ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Справа № 5/31-Б-09 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Панової
І.Ю.,суддів:Білошкап О.В., Запорощенка
М.Д.,розглянувши касаційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Таніт" Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Югспецстрой" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко" Товариства
з обмеженою відповідальністю "Алура"на
ухвалу та постанову у
справігосподарського суду Херсонської
області від 02.10.2013 Одеського
апеляційного господарського суду від
18.03.2014 № 5/31-Б-09 господарського суду
Херсонської областіза заявою
доТОВ "Тексконсалтинг Груп", ПАТ
"Укрсоцбанк", в особі Одеської обласної
філії та об'єднаної заяви працівників
ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат"
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48,
ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52,
ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56,
ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60,
ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64,
ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68,
ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72,
ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76,
ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80,
ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83 Відкритого
акціонерного товариства "Херсонський
бавовняний комбінат"провизнання
банкрутомза участю представників
сторін: від Генеральної прокуратури
України - Гудименко Ю.В., Фальченко Л.С.,
Маменко В.І. - представники працівників
Відкритого акціонерного товариства
"Херсонський бавовняний комбінат",
Криволап К.О. - директор Товариства з
обмеженою відповідальністю "Таніт",
Кропива О.А. - директор Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія",
Гречихіна М.А. - представник Фонду
державного майна України, Хорунжий Ю.А.
- представник Відкритого акціонерного
товариства "Херсонський бавовняний
комбінат", Агеєнко О.В. - директор
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Югспецстрой",
Лахненко Є.М. - ліквідатор Відкритого
акціонерного товариства "Херсонський
бавовняний комбінат", Волощук Р.А. -
представник Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України", Івер
Г.Ю. - представник Публічного
акціонерного товариства "Херсонський
завод прилад", Мамедова Т.В. -
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алура", Васильєва М.В.
- представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко".

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 02.10.2013 у справі
№5/31Б-09, залишеною без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 18.03.2014, зокрема, визнано вимоги
кредиторів Відкритого акціонерного
товариства "Херсонський бавовняний
комбінат", що виникли під час
проведення процедур банкрутства, у
тому числі: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні у сумі
244954,58 грн. страхових внесків - 2 черга;
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області у
сумі 20633036,03 грн. заборгованості по
податкових платежах - 3 черга;
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні у сумі 10176311,92 грн. - 2
черга; Херсонського міського центру
зайнятості у сумі 271693,58 грн. - 2 черга.
Цією ж ухвалою відхилено вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алура" у сумі 74861895,96
грн. та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко" у сумі
80827331,81 грн.; затверджено реєстр вимог
конкурсних кредиторів до Відкритого
акціонерного товариства "Херсонський
бавовняний комбінат", у тому числі
вимог кредиторів, забезпечених
заставою майна.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції Товариство з
обмеженою відповідальністю "Таніт", яке
є правонаступником Приватного
акціонерного товариства "Волинський
шовковий комбінат", звернулося до
Вищого господарського суду України із
касаційною скаргою, просило скасувати
постанову суду апеляційної інстанції
повністю, змінити ухвалу суду першої
інстанції в частині визначення
черговості задоволення визнаних судом
вимог таких кредиторів: Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні у сумі
244954,58 грн. страхових внесків - 2 черга;
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області у
сумі 20633036,03 грн. заборгованості по
податкових платежах - 3 черга;
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні у сумі 10176311,92 грн. - 2
черга; Херсонського міського центру
зайнятості у сумі 271693,58 грн. - 2 черга та
віднести вказані вимоги до 4-ої черги;
скасувати ухвалу суду першої інстанції
в частині затвердження реєстру вимог
конкурсних кредиторів, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, зокрема, ст.ст.1, 25, 45 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Югспецстрой" звернулося до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, просило скасувати
ухвалу суду першої інстанції та
постанову суду апеляційної інстанції в
частині визнання вимог Державної
податкової інспекції у м.Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області у
сумі 70974388,58 грн.; ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України" у
сумі 2257229,37 грн.; Спільного
українсько-таджицького підприємства
"Українська бавовняна компанія" у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю у сумі 565543,65 грн.
такими, що забезпечені заставою майна,
прийняти в цій частині нове рішення,
яким визнати вимоги вказаних
кредиторів такими, що не забезпечені
заставою та виключити їх з реєстру
заставних кредиторів, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, зокрема, ст.ст.2, 23, 38, 45 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", п.1.17 ст.1, п.7.8
ст.7 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", п.87.10 ст.87
Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції Товариство з
обмеженою відповідальністю "Алура"
звернулося до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою,
просило їх скасувати в частині
відхилення його вимог у сумі 74861895,96 грн.
та прийняти в цій частині нове рішення,
яким визнати вимоги товариства і
включити їх до 4-ої черги реєстру вимог
кредиторів банкрута, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, зокрема, ст.ст.11, 509, 1212, 1213 ЦК
України, ст.ст.1, 23, 38, 45 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції Товариство з
обмеженою відповідальністю "Нумеріко"
звернулося до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою,
просило їх скасувати в частині
відхилення його вимог у сумі 80827331,0 грн.
та прийняти в цій частині нове рішення,
яким визнати вимоги товариства і
включити їх до 4-ої черги реєстру вимог
кредиторів банкрута, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, зокрема, ст.ст.11, 509, 1212, 1213 ЦК
України, ст.ст.1, 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

До початку розгляду по суті касаційних
скарг від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Югспецстрой"
надійшло клопотання про надіслання
матеріалів даної судової справи до
слідчих органів та зупинення
провадження у справі з посиланням на
те, що Херсонським обласним
управлінням по боротьбі з економічною
злочинністю за заявою ліквідатора
Лахненка Є.М. порушене кримінальне
провадження за ч.5 ст.191 КК України, яке
стосується нерухомого майна ВАТ
"Херсонський бавовняний комбінат".

Від Товариств з обмеженою
відповідальністю "Алура" та "Алуга
Полімер" також надійшли клопотання про
заміну ТОВ "Алура" його
правонаступником - ТОВ "Алура Полімер"
з посиланням на те, що ТОВ "Алура"
прийнято рішення про виділ із
товариства нової юридичної особи - ТОВ
"Алура Полімер" з передачею останньому
прав та обов'язків у спірних
правовідносинах.

Розглянувши подані клопотання, колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що вони не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Розділом ХІІ1 ГПК України встановлені
межі перегляду справи в касаційній
інстанції. Касаційна інстанція
використовує процесуальні права суду
першої інстанції виключно для
перевірки юридичної оцінки обставин
справи та повноти їх встановлення у
рішенні або постанові господарського
суду. Переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального ми процесуального права.
Тому зібрані у майбутньому у межах
кримінального провадження докази не
можуть вплинути на перегляд касаційною
інстанцією прийнятих у справі
оскаржуваних судових актів на предмет
їх законність та обґрунтованості.
Обмежена касаційна інстанція і
процесуальними повноваженнями щодо
дослідження та надання правової оцінки
доказам передачі стороною у справі
своїх прав та обов'язків у спірних
правовідносинах іншій юридичній особі.

Переглянувши у касаційному порядку
прийняті судами попередніх інстанцій
ухвалу та постанову, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алура", Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нумеріко"
не підлягають задоволенню, касаційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Таніт", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Югспецстрой" підлягають частковому
задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою
господарського суду Херсонської
області від 04.03.2013 Відкрите акціонерне
товариство "Херсонський бавовняний
комбінат" визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру строком на
дванадцять місяців і призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Марченка С.О., якого
зобов'язано здійснити ліквідацію
банкрута і подати суду звіт та
ліквідаційний баланс.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.05.2013
постанову господарського суду
Херсонської області від 04.03.2013
скасовано в частині призначення
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Марченка С.О. та призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Лахненка Є.М.

В офіційному друкованому органі
(газеті "Голос України" №77 від 20.04.2013)
оприлюднене повідомлення про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Алура" заявлені
вимоги до банкрута у сумі 74861895,97 грн.
вартості векселів, які обґрунтовані
тим, що відповідно до рішення Постійно
діючого третейського суду при
Юридичній корпорації "Принцип" від
27.04.2007 у справі №НД-59-60-87/04/07 ПП
"Херсонснабсбит", правонаступником
відповідних прав та обов'язків якого є
ТОВ "Алура", передало боржнику прості
векселі загальною вартістю 74861895,97 грн.
У зв'язку з тим, що вказане рішення
третейського суду скасовано рішенням
господарського суду міста Києва від
25.09.2008 у справі 6/432, у боржника виникло
зобов'язання повернути вказані
векселі. Неповернення боржником цих
векселів дало підстави кредитору
вважати, що вони втрачені чи відчужені,
а тому боржник зобов'язаний сплатити
кредитору їх вартість відповідно до
ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко" заявлені
вимоги до боржника у сумі 808227331,81 грн.
вартості векселів, які обґрунтовані
тим, що відповідно до рішення Постійно
діючого третейського суду при
Юридичній корпорації "Принцип" від
27.04.2007 у справі №НД-59-60-87/04/07 ПП
"Херсонснабсбит", правонаступником
відповідних прав та обов'язків якого є
ТОВ "Нумеріко", передало боржнику
прості векселі загальною вартістю
808227331,81 грн. У зв'язку з тим, що вказане
рішення третейського суду скасовано
рішенням господарського суду міста
Києва від 25.09.2008 у справі 6/432, у боржника
виникло зобов'язання повернути вказані
векселі. Також зазначено, що
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 20.03.2012 у справі
№5024/2151/2011 зобов'язано боржника
повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко" вказані
векселі. Неповернення боржником цих
векселів дало підстави кредитору
вважати, що вони втрачені чи відчужені,
а тому боржник зобов'язаний сплатити
кредитору їх вартість відповідно до
ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Відхиляючи заявлені Товариством з
обмеженою відповідальністю "Алура" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко" вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився й
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що заявниками не надано доказів
щодо наявності грошових зобов'язань
боржника, тобто зобов'язань сплатити
вказаним кредиторам певну грошову
суму, та їх виникнення під час процедур
банкрутства боржника. За висновком
судів у боржника відсутні грошові
зобов'язання перед цими кредиторами,
оскільки боржник не є векселедавцем та
зобов'язаним за векселями, а має
обов'язок їх повернути, а не сплатити за
ними.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
оскільки його зроблено з врахуванням
норм матеріального права, які
підлягали застосуванню при вирішенні
питання чи носять спірні вимоги
грошовий характер.

Так, необхідною ознакою набуття
статусу кредитора у справі про
банкрутство, виходячи з вимог абзаців 4,
7 статті 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
є наявність саме зобов'язань грошового,
тобто фінансового характеру.

Як встановлено судами, вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алура", як і вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко",
обґрунтовані невиконанням боржником
свого обов'язку щодо повернення
безпідставно набутих простих векселів,
які у розумінні ст.ст.190, 194 ЦК України є
майном.

Згідно зі ст.1212 ЦК України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала, а
частиною 3 цієї статті передбачено, що
положення цієї глави застосовуються,
зокрема, до вимог про витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння.

У разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна (ч.2 ст.1213 ЦК
України).

Правовий аналіз вказаних статей дає
підстави для висновку, що закон не
надає потерпілому можливості вільного
вибору способу виконання зобов'язання
з повернення безпідставно набутого
майна, за виключенням встановлення
факту неможливості його повернути.
Тому потерпілий не може заявити вимоги
про відшкодування вартості
безпідставно набутого майна до того
моменту, поки не буде встановлена
неможливість його повернення. При
цьому ця обставина має встановлюватися
безпосередньо судом при вирішенні
спору у порядку позовного провадження
щодо повернення безпідставно набутого
майна, або під час розгляду заяви про
заміну способу виконання судового
рішення про витребування майна (з
майнового на грошове), і лише у випадку
доведеності факту неможливості його
повернення, судом приймається рішення
про відшкодування потерпілому
вартості цього майна.

Однак, як встановлено судами,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Алура" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко" не надано
доказів про заміну в установленому
законом порядку майнового зобов'язання
боржника з повернення простих векселів
на грошове зобов'язання - відшкодування
їх вартості, а відтак, вимоги вказаних
заявників є речово-правовими і не
можуть надавати їм статусу кредитора у
справі про банкрутство.

Окрім того, визнавши заявлені у
встановлений законом строк вимоги
кредиторів Відкритого акціонерного
товариства "Херсонський бавовняний
комбінат", що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
зокрема, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні у сумі
244954,58 грн. страхових внесків; Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області у сумі 20633036,03 грн.
заборгованості по податкових платежах;
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні у сумі 10176311,92 грн.;
Херсонського міського центру
зайнятості у сумі 271693,58 грн., суд першої
інстанції, з яким погодився й суд
апеляційної інстанції, дійшов висновку
про те, що вони підлягають віднесенню,
відповідно, до другої та третьої черги
задоволення вимог.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що суди належним
чином застосували ст.ст.23, 38, 45 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" при
визначенні черговості задоволення
вищевказаних вимог з огляду на таке.

Розгляд поточних кредиторських вимог
при проведенні ліквідаційної
процедури у справі про банкрутство
здійснюється господарським судом в
тому ж порядку, що і грошових вимог,
заявлених на підставі ст.23 Закону.
Статтею 38 Закону про банкрутство
обмежено строк подання заяв
кредиторів, грошові вимоги яких
виникли під час проведення процедур
банкрутства, двома місяцями з дня
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Такі грошові вимоги включаються до
четвертої черги, за винятком грошових
вимог, черговість задоволення яких
визначена Законом (забезпечені вимоги;
вимоги щодо виплати заробітної плати;
вимоги щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) тощо) та
грошових вимог, що становлять штрафні
санкції, які підлягають включенню у
відповідну чергу.

Черговість задоволення вимог
кредиторів визначена статтею 45 Закону
про банкрутство, відповідно до якої
вимоги із зобов'язань із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інше соціальне
страхування, крім вимог, задоволених
позачергово, задовольняються у другу
чергу, а вимоги щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів) - у третю
чергу.

Розглянувши вчасно подані грошові
вимоги вказаних державних органів, суд
першої інстанції встановив їх правову
природу, перевірив правильність і
обґрунтованість цих вимог та з
врахуванням положень Закону про
банкрутство вірно визначився щодо
черговості їх задоволення.

Заперечення Товариства з обмеженою
відповідальністю "Таніт" з цього
приводу є необґрунтованими, оскільки
спірні вимоги хоча і виникли із
зобов'язань під час проведення
процедур банкрутства, проте враховуючи
їх правову природу мають
задовольнятися у визначеній статтею 45
Закону про банкрутство відповідній
черговості (друга та третя черги).

Разом з тим, колегія суддів Вищого
господарського суду України
погоджується із доводами Товариства з
обмеженою відповідальністю "Таніт"
відносно безпідставності надання
судом першої інстанції при
затвердженні реєстру вимог кредиторів
поточним вимогам статусу конкурсних,
враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
сторонами у справі є конкурсні
кредитори (представник комітету
кредиторів), боржник (банкрут).

Кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство і виконання яких не
забезпечено заставою майна боржника;

поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство;

забезпечені кредитори - кредитори,
вимоги яких забезпечені заставою майна
боржника (майнового поручителя).

Згідно з абз 2, ч. 1 ст. 26 вказаного
Закону, учасниками зборів кредиторів
боржника з правом вирішального голосу
є конкурсні кредитори, визнані
господарським судом та внесені до
реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
на час дії процедур банкрутства збори
кредиторів обирають комітет
кредиторів у складі не більше ніж сім
осіб.

Під час проведення процедур
банкрутства інтереси всіх кредиторів
представляє комітет кредиторів,
утворений відповідно до цього Закону.

Отже, виключно конкурсні кредитори,
визнані господарським судом за
результатами попереднього засідання,
приймають участь в зборах кредиторів з
правом вирішального голосу, формують
представницькі органи (збори, комітет
кредиторів) та беруть в них участь з
правом вирішального голосу.

Поточні вимоги, як такі, що виникли
після порушення провадження у справі
про банкрутство, прирівнюються до
статусу конкурсних лише в черговості
їх задоволення, визначеної ст.45 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності або визнання
боржника банкрутом".

Кредитори із поточними вимогами
Законом не наділені правом приймати
рішення щодо подальших судових
процедур банкрутства, які
застосовуються щодо боржника.

Проте суд першої інстанції наведених
положень Закону не врахував, а суд
апеляційної інстанції, переглядаючи в
апеляційному порядку ухвалу
господарського суду Херсонської
області від 02.10.2013, вказаного порушення
не усунув.

Крім того, колегія суддів Вищого
господарського суду України
погоджується з доводами Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Югспецстрой" стосовно неповного
з'ясування судом першої інстанції
обставин справи при формуванні вимог
забезпечених кредиторів, що також дає
підстави для висновку про допущення
судом порушень норм матеріального та
процесуального права при затвердженні
реєстру вимог кредиторів.

Так, оскаржуваною ухвалою від 02.10.2013
господарський суд, зокрема, затвердив
реєстр вимог кредиторів і зазначив, що
вимоги ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України" у
сумі 2257229,37 грн.; Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області у сумі 70974388,58 грн.; Спільного
українсько-таджицького підприємства
"Українська бавовняна компанія" у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю у сумі 565543,65 грн. є
такими, що забезпечені заставою. При
цьому суд першої інстанції вказав на
те, що враховуючи розгляд вимог
кредиторів, за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
процедур банкрутства, суд затверджує
реєстр вимог кредиторів з урахуванням
вимог конкурсних кредиторів, включених
до реєстру вимог кредиторів відповідно
до ухвали господарського суду
Херсонської області від 04.07.2011,
постанов апеляційної інстанції та з
урахуванням погашення заборгованості
боржника перед кредиторами -
працівниками підприємства по
заробітній платі.

Залишаючи без змін вказану ухвалу суду
в цій частині, суд апеляційної
інстанції послався на повне з'ясування
судом першої інстанції всіх обставин
справи, зазначивши, при цьому, що
правомірність віднесення ДПІ до
заставних кредиторів підтверджується
актом від 04.09.2008 №12/24-103 опису активів,
на які поширюється право податкової
застави, а правомірність віднесення
ПАТ "Державний експортно-імпортний
банк України" до заставних кредиторів
підтверджується відповідним витягом
застави майнових прав.

Згідно ст. 41 ГПК України, господарські
суди розглядають справи про
банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі (постанова
пленуму Вищого господарського суду
України №6 від 23.03.2012р. "Про судове
рішення").

Проте оскаржувані ухвала та постанова
в частині затвердження реєстру вимог
кредиторів вказаним вимогам не
відповідають з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
забезпечені кредитори - кредитори,
вимоги яких забезпечені заставою майна
боржника (майнового поручителя).

Статтею 23 Закону про банкрутство
визначено, що заяви з вимогами
конкурсних кредиторів або
забезпечених кредиторів, у тому числі
щодо яких є заперечення боржника чи
інших кредиторів, розглядаються
господарським судом у попередньому
засіданні суду. За наслідками розгляду
зазначених заяв господарський суд
ухвалою визнає чи відхиляє (повністю
або частково) вимоги таких кредиторів.
Вимоги конкурсних кредиторів, визнані
боржником або господарським судом,
вносяться розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів. Розпорядник
майна зобов'язаний окремо внести до
реєстру вимог кредиторів, які
забезпечені заставою майна боржника,
згідно з їхніми заявами, а за їх
відсутності - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

Статтею 45 Закону про банкрутство
встановлено, що погашення вимог
забезпечених кредиторів за рахунок
майна банкрута, яке є предметом
забезпечення, здійснюється в
позачерговому порядку. Згідно із
пунктом 4 частини 1 названої статті у
четверту чергу задовольняються вимоги
кредиторів, не забезпечені заставою, у
тому числі і вимоги кредиторів, що
виникли із зобов'язань у процедурі
розпорядження майном боржника чи у
процедурі санації боржника.

Відповідно до ст.42 Закону про
банкрутство майно банкрута, що є
предметом забезпечення, не включається
до складу ліквідаційної маси і
використовується виключно для
задоволення вимог кредитора за
зобов'язаннями, які воно забезпечує.
Продаж майна банкрута, що є предметом
забезпечення, здійснюється в порядку,
передбаченому цим Законом, виключно за
згодою кредитора, вимоги якого воно
забезпечує, або суду. Кошти, що
залишилися після задоволення
забезпечених вимог та покриття витрат,
пов'язаних з утриманням, збереженням та
продажем предмета забезпечення,
підлягають включенню до складу
ліквідаційної маси.

Затверджуючи реєстр вимог кредиторів,
які забезпечені заставою майна
боржника, суд першої інстанції в
порушення вказаних норм права не
вмотивував своє рішення щодо
забезпечених вимог, не вказав про
природу і підставу виникнення
заявлених заставними кредиторами
вимог, не перевірив правильність та
обґрунтованість їх розрахунку, не
з'ясував чи дійсно ці вимоги
забезпечені заставою та чи достатньо
вартості заставного майна для їх
задоволення. Заново затверджуючи
реєстр вимог кредиторів (з урахуванням
визнаних конкурсних вимог), суд першої
інстанції в оскаржуваній ухвалі
послався на ухвалу господарського суду
Херсонської області від 04.07.2011 та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 16.08.2011. Однак
вказані судові акти не містять
відомостей про заставних кредиторів
боржника. Наведені порушення, допущені
судом першої інстанції при
затверджені реєстру вимог в частині
заставних кредиторів, не були усунуті й
судом апеляційної інстанції, у зв'язку
з чим оскаржувані ухвала та постанова в
частині затвердження реєстру вимог
кредиторів (пункт 5 ухвали) підлягають
скасуванню.

Під час нового розгляду справи в цій
частині, судам належить врахувати вище
викладене, повно та всебічно
перевірити фактичні обставини справи,
дати належну оцінку зібраним по справі
доказам, доводам та заперечення сторін
і в залежності від встановленого та
вимог закону постановити законне і
обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нумеріко",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алура" залишити без
задоволення.

Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Таніт",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Югспецстрой"
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Херсонської області від 02.10.2013 та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 у справі
№5/31-Б-09 в частині визнання вимог
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні в сумі
244954,58 грн. страхових внесків - 2 черга;
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області в
сумі 20633036,03 грн. заборгованості по
податкових платежах - 3 черга;
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні в сумі 10176311,92 грн. - 2
черга; Херсонського міського центру
зайнятості в сумі 271693,58 грн. - 2 черга, а
також в частині відхилення вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алура" в сумі 74861895,96
грн., Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нумеріко" в сумі
80827331,81 грн. залишити без змін.

Ухвалу господарського суду
Херсонської області від 02.10.2013 та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 у справі
№5/31-Б-09 в частині затвердження вимог
кредиторів до Відкритого акціонерного
товариства "Херсонський бавовняний
комбінат" (пункт 5 ухвали) скасувати.

Справу №5/31-Б-09 в цій частині передати
на новий розгляд до господарського
суду Херсонської області.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
О.В. Білошкап

М.Д. Запорощенко