м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
до Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Країна"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 14 929,27 грн.
Суддя Цюкало Ю.В.
Представники сторін: не з'явились.
16.06.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" до Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Країна" про відшкодування
шкоди в порядку регресу 14 929,27 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.06.2014 суддею Цюкало Ю.В.
прийнято позовну заяву до розгляду та
Розгляд справи призначено на 21.07.2014.
11.07.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшов лист
Моторного (транспортного) страхового
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 відкладено розгляд
справи у судовому засіданні на 28.07.2014.
21.07.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшов відзив
відповідача на позовну заяву.
У судове засідання, призначене на
28.07.2014, представники сторін не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили, про дату, час та місце
судового засідання повідомлені
За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.
Згідно із ч. 4 ст. 89 вказаного Кодексу
України відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до Єдиного державного
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців"
Єдиний державний реєстр створюється з
метою забезпечення державних органів,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.
Наразі, всю судову кореспонденцію було
направлено за адресами позивача та
відповідача, що зазначені у позовній
заяві та повністю узгоджуються з
відомостями з Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.
З огляду на неявку позивача та
відповідача в судове засідання,
господарський суд враховує, що за
змістом ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
За приписами ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст. 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи вищенаведене,
керуючись принципами розумності
строків судового провадження, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка позивача та
відповідача не перешкоджає вирішенню
справи по суті.
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосування
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Дослідивши матеріали справи, суд, -
10.10.2011 об 11:10 в м. Дніпропетровськ,
Орджонікідзевський р-н, вул. Героїв
Правди, електроопора відбулася ДТП за
участю транспортних засобів «Хюндай
Соната», д/н НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_2, та «ГАЗ 3302», д/н НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована у
Публічному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «Країна» (далі за
текстом - ПАТ «СК «Країна») за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АА/7137486.
Позивач зазначає, що у результаті
вказаної ДТП було пошкоджено
застрахований у Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «АХА Страхування» (далі за
текстом - ПрАТ «СК «АХА Страхування»)
транспортний засіб «Хюндай Соната», д/н
В позовній заяві позивач наголошує на
тому, що на підставі страхового акту
від 21.10.2011 було виплачено
страхувальнику страхове відшкодування
у розмірі 15 439,27 грн.
Відповідно до постанови
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області вказана ДТП
сталася з вини водія транспортного
засобу «ГАЗ 3302», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3.
Позивач наголошує, на підставі
викладеного до нього перейшло право
зворотної вимоги до відповідача, як до
особи, відповідальної за відшкодування
заподіяних збитків, на суму 15 439,27 грн.
Враховуючи, що згідно полісу №АА/7137486
франшиза складає 510,00 грн., позивач
звернувся до суду за захистом
порушених прав та просить суд стягнути
з відповідача в порядку регресу
матеріальні збитки у сумі 14 929,27 грн.
Відповідач, не погоджуючись з
обставинами, викладеними у позовній
заяві, керуючись правом, наданим чинним
законодавством України, звернувся до
суду із відзивом, відповідно до якого
просить суд відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі. Відповідач
вказує на те, що претензія про
відшкодування збитків в порядку
регресу надійшла до ПАТ «СК «Країна»
09.01.2014, з моменту набуття права
звертатися з регресною вимогою про
виплату страхового відшкодування до
страховика винної у ДТП особи пройшло
більше року. Виходячи з викладеного,
ПАТ «СК «Країна» прийняло рішення про
відмову у виплаті страхового
відшкодування, про що повідомила
листом вих.№950 від 11.02.2014.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.
За ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Нормами частини 1 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Пунктом 1
частини 2 зазначеної статті визначені
підстави виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Цивільним кодексом України
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність виникає лише за
наявності вини особи. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішенням
суду. Крім того, Конституція України
закріплює положення, що відображають
сутність презумпції невинуватості (ст.
62): "Особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду". Загалом нормативне
опесередкування презумпції
невинуватості при розгляді справ про
адмістративні правопорушеня має
фрагментарний характер - особа
вважається невинуватою у вчиненні
адміністративного правопорушення,
доки її вина не буде доведена у
передбаченому законом порядку і
зафіксована постановою, що набула
Статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187
Цивільного кодексу України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Згідно з положеннями ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.
Як вбачається з матеріалів справи,
10.10.2011 об 11:10 в м. Дніпропетровськ,
Орджонікідзевський р-н, вул. Героїв
Правди, електроопора відбулася ДТП за
участю транспортних засобів «Хюндай
Соната», д/н НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_2, та «ГАЗ 3302», д/н НОМЕР_2, яким
Згідно постанови Апостолівського
районного суду Дніпропетровської
області від 02.12.2011 у справі №3-1420, ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу у сумі 340,00 грн.
Як відомо, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 застрахована
у ПАТ «СК «Країна», згідно Полісу
№АА/7137486.
У відповідності до ст. 5 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.
Таким чином, на підставі зазначених
вище норм та у зв'язку з укладенням
відповідачем з ОСОБА_3 Полісу
страхування цивільно-правової
відповідальності №АА/7137486, відповідач
прийняв на себе обов'язок
відшкодовувати завдану ОСОБА_3 шкоду,
заподіяну майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«ГАЗ 3302», д/н НОМЕР_2.
У відповідності до вищевказаних норм,
ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.
27 Закону України "Про страхування" до
позивача перейшло право вимоги, яке
Страхувальник мав до відповідача, як
страхувальника цивільної
відповідальності за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації ОСОБА_3
транспортного засобу «ГАЗ 3302», д/н
За ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Як вбачається з матеріалів справи,
згідно Звіту №383 від 20.10.2011, вартість
матеріальних збитків, нанесених
власнику автомобіля Hyundai Sonata, д/н
НОМЕР_1, в результаті ДТП складає 16 691,08
У відповідності до складеного
21.10.2011, сума страхового відшкодування
складає 15 439,27 грн.
З матеріалів справи відомо, що
страхувальнику було виплачено
страхове відшкодування у розмірі 15 439,27
грн., що підтверджується платіжним
дорученням №9864 від 24.09.2011, наявним в
матеріалах справи.
Як відомо, з метою досудового
врегулювання спору позивачем було
направлено на адресу відповідача
регресну вимогу про відшкодування
шкоди на суму 15 439,27 грн. (вих.№780/7 від
Однак, станом на час розгляду справи
докази сплати страхового
відшкодування в матеріалах справи
Положеннями статті 9 Закону України
"Про страхування" визначено, що
страхова сума - це грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов"язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку, а страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку, розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
Наведеною статтею також визначено, що
при страхуванні майна страхова сума
встановлюється в межах вартості майна
за цінами і тарифами, що діють на момент
укладання договору, якщо інше не
передбачено договором страхування.
При цьому, страхове відшкодування - це
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Також
зазначена стаття визначає, що страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
Згідно статті 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.
Слід також зазначити, що за приписами ч.
2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
11.07.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшов Лист
Моторного (транспортного) страхового
страхове покриття». Згідно вказаного
листа вбачається, що за Полісом
№АА/7137486 встановлено ліміт по майну на
суму 50 000,00 грн. та франшизу у сумі 510,00
грн. Крім того, з вказаного листа
вбачається, що Поліс №АА/7137486 діяв
станом на момент дорожньо-транспортної
пригоди, а саме 10.10.2011.
Враховуючи викладене, з урахуванням
положень ст. 1191 Цивільного кодексу
України, сума страхового
відшкодування, що підлягає виплаті
відповідачем за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації ОСОБА_3
транспортного засобу «ГАЗ 3302», д/н
НОМЕР_2, складає 14 929,27 грн. (враховуючи
зменшення суми відшкодування на суму
франшизи 510,00 грн. у відповідності до
норм чинного законодавства України, та
враховуючи умови за Полісом №АА/7137486).
Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК України), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.
Щодо тверджень відповідача, викладених
у відзиві на позовну заяву, суд
зазначає, що відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами
відсутність заборгованості перед
позивачем, доводи відповідача є
необґрунтованими та безпідставними.
Крім того, відповідальність страховика
винної особи регламентована
положеннями Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та обмежується укладеним
договором страхування, в свою чергу
зазначеним законом випадки, коли шкода
не відшкодовується страховиком (або
МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів
наявності таких обставин суду не
З огляду на вищезазначене, позивачем
належними та допустимими доказами
доведено наявність заборгованості
відповідача, враховуючи що, позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі у сумі 14 929,27 грн.
Судові витрати позивача по сплаті
судового збору у сумі 1 827,00 грн.
відповідно до положень ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача з
урахуванням задоволення позовних
вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 25, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" -
задовольнити повністю.
2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна"
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"
«УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005) на
будь-який рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду грошові кошти: в порядку регресу
матеріальні збитки у сумі 14 929,27 грн.
(чотирнадцять тисяч дев'ятсот двадцять
дев'ять гривень 27 копійок) та витрати по
сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн.
(одна тисяча вісімсот двадцять сім
гривень 00 копійок). Видати наказ.
Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення
- 01.08.2014.

Суддя
Ю.В. Цюкало