до 01.01.2014 р. в частині
постачання газу, в частині розрахунків
за газ - до їх повного здійснення. В разі
дострокового розірвання договору в
односторонньому порядку, Покупець
зобов'язаний за один календарний
місяць повідомити Постачальника.
Договір вважається продовженим на один
календарний рік, якщо за місяць до
кінця його терміну дії однією із сторін
не буде заявлено про відмову від цього
договору, або його перегляд (п. 9.1 та п. 9.5
Договору).

24.07.2013 р. між сторонами укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору,
відповідно до якої п. 4.1 Договору
викладено у новій редакції, зокрема,
загальна вартість газу з 01.01.2014 р.
встановлена у розмірі 4 233,82 грн. (а.с. 10).

За даними позивача (пояснення № 405 від
09.07.2014 р. (вх. № 8981 від 11.07.2014 р.)
відповідно до п. 9.5 Договору останній
був продовжений на один календарний
рік.

Відповідачем було пред'явлено
позивачеві рахунок № 184 від 25.02.2014 р. на
оплату 15 тис.куб.м. газу загальною
вартістю 59 580,18 грн. та рахунок № 225 від
12.03.2014 р. на оплату 10 тис.куб.м.
природного газу загальною вартістю 39
720,12 грн. (а.с. 12,13), які було оплачено
позивачем платіжними дорученнями № 610
від 03.03.2014 р. на суму 59 580,18 грн. та № 805
від 20.03.2014 р. на суму 39 720,12 грн. (а.с. 14, 15).

В порушення прийнятих на себе
зобов'язань за Договором відповідач
поставив покупцю газ не у повному
обсязі. Як вбачається з матеріалів
справи, між сторонами проводилась
звірка взаєморозрахунків та було
складено належним чином оформлений акт
звірки, який підписаний представниками
сторін та скріплений печатками сторін.
Згідно даного акту станом на 01.04.2014 р. за
відповідачем рахується заборгованість
у розмірі 98 305,62 грн. (а.с. 16).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АВМ Ампер" (покупець)
звернулося до Приватного підприємства
"Епіцентр" (постачальник) листом № 229
від 01.04.2014 р. (а.с. 17), у якому вимагало
повернути кошти в сумі 98 305,62 грн., у
відповідь на який листом № 36 від 16.04.2014
р. Приватне підприємство "Епіцентр"
(постачальник) повідомило про
можливості повернення ним позивачеві
вказаної суми коштів при поверненні їх
Приватному підприємству "Епіцентр"
постачальником останнього (а.с. 18).

За даними позивача, на момент подання
позову до суду відповідач свої
зобов'язання щодо поставки газу у
повному обсязі не виконав, передоплату
не повернув, заборгованість останнього
складає 98 305,62 грн..

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з даним
позовом про стягнення з відповідача 98
305,62 грн. заборгованості, що виникла
внаслідок неналежного виконання
останнім умов укладеного між сторонами
20.11.2012 р. договору № 03-13 на постачання
природного газу.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
договору поставки.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. За приписами ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна
сторона-постачальник, зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій сторони - покупцеві
товар, а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар і сплатити за
нього певну грошову суму.

Стаття 663 Цивільного кодексу України
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу. Відповідно до ст. 599
Цивільного кодексу України та ст. 202
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання
припиняється, зокрема, виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.
Частиною першою ст. 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк. Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства. Згідно
з частиною першої ст. 96 Цивільного
кодексу України юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, за приписами п. 7 ст. 193
Господарського кодексу України не
допускається відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Якщо внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 2 ст. 693 Цивільного
кодексу України якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач належним чином виконував
зобов'язання за вищезазначеним
Договором щодо здійснення ним
попередньої оплати товару у березні 2014
року. Відповідач в порушення прийнятих
на себе зобов'язань за вказаними
Договорами та приписів ст. 662, ст. 663
Цивільного кодексу України не поставив
позивачу товар (природний газ) у
встановлені у Договорі з урахуванням
ст. 530 Цивільного кодексу України
строки, суму передоплати в розмірі 98
305,62 грн. не повернув. Дана обставина
відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи будь-яких
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги
підтверджені документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Епіцентр" (вул. 60 років Жовтня, буд. 83/1,
кв. 66, м. Кременчук, Полтавська
обл., 39623), ідентифікаційний код
юридичної особи 30874228 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВМ Ампер" (вул.
Красіна, буд. 6, м. Кременчук, Полтавська
обл., 39605), ідентифікаційний код
юридичної особи 30484951 - 98 305,62 грн.
основного боргу.

Видати наказ з набранням чинності цим
рішенням.

Повне рішення складене 21.07.2014 р..

Суддя

О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.