ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.07.2014 Справа № 920/1030/14

За позовом: Сумської міської ради, м.
Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віта», м. Суми

про внесення змін до договору на право
тимчасового користування землею

СУДДЯ КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: Базіль Р.В.,
довіреність № 280/020202-17 від 10.02.2014 р.;

Від відповідача: не з'явився;

При секретарі судового засідання
Нестеренко О.В.

Суть спору: позивач просить суд вважати
укладеними зміни до Договору на право
тимчасового користування землею (в
тому числі на умовах оренди) від 12.01.1998
р. №173 в частині розміру орендної плати,
а саме: розміру відсотку від
нормативної грошової оцінки землі
шляхом викладення п. 2.1. договору в
наступній редакції: «Орендна плата на
рік становить 3,0% від нормативної
грошової оцінки землі. Складовими
частинами розрахунку орендної плати є:
розмір відсотку від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки;
нормативна грошова оцінка землі станом
на момент укладання договору, з
наступним урахуванням щорічної
індексації нормативної грошової
оцінки земель відповідно до
Податкового кодексу України. Орендна
плата вноситься Орендарем у грошовій
формі щомісяця протягом 30 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем податкового
(звітного) місяця, на рахунок міського
бюджету м. Суми №0002, код платежу
13050200. Банк одержувача ГУДКСУ в Сумській
області код 37970593, МФО 837013». Крім того,
просить суд покласти судові витрати на
відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача письмового
відзиву на позов не подав, в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, тому відповідно до вимог ст. 75
ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив:

12 січня 1998 року між Сумською міською
радою і ТОВ «Віта» було укладено
Договір № 173 на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) (далі за текстом -
«Договір»), відповідно до умов якого
позивач передав, а відповідач прийняв у
тимчасове користування земельну
ділянку площею 2,53 га для будівництва
виробничої бази. Договір зареєстровано
в книзі записів договорів на право
тимчасового користування землею 12
січня 1998 року за № 173.

Розділом 2 Договору передбачено, що
орендна плата за землю вноситься
землекористувачем щорічно у вигляді
орендної плати у розмірі середньої
ставки земельного податку.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що
права і обов'язки визначаються за
згодою сторін відповідно до Земельного
кодексу України.

Частиною 8 ст. 93 Земельного кодексу
України визначено, що відносини,
пов'язані із орендою землі регулюються
законом.

Статтею 21 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Відповідно до ст. 290 Податкового
кодексу України річна орендна плата за
земельні ділянки, які перебувають у
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до
Бюджетного кодексу України і не може
бути меншою для інших категорій земель
(від категорій земель
сільськогосподарського призначення) -
трикратного розміру земельного
податку; та не може бути більшою 12% від
нормативної грошової оцінки землі (ст.
288 Податкового кодексу України).

Таким чином, орендна плата за
договорами оренди землі
несільськогосподарського призначення
не може бути меншою ніж 3 % та не може
бути більшою за 12 % від нормативної
грошової оцінки землі.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що
земельна ділянка передається під
розміщення бази.

Судом встановлено, що на момент
укладення Договору в 1998 році діяла
нормативна грошова оцінка земель у
розмірі 1%. Відповідач продовжує
користуватися земельною ділянкою
відповідно до умов договору.

04.12.2013 р. було прийнято рішення Сумської
міської ради №2870-МР «Про внесення змін
до діючих договорів оренди земельних
ділянок в частині розміру орендної
плати, відповідно до якого для
земельних ділянок із функціональним
використанням не зазначеним прямо у
договорі розмір відсотку від грошової
оцінки землі для обчислення орендної
плати встановлено мінімальний - 3,0% (п. 11
«Для об'єктів іншого призначення»
Додатку до рішення , а також
запропоновано орендарям внести
відповідні зміни до договорів оренди
земельних ділянок.

Таким чином розмір орендної плати на
рік згідно даного Договору та чинного
законодавства України повинен
становити 3,0% від нормативної грошової
оцінки землі.

На виконання даного рішення позивач
надіслав на адресу відповідача лист
№6/11.01-20 від 08.01.2014 р. з пропозицією
внести відповідні зміни до Договору та
привести його у відповідність до вимог
діючого законодавства, проте до цього
часу відповідь від ТОВ «Віта» у зв'язку
з чим позивач був змушений звернутись
до суду за захистом порушеного права.

Статтею 2 Закону України «Про оренду
землі» закріплено, що відносини,
пов'язані з орендою землі, регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Статтею 21 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
земельні ділянки комунальної
власності встановлюються відповідно
до Податкового кодексу України.

Зміна розміру коефіцієнту індексації
відбувається щорічно на підставі
статті 289 Податкового кодексу України.
Державний комітет України із земельних
ресурсів щорічно інформує про
індексацію нормативної грошової
оцінки земель, де вказує індекси, що
повинні застосовуватись при
обчисленні розміру нормативної
грошової оцінки земель на кожен
поточний рік.

Складовими частинами розрахунку
орендної плати (в тому числі при
щорічній зміні) є розмір відсотку від
нормативної грошової оцінки землі та
сама нормативна грошова оцінка землі.

Отже, відповідно до умов Договору, -
орендна плата, а саме: розмір відсотку
від нормативної грошової оцінки землі
та сама нормативна грошова оцінка
землі - підлягають щорічній зміні.

Статтею 142 Конституції України
закріплено, що матеріальною і
фінансовою основою місцевого
самоврядування є рухоме і нерухоме
майно, доходи місцевих бюджетів, земля,
природні ресурси, що є у власності
територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу
України передбачено, що сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Статтею 632 Цивільного кодексу України
зміна ціни договору в процесі його
виконання цілком допускається.
Заборонена лише зміна ціни договору,
який повністю виконано.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

Відповідно до ст.188 Господарського
кодексу України сторона договору, яка
вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції про це

Частиною 4 статті 188 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі
якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Також, згідно статті 11 ГПК України у
разі недосягнення згоди щодо зміни
Договору заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення
господарського суду.

Відповідно до статті 651 Цивільного
кодексу України, - договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення умов договору, а
також в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно пп. в) п. 2.2.3. Узагальнення
судової практики розгляду
господарськими судами справ у спорах,
пов'язаних із земельними
правовідносинами, викладеного в листі
ВГСУ від 01.01.2010 року роз'яснено, що
згідно з приписами статті 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування, в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території, а тому в разі
прийняття відповідним органом рішення
про внесення змін щодо ставок орендної
плати за земельні ділянки та
затвердження нових коефіцієнтів, які
застосовуються в розрахунку орендної
плати за земельні ділянки, ці обставини
можуть бути не взяті судом до уваги
лише у разі скасування такого рішення
органу місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.

Отже, установивши, що законодавчо
змінено розмір орендної плати за землю,
про що орендар був повідомлений, але
ухилявся від вчинення дій, спрямованих
на внесення відповідних змін до
договору оренди землі, суди повинні
враховувати вказані нормативні акти
при вирішенні спорів про внесення змін
до договорів у частині зміни орендних
ставок.

Рішення Сумської міської ради від
24.06.2009 року № 2763-МР «Про затвердження
розмірів відсотків від грошової оцінки
землі, що застосовуються для
обчислення орендної плати за
користування земельними ділянками на
території м. Суми» та Рішення Сумської
міської ради від 15.07.2009 року № 2862-МР
«Про внесення змін до рішення Сумської
міської ради від 24.06.2009 року № 2763-МР» є
діючими, не скасовані та не оскаржені в
судовому порядку.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
має довести ті обставини, на які вона
посилається в обґрунтування своїх
доводів і заперечень, а відповідно до ч.
2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які
за законодавством мають
підтверджуватися певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, суд дійшов на підставі
викладеного, суд дійшов до висновку про
те, що позивач належним чином надіслав
пропозицію про зміну умов договору
оренди, а відповідач безпідставно
ухиляється від внесення змін до
Договору, а отже позовні вимоги є
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про
судовий збір» та ст.ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Вважати укладеними зміни до
Договору на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) від 12.01.1998 р. №173 між
Сумською міською радою і Товариством з
обмеженою відповідальністю «Віта» в
частині розміру орендної плати, а саме:
розміру відсотку від нормативної
грошової оцінки землі шляхом
викладення п. 2.1. договору в наступній
редакції: «Орендна плата на рік
становить 3,0% від нормативної грошової
оцінки землі. Складовими частинами
розрахунку орендної плати є: розмір
відсотку від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки; нормативна
грошова оцінка землі станом на момент
укладання договору, з наступним
урахуванням щорічної індексації
нормативної грошової оцінки земель
відповідно до Податкового кодексу
України. Орендна плата вноситься
Орендарем у грошовій формі щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця, на
рахунок міського бюджету м. Суми
№0002, код платежу 13050200. Банк
одержувача ГУДКСУ в Сумській області
код 37970593, МФО 837013».

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Віта» (40000,
м. Суми, вул. 2-га Лебединська, 1, код 21110939)
на користь Сумської міської ради (40030, м.
Суми, пл. Незалежності, 2, код 23823253) 1218
грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 31.07.2014
року.

Суддя О.В. Коваленко