ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р.
Справа № 917/1314/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Медуниця О.Є., суддя Черленяк М.І.
при секретарі
Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників:

позивача - Лукавської Г.М. (довіреність
№ 112 від 23 червня 2014 року),

Шевченко Л.М. (довіреність №
113 від 23 червня 2014 року),

першого відповідача - ОСОБА_3
(довіреність бн від 02 вересня 2013 року),

другого відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача за
первісним позовом - Повного товариства
"Очкур і компанія ломбард "Наше діло", м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області (вх. № 1339П/1-6) на рішення
господарського суду Полтавської
області від 06 березня 2014 року у справі
№ 917/1314/13

за позовом Повного товариства "Очкур і
компанія ломбард "Наше діло", м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області,

до 1) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
м. Кременчук Полтавської області,

2) Приватного підприємства "ТВМ -
Кременчук", м. Кременчук Полтавської
області,

про стягнення 75721,00 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, м. Кременчук
Полтавської області,

до Повного товариства "Очкур і компанія
ломбард "Наше діло", м. Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області,

про стягнення 6000,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Повне товариство "Очкур і
компанія ломбард "Наше діло" звернулось
до господарського суду Полтавської
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 та Приватного
підприємства "ТВМ - Кременчук", про
стягнення 75721,00 грн. завданих збитків.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 подав
до Повного товариства "Очкур і компанія
ломбард "Наше діло" зустрічний позов
про стягнення 6000,00 грн. заборгованості
по орендній платі за користування
нежитловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_2 за укладеним між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 та Повним
товариством "Очкур і компанія ломбард
"Наше діло" договором оренди
нежитлового приміщення від 01 червня 2012
року.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 06 березня 2014
року (колегія суддів у складі :
головуючий суддя Киричук О.А., суддя
Безрук Т.М., суддя Кльопов І.Г.) в
задоволенні первісного позову
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено частково. Стягнуто з
Повного товариства "Очкур і компанія
ломбард "Наше діло" на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 1500,00 грн.
заборгованості по орендній платі та
430,13 грн. витрат по сплаті судового
збору. В іншій частині зустрічного
позову відмовлено.

Позивач за первісним позовом - Повне
товариство "Очкур і компанія ломбард
"Наше діло", з рішенням суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Полтавської області від 06 березня 2014
року та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги Повного
товариства "Очкур і компанія ломбард
"Наше діло" та стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 75721,00 грн.
завданих збитків і судовий збір в сумі
1720,50 грн., в задоволенні зустрічного
позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги,
зокрема, зазначає, що суд першої
інстанції не надав правової оцінки
тому факту, що однією з позовних вимог
позивача за первісним позовом було
стягнення з відповідача за первісним
позовом збитків за те, що він в
орендованому приміщенні почав ремонт,
що унеможливлювало вести господарську
діяльність ломбардом. Крім того,
задовольняючи зустрічну позовну заяву
та стягнувши з позивача за первісним
позовом орендну плату у сумі 1500,00 грн.,
суд не врахував, що до закінчення
строку дії договору оренди від 01 червня
2012 року, Повне товариство "Очкур і
компанія ломбард "Наше діло" вимушено
було звільнити орендоване приміщення,
а пункт ломбарду демонтувати та
припинити господарську діяльність, у
зв'язку із проведенням ремонтних робіт.

Розгляд апеляційної скарги
відкладався.

24 червня 2014 року на адресу Харківського
апеляційного господарського суду
Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
надіслав відзив на апеляційну скаргу
(вх. 4970), в якому вважає, що апеляційна
скарга первісного позивача є
необґрунтованою, викладені в ній
доводи не відповідають дійсним
обставинам справи, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів, перший
відповідач за первісним позовом
посилається на те, що позивачем не
доведений той факт, що в спірному
орендованому позивачем приміщенні
були розпочаті ремонтні роботи. Так,
акт огляду охоронюваного об'єкту
відділення ломбарду Кременчуцького
відділу державної служби охорони від 12
квітня 2013 року був складений за
відсутністю ФОП ОСОБА_4 Висновки
судового експерта були зроблені по
фотознімкам, без виїзду на місцевість.
Таким чином, вважає, посилання позивача
за первісним позовом на те, що ФОП
ОСОБА_4 чинив перешкоди у здійсненні
ломбардом своєї фінансової
господарської діяльності не
відповідають дійності, а докази, на які
він посилається є неналежними. Крім
того, позивачем за первісним позовом
були заявлені збитки, але ним не
доведено всіх елементів цивільного
правопорушення, в розумінні статтей 22
Цивільного кодексу України та 224
Господарського кодексу України.
Ломбард самовільно звільнив
орендоване ним приміщення, зробив
демонтаж до закінчення строку дії
договору оренди, а тому існували всі
підстави для стягнення з нього на
користь ФОП ОСОБА_4 заборгованості по
орендній платі.

07 липня 2014 року на адресу Харківського
апеляційного господарського суду
Приватне підприємство "ТВМ - Кременчук"
надіслало клопотання (вх.5295) про
розгляд апеляційної скарги без участі
його представника, в якому також
просить залишити рішення
Господарського суду Полтавської
області від 06 березня 2014 року без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від 22
липня 2014 року, у зв'язку із відпусткою
судді Ільїна О.В., для розгляду справи №
917/1314/13 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя Камишева Л.М.,
суддя Медуниця О.Є., суддя Черленяк М.І.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу відповідно до вимог
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України,
вислухавши пояснення представників
сторін, перевіривши повноту
встановлення місцевим господарським
судом обставин, що мають значення для
справи та правильність застосування
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні первісних
позовних вимог, місцевий господарський
суд дійшов висновку про відсутність
правових підстав для стягнення з
відповідача збитків, в порядку статті 22
Цивільного кодексу України, статей 224-225
Господарського кодексу України,
оскільки позивачем не було доведено
порушення відповідачем своїх
зобов'язань і виникнення внаслідок
цього відповідного обов'язку по сплаті
коштів, заявлених до стягнення.

Застосовуючи до спірних правовідносин
приписи статей 193,199 Господарського
кодексу України та статей 509, 525-526
Цивільного кодексу України, суд першої
інстанції задовольнив зустрічний
позов в частині стягнення з
відповідача за зустрічним позовом
заборгованості по орендній платі за
один місяц.

Колегія суддів апеляційної інстанції
частково погоджується з висновками
місцевого господарського суду та
зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору (частина 1
статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Як убачається із матеріалів, 01 червня
2012 року між Повним товариством "Очкур і
компанія ломбард "Наше діло" та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
був укладений договір оренди
нежитлового приміщення, загальною
площею 6 кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 11-13).

Згідно п.1.2 договору оренди, метою
оренди є ломбардна діяльність.

Строк оренди складає з 01 червня 2012 року
по 31 травня 2013 року (п. 3.1 договору
оренди).

Відповідно до частини 1 статті 759
Цивільного кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Про здачу в оренду приміщення був
складений акт приймання-передачі
нежитлового приміщення до договору
оренди від 01 червня 2012 року (т.1 а.с. 14).

12 квітня 2013 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 розпочав ремонтні
роботи у приміщенні, за адресою:
АДРЕСА_2, частину якого орендує Повне
товариство "Очкур і компанія ломбард
"Наше діло".

Як зазначив позивач за первісним
позовом, йому були завдані збитки в
результаті порушення відповідачем
зобов'язання у вигляді завдання
перешкод в користуванні орендованим
приміщенням, дострокове розірвання
договору оренди в одноособовому
порядку.

При цьому, позивач за первісним позовом
виходив з того, що з 12 квітня 2013 року,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 почав
чинити перешкоди у доступі позивачу до
орендованого ним приміщення, що
унеможливило господарську діяльність
позивача і призвело до її припинення на
об'єкті оренди. При цьому, умовами
укладеного між сторонами договору
оренди, не передбачено можливості
проведення ремонтиних робіт в період
дії цього договору.

Судовою колегією встановлено, що 12
квітня 2014 року Повне товариство "Очкур
і компанія ломбард "Наше діло"
звернулось із заявою до
Автозаводського райвідділу міського
управління внутрішніх справ з предмету
протидії законній діяльності з боку
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

Згідно наданої в суд апеляційної
інстанції копії постанови слідчого СВ
Кременчуцького МВ УМВС України в
Полтавській області про закриття
кримінального провадження від 31
березня 2014 року, 13 квітня 2014 року з
зазначених вище підстав почате
досудове розслідування за частиною 1
статті 206 Кримінального кодексу
України - протидія законній
господарській діяльності. В результаті
проведеної слідчими органами
перевірки було встановлено, що
причиною дострокового звільнення
орендованого приміщення та демонтажу
кіоску ломбарду стали ремонтні роболти
на першому поверсі нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2, і які
унеможливили охорону кіоску ломбарду,
обов'язковість якої передбачена
Законом України від 18 листопада 1997 року
№ 637/97-ВР «Про державне регулювання
видобутку, виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними» та унеможливили доступ та
перебування в приміщенні, де
розташована будівля кіоску ломбарду
його працівників та клієнтів, що
призвело до припинення його діяльності
за цією адресою та звільнення
приміщення з 15.04.2013 року (т. 2 а.с. 186-187).

Відповідно до акту огляду
охоронюваного об'єкту відділення
ломбарду ПТ «Очкур і Компанія Ломбард
«Наше діло» від 12 квітня 2013 року,
встановлено, що на охоронювальному
об'єкті, розташованому за адресою:
АДРЕСА_2, охорона якого здійснюється у
відповідності до договору про
централізовану охорону майна на
об'єкті, за ініціативою власника
приміщення проводиться капітальний
ремонт, який робить приміщення
непридатним для експлуатації і
ставлять під загрозу належне надання
послуг з охорони майна (т.1 а.с. 19).

За висновком експертного
будівельно-технічного дослідження №
454/12-13, який складений судовим експертом
Харченком В.В. 02 грудня 2013 року (т. 2 а.с.
113-115), не допускається перебування в
приміщеннях (будівельних майданчиках),
в яких проводяться ремонтно-будівельні
роботи, сторонніх людей, які не зайняті
безпосередньо будівельними роботами.

До закінчення дії договору оренди
нежитлового приміщення, 15 квітня 2013
року Повне товариство "Очкур і
компанія ломбард "Наше діло" було
вимушено звільнити орендоване
приміщення, демонтувати пункт ломбарду
та припинити господарську діяльність
за цією адресою.

Як зазначає позивач, йому в результаті
порушення першим відповідачем
зобов'язання у вигляді завдання
перешкод в користуванні орендованим
приміщенням, дострокове розірвання
договору оренди в однособовому
порядку, позивачу завдані збитки у
розмірі 75721,00 грн., які складаються з
наступного:

-20120,00 грн. - вартість монтажу приміщення
ломбарду в орендованому приміщенні;

- 8400,00 грн. - вартість демонтажу
приміщення ломбарду;

- 47201,00 грн. - сума неодержаного прибутку
(втраченої вигоди).

В підтвердження суми збитків, позивач
посилається на те, що між ним та ЧП
ОСОБА_7 був укладений договір № 273/09 від
01 серпня 2009 року на монтаж обладнання
відділення ломбарду в орендованому
приміщенні (т.1 а.с. 29-32) Витрати на
монтаж склали 20120,00 грн., що
підтверджується актом виконаних робіт
та квитанціями (т. 1 а.с. 34-35).

Послуги з демонтажу відділення
ломбарду, згідно пункту 4.1 договору №
12/10 від 12 квітня 2013 року, склали 8400,00 грн.
(т.1 а.с.26). Послуги, згідно цього
договору надані та оплачені.(т.1 а.с. 27).

До збитків, позивачем були заявлені
неодержані прибутки (упущена вигода) на
суму 47201,00 грн., яка підтверджується
зробленим розрахунком (т.1 а.с. 22-23).

Колегія суддів вважає за потрібне
зазначити наступне.

Частинами 1-3 статті 22 Цивільного
кодексу України передбачено, що особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

У відповідності до положень частини 2
статті 224 Господарського кодексу
України під збитками розуміються
витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а
також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Колегія суддів звертає увагу, що
підставою для відшкодування збитків є
наявність усіх елементів складу
цивільно-правового правопорушення, а
саме: протиправної поведінки особи,
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою боржника та
збитками, вини особи, яка заподіяла
збитки.

Такий елемент, як наявність збитків,
полягає у будь-якому знеціненні блага,
що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача
збитків полягає у порушенні правової
норми, що виявляється у здійсненні
заборонених правовою нормою дій або в
утриманні в здійсненні наказів
правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови
цивільно-правової відповідальності, як
причинний зв"язок між протиправною
поведінкою і шкодою (збитками),
зумовлена необхідністю встановлення
факту, що саме протиправна поведінка
конкретної особи, на яку покладається
така відповідальність, є тією
безпосередньою причиною, що з
необхідністю та невідворотністю
спричинила збитки.

Вина є суб'єктивним елементом
відповідальності і полягає у
психічному ставленні особи до вчинення
нею протиправного діяння і
проявляється у вигляді умислу або
необережності.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів, виключає склад
правопорушення взагалі, а тому
цивільна відповідальність не настає
(така правова позиція також викладена в
Постанові Верховного Суду України від
22 січня 2013 року у справі № 5011-71/2684-2012.

На підставі аналізу наявних матеріалів
справи у сукупності з вимогами чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач не надав суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження розміру завданих
збитків.

Боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язаннями, доказується
кредитором (частини 1, 2 статті 623
Цивільного кодексу України).

Позивач за первісним позовом не довів
за допомогою документів
бухгалтерського та податкового обліку
розмір завданих збитків (в т.ч. упущеної
вигоди), не підтвердив відповідними
документами, що він вживав необхідні
заходи щодо одержання доходів та
належним чином, у відповідності до
діючого законодавства, не обґрунтував,
з яких міркувань він виходив при
визначенні розміру упущеної вигоди.

Пунктом 2 роз'яснень Вищого
арбітражного суду України № 02-5/218 від 30
березня 1995 року «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язань за договором
поставки» зазначено, що відповідно до
статей 18 та 20 Закону України "Про
підприємства в Україні" підприємство
самостійно планує свою діяльність і
основним узагальнюючим показником
фінансових результатів господарської
діяльності на всіх підприємствах
незалежно від форм власності є
прибуток (доход). Визначаючи ці
показники, підприємства незалежно від
форми власності повинні керуватися
Законом України "Про оподаткування
прибутку підприємств", згідно з яким
прибуток визначається як скоригований
валовий доход відповідного звітного
періоду, зменшений на суму валових
витрат виробництва та обігу і суму
амортизаційних відрахувань, і включає
зокрема загальні доходи від реалізації
товарів (робіт, послуг).

Позивач не обґрунтував та нормативно
не підтвердив, яким чином вартість
монтажу приміщення ломбарду на суму
20120,00 грн. та його демонтаж у розмірі
8400,00 грн. відноситься до збитків.

Дані вимоги позивача за первісним
позовом не підлягають задоволенню,
оскільки такі витрати не пов'язанні з
безпосереднім перешкоджанням Фізичною
особою підприємцем ОСОБА_4 позивачу за
первісним позовом у користуванні
орендованим приміщенням за договором
оренди від 01 червня 2012 року. Вони не
мають причино-наслідкового зв'язку між
діями відповідача та витратами
позивача за первісним позовом. Вказані
витрати були проведені в порядку
здійснення Повним товариством "Очкур і
компанія ломбард "Наше діло" своєї
господарської діяльності. Витрати,
зроблені позивачем на покращення
орнеднованого майна, не можуть
вважатися збитками, оскільки були
здійснені під час дії договору оренди
нежитлового приміщення від 01.06.2012 року.

Пред'явлення вимоги про відшкодування
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
покладає на кредитора обов'язок
довести, що ці доходи (вигода) не є
абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі використання
зазначених приміщень.

Позивач повинен довести також, що він
міг і повинен був отримати визначені
доходи, і тільки неправомірні дії
відповідача стали єдиною і достатньою
причиною, яка позбавила його
можливості отримати прибуток на суму
47201,00 грн.

Колегією суддів встановлено, що вимоги
позивача за первісним позовом про
стягнення упущеної вигоди базуються на
розрахунку можливого прибутку. Такий
розрахунок є теоретичним, побудованим
на можливих очікуваннях отримання
певного доходу та не підтверджений
відповідними документами, що свідчили
б про конкретний розмір прибутку, який
міг би і повинен був отримати позивач,
якщо б відповідач не здійснював
протиправні дії.

Таким чином, вимоги позивача за
первісним позовом про стягнення
збитків не підлягають задоволенню,
оскільки витрати, пов'язані з монтажом,
демонтажом у приміщенні ломбарду та
неодержаний прибуток не пов'язанні з
безпосереднім перешкоджанням Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 у
користуванні орендованим приміщенням
за договором оренди від 01 червня 2012
року. Вони не мають
причино-наслідкового зв'язку між діями
відповідача та витратами позивача за
первісним позовом.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду щодо
відсутності підстав для задоволення
первісного позову про стягнення
збитків на суму 75721,00 грн.

Проте, колегія суддів не може
погодитися із висновком суду перешої
інстанції у мотивувальній частині
рішення про те, що позивач не довів
порушення відповідачем своїх
зобов'язань, що ФОП ОСОБА_4 чинив
перешкоди Повному товариству "Очкур і
компанія ломбард "Наше діло" у
користуванні орендованим приміщенням,
що змусило останнього достроково
звільнити орендоване приміщення та
припинити підприємницьку діяльність
за адресою: АДРЕСА_2.

Так, колегія суддів апеляційної
інстанції приймає до уваги акт огляду
охоронюваного об'єкту відділення
ломбарду від 12 квітня 2013 року,
складений комісією Кременчуцького
відділу Державної служби охорони (т.1
а.с. 19), яким встановлено, що на
охоронювальному об'єкті, розташованому
за адресою: АДРЕСА_2, охорона якого
здійснюється у відповідності до
договору про централізовану охорону
майна на об'єкті, за ініціативою
власника приміщення проводиться
капітальний ремонт, який робить
приміщення непридатним для
експлуатації і ставить під загрозу
належне надання послуг з охорони майна.

Протоколом огляду місця події від 12
квітня 2013 року та постановою слідчого
СВ Кременчуцького МВ УМВС України в
Полтавській області від 31 травня 2014
року по кримінальному провадженні
також зафіксовано факт проведення
ремонту в спірному приміщенні, що
унеможливило здійснювати господарську
діяльність ломбардом (т. 1 а.с. 163-165; т.2
а.с. 186-187).

Разом з тим, посилання позивача за
первісним позовом на те, що
відповідачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 були
заявлені вимоги про звільнення
орендованого приміщення строком до 12
квітня 2013 року та дострокове
припинення договору оренди (т.1 а.с. 44) є
безпідставними, зважаючи на таке.

Як убачається із матеріалів справи,
ухвалою Господарського суду
Полтавської області від 29 жовтня 2013
року по справі № 917/1314/13 для вирішення
питання щодо ідентифікації особи, яка
підписала 12 березня 2013 року
повідомлення з вимогою про звільнення
спірного приміщення, була призначена
почеркознавча експертиза. Витрати за
проведення судової почеркознавчої
експертизи покладено на позивача за
первісним позовом.

Експертною установою надіслано
повідомлення № 11686 про неможливість
надання висновку, у зв'язку з
невиконанням вимог експерта щодо
оплати вартості робіт по проведенню
експертизи.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

При цьому питання встановлення
ідентичності підпису потребує
спеціальних знань і з урахуванням
вимог статей 41, 42 Господарського
процесуального кодексу України може
бути вирішено лише за допомогою
призначення відповідної судової
експертизи та отримання висновку
експерта.

Не сплативши за експертизу, позивач за
первісним позовом не надав,
передбаченим Господарським
процесуальним кодексом України
способом, доказів в обґрунтування
своїх вимог щодо ідентичності підпису
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в
листі від 12 березня 2013 року про
звільнення спірного приміщення.

Отже, щодо зустрічних позовних вимог,
то судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстації про
стягнення з відповідача за зустрічним
позовом заборгованості за орендну
плату у розмірі 1500,00 грн., зважаючи на
таке.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 631 Цивільного
кодексу України, строком договору є
час, протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

У пункті 3.1 договору оренди від 01 червня
2012 року зазначено, що строк оренди
складає з 01 червня 2012 року по 31 травня
2013 рік. Обчислення строку оренди
починається з моменту передачі
приміщення Орендарю за актом
приймання-передачі і закінчується у
відповідні місяць і число останнього
місяця строку оренди.

Відповідно до статей 759 Цивільного
кодексу України України та 283
Господарського кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Стаття 285 Господарського кодексу
України, що кореспондується із нормами
статті 762 Цивільного кодексу України,
передбачає, що орендар, зокрема,
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Пунктом 4.1 договору оренди від 01 червня
2012 року встановлено, що розмір орендної
плати за всю площу приміщення на
календарний місяць складає 1500,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується
оплата орендних платежів відповідача
за зустрічним позовом з червня 2012 року
по квітень 2013 рік (т.1 а.с. 37-43).

Строк оренди закінчився 31 травня 2013
рік, докази оплати орендних платежів за
травень 2013 рік у розмірі 1500,00 грн. в
матеріалах справи відсутні.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
просить у зустрічному позові стягнути
з Повного товариства "Очкур і компанія
ломбард "Наше діло" заборгованість по
орендній платі за користуванням
нежитловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_2 в розмірі 6000,00 грн.

Однак, такі вимоги позивача за
зустрічним позовом не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктами 5.1.3, 5.1.4 договору оренди від 01
червня 2012 року передбачені обов'язки
орендодавця, відповідно до яких,
орендодавець зобов'язаний не
здійснювати дії, що можуть мати
наслідком обмеження Орендаря у
користуванні ним приміщенням;
забезпечувати безперешкодне
використання Орендарем приміщення на
умовах цього договору.

Відповідно до статтей 1, 3, 21 Закону
України від 18 листопада 1997року «Про
державне регулювання
видобутку,виробництва і вигортання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними» операціями з дорогоцінними
металами єприймання під заставу
ювелірних та побутових виробів з
дорогоцінних металів. Положення цього
закону поширюються на відносини у
сфері зберігання дорогоцінних металів.
Суб'єкти господарювання зобов'язані
забезпечити охорону дорогоцінних
металів. Охорона дорогоцінних металів
здійснюється в установленому порядку
органами внутрішніх справ або
організаціями, які мають одержані в
установленому порядку ліцензії на
здійснення такої діяльності.

Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції про порядок
одержання, використання, обліку та
зберігання дорогоцінних металів
ідорогоцінного каміння, яка
затверджена Наказом Міністерства
фінансві України № 84 від 06 квітня 1998
року, зберігання дорогоцінних металів
і дорогоцінного каміння здійснюється у
спеціальних приміщеннях, обладнаних
сучасними технічними засобами охорони.
Місця зберігання після закінчення
роботи повинні замикатись,
пломбуватись або опечатуватись та
здаватись під охорони.

Повне товариство "Очкур і компанія
ломбард "Наше діло", згідно Довідки АБ №
562245 ЄДРПОУ та засновницького договору
Повного товариства, є фінансовою
установою, яка надає послуги ломбарду і
здійснює операції з дорогоцінними
металами і дорогоцінним камінням.

Як вже було зазначено вище, позивач за
зустрічним позовом розпочав ремонтні
роботи в спірному приміщенні.

Ремонтні роботи в орендованому
відповідачем за зустрічним позовом
приміщенні, де розташований кіоск
ломбарду, призвели до порушень
встановленої сигналізації та
унеможливило охорону об'єкту ломбарду,
тобто здійснив порушення пунктів 5.1.3,
5.1.4 договору оренди від 01 червня 2012 року

Відповідно до довідки Кременчуцького
відділу державної служби охорони при
УМВС України в Полтавській області від
15 вересня 2013 року за № 1127, у зв'язку із
проведенням капітального ремонту
приміщення, де розташований пункт
ломбарду, його охорона прининена з 12
квітня 2013 року (т.1 а.с. 122).

15 квітня 2013 відповідач за зустрічним
позовом звільнив орендоване ним
приміщення, та з цього часу був
відсутній в цьому приміщенні, що
підтверджується, зокрема, договором на
демонтаж відділення приміщення (т. 1 а.с.
26) та актом виконаних робіт (т.1 а.с. 27).

Згідно пунктів 7.1, 7.3 договору оренди
від 01 червня 2012 року передбачено, що
приміщення вважається повернутим
орендодавцю з моменту підписання акту
приймання-передачі приміщення. Акт
приймання-передачі надається
орендарем або орендодавцем протягом 15
календарних днів з моменту закінчення
строку оренди за цим договором. У разі
не підписання орендарем або
орендодавцем акту приймання-передачі
протягом п'яти календарних днів з дня
його отримання та не надання стронами
мотивованої письмової відмови від
підписання акту протягом зазначеного
строку, приміщення вважається
переданим орендарем та прийнятим
орендодавцем.

Як вбачається з матеріалів справи,
Повне товариство "Очкур і компанія
ломбард "Наше діло" 21 травня 2013 року
направило на адресу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 акт здачі
приміщення, однак цінний лист з описом
повернувся відправникові з позначкою:
«по закінченню терміну зберігання» (т. 1
а.с.114-115).

Також слід зазначити, що згідно пункту
4.4 договору оренди від 01 червня 2012 року,
сторони не пізніше останнього числа
кожного місяця зобов'язані підписати
двосторонній Акт про надання послуг,
який підтверджує факт оренди
приміщення в поточному місяці.
Орендодавець не пізніш чим за 5 днів до
закінчення поточного місяця надає
Орендарю акт виконаних робіт у двох
примірниках. Орендар зобов'язаний у
дводенний термін розглянути його,
підписати, скріпити своєю печаткою і
один примірник акту повернути
Орендодавцю. При наявності зауважень
надати їх Орендодавцю в той же термін.
Протягом двох днів сторони зобов'язані
врегулювати спірні питання.

На виконання цього пункту договору
відповідач за первісним позовом
направляв зазначені акти позивачеві,
після чого були сплачені останнім
орендні платежі. Проте, акт про надання
послуг, який би підтверджував факт
оренди приміщення за травень 2013 року, в
матеріалах справи відсутній.

Відповідно до частини 6 статті 762
Цивільного кодексу України, наймач
звільняється від плати за весь час,
протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає.

З огляду на вищенаведене, у позивача за
зустрічним позовом відсутні підстави
для стягнення з відповідача орендної
плати за заявлений ним у позовній заяві
період з травня по серпень 2013 року.

Як вже зазначалось в цій постанові,
позивачем за первісним позовом були
сплачені орендні платежі по квітень 2013
року включено. Повне товариство "Очкур
і компанія ломбард "Наше діло"
припинило свою господарську
діяльність у спірному приміщенні за
вказаною у договорі оренди від 01 червня
2012 року адресою, з 15 квітня 2013 року.
Вимоги щодо повернення Повному
товариству "Очкур і компанія ломбард
"Наше діло" суми орендної плати за
період з 16 по 30 квітня 2013 року, тобто за
період, коли фактично ломбард не
користувався спірним приміщення, не
заявлялись.

Надаючи правову оцінку всім обставинам
справи у їх сукупності, що відповідає
приписам частин 1, 2 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, за якими, у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу та не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що при прийнятті оскаржуваного
рішення в частині часткового
задовлення зустрічних позовних вимог,
місцевий господарський суд неповно
з'ясував обставини справи та
неправильно застосував норми
матеріального права, у зв'язку з чим
рішення господарського суду
Полтавської області від 06 березня 2014
року по справі № 917/1314/13 підлягає
скасуванню в частині задоволення
зустрічних позовних вимог.

Відповідно до статті 105 Господарського
процесуального кодексу України в
постанові мають бути зазначені,
зокрема, новий розподіл судових витрат
у разі скасування чи зміни рішення.

Статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, зокрема, що судовий збір
покладається у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Апелянтом оскаржується, як первісний,
так і зустрічний позови, ним сплачений
судовий збір у розмірі 1827,00 грн.,
враховуючи часткове задоволення
апеляційної скарги, то з відповідача за
первісним позовом на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір за
подання апеляційної скарги у розмірі
913,50 грн.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Повного товариства
"Очкур і компанія ломбард "Наше діло"
задовільнити частково.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 06 березня 2014
року у справі № 917/1314/13 в частині
задоволенні зустрічних позовних вимог
скасувати.

Прийняте нове рішення, яким у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м. Кременчук Полтавської
області, (39600, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 ) на
користь Повного товариства "Очкур і
компанія ломбард "Наше діло" (проспект
Аношкіна, 31, м.Дніпродзержинськ,
Дніпропетровська область, 51931,
ідентифікаційний код 20307730) судовий
збір у розмірі 913,50 грн.

Доручити господарському суду
Полтавської області видати
відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

суддя
Медуниця О.Є.

суддя
Черленяк М.І.

Повна постанова складена 23.07.2014р.