ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.Справа № 923/586/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
голови суду № 1440 від 04.07.2014 року)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Кресюн А.В. (довіреність
№43 від 25.03.2014 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
"Білгород-Дністровський морський
торговельний порт"

на рішення господарського суду
Херсонської області від " 10" червня 2014
року, повний текст якого складено та
підписано " 13" червня 2014 року

по справі № 923/586/14

за позовом Державного підприємства
"Білгород-Дністровський морський
торговельний порт"

до відповідача Приватного
підприємства "Промислово-торгівельна
фірма Георгій Побєдоносець"

про стягнення 919,39 грн.

В С Т А Н О В И В :

28 квітня 2014 року Державне
підприємство "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" (далі по
тексту - Позивач ) звернулося з позовом
про стягнення з приватного
підприємства "Промислово-торгівельна
фірма Георгій Побєдоносець" (далі по
тексту - Відповідач) 919грн. 39 коп. пені,
посилаючись на невиконання обов'язків
по своєчасних розрахунках за
отриманий товар за договором
купівлі-продажу від 01.12.2010рокку № 510-ХД.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 10 червня 2014
року по справі №923/586/14 (суддя
Ємленінова З.І.) в задоволенні позовних
вимог ДП «Білгород-Дністровський
морський торговельний порт» про
стягнення 919,39грн. пені з Відповідача -
відмовлено в повному обсязі. Таке
рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що Позивачем не надано
документального підтвердження
порушення умов договору Відповідачем у
відповідності до вимог ст.ст. 32,33 ГПК
України.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, ДП "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" звернулося
до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати повністю та прийняти
нове, яким позовні вимоги ДП
"Білгород-Дністровський морський
торговельний порт" задовольнити та
стягнути з відповідача суму пені у
розмірі 919,39 грн.

Скаржник в своїх доводах та
запереченнях посилається на те, що суд
повно та всебічно не перевірив всі
обставини справи, не дав належну
правову оцінку доказам, порушив та
невірно застосував норми чинного
законодавства, в зв'язку з чим виніс
незаконне і необґрунтоване рішення,
яке не відповідає обставинам справи і
вимогам закону.

На думку скаржника, місцевим
господарським судом, в супереч вимогам
ч.3 ст.267 ЦК України, безпідставно
застосовані строки позовної давності,
так як ніяких заяв сторонами по справі
про застосування позовної давності не
надавались.

Відповідач в судове засідання не
з'явився без поважних причин, про
причини неявки суд не повідомив,
будь-яких клопотань не заявляв, хоча
був належним чином повідомлений про
час та місце слухання справи.

Так, ПП "Промислово-торгівельна фірма
Георгій Побєдоносець" не знаходиться
за своєю юридичною адресою: вул.
Димитрова, 20, кв.73, Херсон, 73000 що вказана
у всіх наявних матеріалах справи (в
тому числі поданій апеляційній скарзі),
а тому і ухвала про призначення
розгляду даної справи в суді
апеляційної інстанції була повернута
до суду без вручення адресату у зв'язку
з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.4 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році"
від 02.06.2006 року № 01-8/1228 з останніми
змінами від 08.04.08 року, до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками „адресат вибув",
„адресат відсутній" і т.п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне
місцезнаходження юридичної особи -
учасника судового процесу з якихось
причин не відповідає її
місцезнаходженню, визначеному згідно з
законом, і дана особа своєчасно не
довела про це до відома господарського
суду, інших учасників процесу, то всі
процесуальні наслідки такої
невідповідності покладаються на цю
юридичну особу.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 64 Господарського
процесуального кодексу України, ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається зазначеним особам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місяця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Отже, судова колегія вважає за можливе
розглянути справу за відсутністю
представника ПП
"Промислово-торгівельна фірма Георгій
Побєдоносець".

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу, заслухавши в
судовому засіданні пояснення
представника позивача,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України, апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в ході апеляційного
провадження, між Державним
підприємством "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" (Продавець)
та приватним підприємством
"Промислово-торгівельна фірма Георгій
Побєдоносець" (Покупець) 1 грудня 2010року
укладено договір купівлі-продажу
№510-ХД (а.с.18-19), за умовами якого,
Продавець зобов'язується на умовах,
передбачених чинним Договором,
передати у власність Покупцеві, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити корпус судна ШС-1 списаний на
металобрухт (називається у подальшому
«Товар»), який знаходиться за адресою:
Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, ДП
«Білгород-Дністровський морський
торговельний порт».

Передача Товару Покупцю проводиться у
відповідності з п.4.2 даного Договору. До
Товару Продавець надає слідуючи
документи: накладну на Товар, податкову
накладну, інші документи передбачені
законодавством. При прийманні Товару
Сторони керуються правилами дійсного
Договору. При цьому прийом - отримання
Товару проводиться шляхом складання
акту на підставі накладних, які
складаються у двох примірниках - по
одному для кожній Стороні, та
підписуються представниками обох
Сторін, наділеними відповідними
повноваженнями. Право власності на
поставлений Товар переходить від
Продавця до Покупця з моменту
фактичної передачі йому Товару. Датою
фактичної передачі (поставки) Товару
рахується дата підписання акту
приймання (п.п.3.2-3.6 Договору).

Розділом 4 Договору Сторони
передбачили вартість Товару та Порядок
розрахунків. Так, відповідно до п.4.2
Договору, Товар, який поставляється
Покупцеві за дійсним Договором,
підлягає оплаті на слідуючих умовах: 20%
від вартості Товару передплата
протягом п'яти банківських днів та 80%
від вартості Товару протягом 30
банківських днів з моменту підписання
Договору на підставі виставлених
рахунків. За результатами діяльності
Сторони проводять звіряння
взаєморозрахунків, результати яких
оформлюються відповідним Актом. Данні,
підтверджені Сторонами у Акті звірянні
взаєморозрахунків є підставою для
остаточного взаєморозрахунку (п.4.4
Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору, за
невиконання або неналежне виконання
дійсного Договору Сторони несуть
відповідальність у відповідності із
умовами, передбаченими дійсним
Договором та діючим законодавством
України. За прострочку оплати вартості
Товару Покупець зобов'язується
сплатити Продавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення від вартості
Товару (п.6.2 Договору).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, про
стягнення з Відповідача штрафної
санкції у вигляді пені за прострочення
виконання зобов'язання за Договором,
Позивач посилається на акт перевірки
господарсько-фінансової діяльності
підприємства, здійсненої
Білгород-Дністровською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією від
13.01.2014 року проведеної за період з
01.07.2010року по 01.11.2013року, яким зазначено,
що відповідач здійснив розрахунки на
16 та 22 дні пізніше, ніж це передбачено
умовами договору.

Колегія суддів, погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову Позивачу,
з наступних підстав.

Частиною 1 статті 193 ГК України
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України,
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). При цьому відповідно
до ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
лише належним чином.

Належним виконанням є виконання, що
відповідає умовам договору та вимогам
закону, тобто виконання його належними
суб'єктами, у належному місці, в
належний строк (термін), щодо належного
предмета і належним способом.

Аналогічні вимоги щодо виконання
зобов'язання закріплені і в статті 526 ЦК
України.

Відповідно до статті 629 ЦК України
укладений між сторонами договір
купівлі-продажу від 01.12.2010року з
моменту його укладення набирає силу
закону. Він є обов'язковим для
виконання обома сторонами і сторони
мають дотримуватися взятих на себе
зобов'язань за договором.

Відповідно до пункту 4.1 договору
вартість товару відображається в
специфікації до договору. Узгодженою
сторонами специфікацією встановлена
загальна вартість 75 тон металобрухту в
сумі 112500грн.00коп.

За умовами пунктів 3.5, 3.6 договору від
01.12.2010року передача товару продавцем
здійснюється за актом
приймання-передачі на підставі
накладних. Право власності на товар
переходить до відповідача з моменту
фактичної передачі товару. Датою
фактичної передачі товару є дата
підписання акту прийомки.

Крім того, пунктом 4.2 Договору
встановлена поетапна оплата та її
строк, а саме: 20% від вартості Товару
передплата протягом п'яти банківських
днів та 80% від вартості Товару протягом
30 банківських днів з моменту
підписання Договору на підставі
виставлених рахунків.

Таким чином, обов'язок відповідача
здійснити розрахунки пов'язується з
обов'язком позивача виставити рахунки
на оплату.

Однак документального підтвердження
виставлення відповідачу рахунків як
при зверненні з позовом, так і на
виконання ухвали суду від 20.05.2014року
позивач суду не надав.

Документального підтвердження
передачі відповідачу передбаченого
договором товару, а також надіслання
відповідачу рахунків на оплату
позивачем суду не надано, чим не
підтверджено виконання своїх
обов'язків за договором.

Згідно з вимогами ст. 4-3, ст. 33 ГПК
України судочинство в господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Ці докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Крім того, відповідно до ст. 38 ГПК
України, забезпечення судового
процесу доказами покладено виключно
на сторони у справі.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, на підставі чого
судова колегія дійшла до висновку про
правомірність та обґрунтованість
винесеного місцевим господарським
судом рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог Державного
підприємства "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт".

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Херсонської області від 27.05.2014 року по
справі № 923/630/14 відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам
справи, підстави для його скасування
або зміни відсутні, а тому воно
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга Державного
підприємства "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" - без
задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105
Господарського

процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Херсонської області від 10 червня 2014
року по справі № 923/586/14 залишити без
змін.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови

складено „30" липня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров