ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р. Справа № 916/944/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Петрова М.С.,

при секретарі судового засідання
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Моїсєєвої Д.А.,
довіреність № 129 від 25.12.13р., Очколяса
Д.В., довіреність № 38 від 21.07.14р.;

від відповідача - Скворцової О.В.,
довіреність № б/н від 05.05.14р..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Іллічівський
морський торговельний порт"

на рішення господарського суду
Одеської області від 20.06.2014 року

по справі № 916/944/14

за позовом Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі, якою є Іллічівська
філія Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України"

до Державного підприємства
"Іллічівський морський торговельний
порт"

про стягнення 486 922, 54 грн..

Встановив:

У березні 2014р. Державне
підприємство „Адміністрація морських
портів України" в особі Іллічівської
філії Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (далі по тексту - Адміністрація
портів) звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
Державного підприємства "Іллічівський
морський торговельний порт» /далі -
порт/ про стягнення 486922,54 грн.
заборгованості за договором майнового
сервітуту від 30.09.2013р. №641-0/101-П-ІЛФ-13.

Позовні вимоги з посиланням
на приписи ст.ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України
та ст. 193 ГК України, мотивовані тим що
відповідач порушив умови договору
щодо оплати права обмеженого
користування гідротехнічною спорудою,
розташованою в акваторії порту, а саме
причалом №2 довжиною 300 метрів
(архівний номер паспорту 85104) за
вересень- грудень 2013р..

Рішенням господарського суду Одеської
області від 20.06.2013р. (суддя Власова С.Г.)
позов задоволено з підстав його
обгрунтованості.

Не погоджуючись із рішенням місцевого
господарського суду порт звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати вищеозначене
рішення та постановити нове, яким в
позові Адміністраці портів відмовити у
повному обсязі.

Скаржник вважає, що при прийнятті
рішення місцевим господарським судом
були неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, порушені
норми матеріального права, а висновки,
викладені у ньому, не відповідають
дійсним обставинам. Скаржник
стверджує, що господарським судом
безпідставно не враховано, що
позивачем зареєстроване право
господарського відання на об'єкт
сервітуту лише 10.04.14р., що відповідно до
Закону України «Про реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» позбавляє його права
вимагати оплати за період, що передував
цій даті.

У відзиві на апеляційну скаргу та в
судовому засіданні представник
позивача спростовував доводи
скаржника та просив судове рішення зі
справи залишити без змін, а скаргу - без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та вислухавши
пояснення представників сторін, судова
колегія прийшла до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено господарським судом,
відповідно до Закону України "Про
морські порти України", розпорядження
Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 р.
№ 133-р "Про погодження пропозиції щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту", наказу
Міністерства інфраструктури від
19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" було проведено реорганізацію
державних підприємств морського
транспорту, шляхом виділу стратегічних
об'єктів портової інфраструктури,
іншого майна, прав та обов'язків
стосовно них згідно розподільчих
балансів, та утворено, внаслідок
виділу, державне підприємство
"Адміністрація морських портів
України".

Пунктом 3 Наказу Міністерства
інфраструктури від 19.03.2013р. №163
встановлено, що Адміністрація морських
портів України є правонаступником
державних підприємств морського
транспорту, зазначених у п. 1 цього
наказу, у частині майна, прав та
обов'язків відповідно до розподільчих
балансів. Пунктом 7 предписано після
проведення державної реєстрації
Адміністрації морських портів України
головам Комісій передати, а голові
Адміністрації морських портів України
прийняти на баланс майно, права та
обов'язки державних підприємств
морського транспорту, що
реорганізуються, згідно із
затвердженими Міністерством
розподільчими балансами та актами
приймання-передачі. Актом
приймання-передачі від 13.06.2013р. №482/19 до
Адміністрації були передані основні
засоби Державного підприємства
"Іллічівський морський торговельний
порт" згідно з розподільчим балансом
станом на 13.06.2013р., в т.ч. причали
Іллічівського морського порту.

На час розгляду спору, об'єкт сервітуту
знаходиться на обліку у Адміністрації,
яка реалізовує відповідні
повноваження особи, у якої знаходиться
державне майно в господарському
віданні і це право зареєстроване
відповідно до вимог Закону України
«Про реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» з
10.04.14р..

30.09.2013р. сторонами укладено договір
майнового сервітуту № 641-0/101-П-ІЛФ-13, за
умовами якого Адміністрація портів на
визначених договором умовах оплати,
надає порту право обмеженого
користування належними їй
гідротехнічними спорудами (нерухомим
майном) розташованими в акваторії
Іллічівського морського порту, а саме:
причал №2, а той щомісячно, до 30 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі рахунку здійснює оплату. Сума
щомісячного платежу розраховується
виходячи з кількості днів у звітному
місяці (п. 2.3.Договору).

Сервітуарій зобов'язаний в т.ч.
своєчасно та на умовах цього договору
вносити плату за сервітут за весь час
фактичного користування причалом (п.3.2.
Договору).

За невиконання (неналежне) виконання
умов договору сторони несуть
відповідальність відповідно до
чинного законодавства (п.4.1. Договору).

Цей договір набуває чинності з дня його
укладення, але регулює взаємовідносини
між сторонами починаючи з 21.08.2013р. у
відповідності до ст. 631 ЦК України.
Договір діє до 31.12.2013р., але у будь-якому
разі до повного виконання Сторонами
своїх зобов'язань за цим договором (п. 7.1
договору).

Означений договір сторонами у
подальшому недійсним не визнавався,
отже відповідно до ст.629 ЦК України він
є обов'язковим до виконання.

Позивач умови договору виконав у
повному обсязі, про що за період
вересень - грудень 2013р. виставив
відповідачу рахунки до оплати на
загальну суму 486922, 54 грн.: №пр/4441 від
30.09.2013р на суму 150103,93 грн., №пр/9351 від
31.10.2013р. на суму 113493,23 грн., №пр/9373 від
30.11.2013р. на суму 109832,15 грн., №пр/12 864 від
31.12.2013р. на суму 113493.23 грн., які порт не
оплатив. Розмір плати за сервітут
визначено відповідно до п.2.1 та
зафіксовано сторонами в п.2.2 договору.

Посилання скаржника на приписи Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" в частині державної
реєстрації права користування
(сервітуту) не спростовують наведеного,
а тому не можуть бути підставами для
задоволення вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, суд першої
інстанції в повному обсязі дослідив
фактичні обставини справи та надав
вірну юридичну оцінку правовідносинам
сторін та наявним в справі доказам, не
порушив норми матеріального та
процесуального права та прийняв
обгрунтоване рішення (аналогічної
правової позиції дотримується Вищий
господарський суд України в постанові
№916/2232/13 від 22.04.14р.). Отже, апеляційну
скаргу порту слід залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Одеської області від 20.06.2014 року по
справі без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати
скаржника по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги не
відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 49, 99,101-105 ГПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської
області від 20.06.2014р. по справі №916/944/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Державного підприємства "Іллічівський
морський торговельний порт" - без
задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено
1.08.2014р..

Головуючий суддя
Г.П.Разюк

Суддя
С.І. Колоколов

Суддя
М.С. Петров