ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р.Справа № 922/1640/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
Стоянові А.С.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "ВКП Технопромімпекс", м.
Дніпропетровськ до ТОВ "Ольга", м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Калякін С.А., за дов.

відповідача - Воробйов О.О., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ "ВКП
Технопромімпекс" про стягнення ТОВ
"Ольга" загальної суми заборгованості у
розмірі 361 964,00 грн.

В судових засіданнях оголошувались
перерви з 04.06.2014 року по 10.06.2014 року, з
24.06.2014 року по 27.06.2014 року, з 27.06.2014 року
по 07.07.2014 року та з 07.07.2014 року по 10.07.2014
року.

09.07.2014 року позивач звернувся до суду з
заявою про уточнення позовних вимог, в
якій просив суд стягнути з відповідача
на свою користь суму основного боргу у
розмірі 344 728,00 грн., штраф в сумі 17 236,40
грн., інфляційні в сумі 37192,20 грн. та 3%
річних в сумі 14 733,58 грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає
заяву позивача про уточнення позовних
вимог до розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги з урахуванням уточнень в
повному обсязі та просить суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечує та просить суд
відмовити у задоволенні позову, з
підстав викладених у відзиві, який
долучено до матеріалів справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

30 серпня 2012 року між ТОВ «ВКП
Технопромімпекс» (позивач по справі,
Постачальник) та ТОВ «Ольга»
(відповідач по справі, Покупець) було
укладено договір № 01/08, згідно з яким
відповідач взяв на себе зобов'язання
прийняти від позивача продукцію
(Додаток № 1 до договору) та здійснити
повну оплату за неї у сумі 626 160,00грн. (з
урахуванням 104360,00грн. ПДВ).

Порядок та строки розрахунків були
визначені розділом 3 цього договору, за
яким розрахунок проводиться у два
етапи. Перший етап - авансовий платіж у
розмірі 50 відсотків від загальної
вартості продукції, проводиться
відповідачем на протязі 15 днів з часу
підписання договору поставки № 01/08 від
30.08.2012р. Другий етап - не пізніше 50
календарних днів з часу її одержання на
своєму складі: м. Харків, вул.
Біологічна 7.

Згідно виписки ПуАТ «ФІДОБАНК» від
10.09.2012р., ТОВ «Ольга» у передбачений
договором термін здійснило передплату
у сумі 281 432,00 грн. (з урахуванням
46905,34грн. ПДВ).

Так, на виконання своїх зобов'язань за
договором ТОВ «ВКП Технопромімпекс»
поставило продукцію на склад
відповідача, про що свідчить видаткова
накладна № Н-00000011 від 14.12.2012р. та
податкова накладна № 1 від 14.12.2012р.
Остаточний розрахунок за надану
продукцію повинен був бути проведений
відповідачем до 03 лютого 2013 року.

Однак, як зазначає позивач в порушення
умов п. 3.1. договору № 01/08 від 30.08.2012р.,
відповідачем до теперішнього часу своє
грошове зобов'язання не виконав, в
зв'язку з чим утворився борг в сумі 344 728
грн. 00 коп.

Для досудового врегулювання спору про
погашення суми боргу, позивачем на
адресу відповідача була надіслана
претензія № 1 від 11.11.2013р.

На претензію була отримана відповідь
за вих. № 17/12-1 від 17.12.2013р., в якій
відповідач визнав свій борг лише на
суму 54 728,00 грн. Таку суму
заборгованності відповідач
обґрунтовує тим, що 11.01.2013р., на
виконання умов договору № 01/08 від
30.08.2012р., на адресу ТОВ «ВКП
Технопромімпекс» за платіжним
дорученням № 3807 було перераховано
150000,00 грн., а 15.01.2013р., за платіжним
дорученням № 3810 ще 140000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, а саме:
виписки ПуАТ «ФІДОБАНК», від 11.01.2013р. та
від 15.01.2013р., ТОВ «Ольга» перераховано
на адресу ТОВ «ВКП Технопромімпекс»
суму 150000,00грн., та 140000,00 грн. за послуги
складського господарства, згідно
договору про надання послуг
складського господарства № 0111-1 від
01.11.12р. Надання таких послуг
відповідачу ТОВ «Ольга», на думку
позивача, підтверджується підписаними
позивачем та відповідачем договором №
0111-1 від 01.11.12р., та актом виконаних
робіт.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідно до видаткової накладної № Н
- 00000011 від 14.12.2012р., товариством з
обмеженою відповідальністю «ВКП
Технопромімпекс» (постачальник) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольга» (одержувач)
за договором № 01/08 від 30.08.2012р. було
поставлено: колесо ведущее, 1 шт., ціна
без ПДВ 81900,00 грн., ціна з ПДВ 98280,00 грн.;
колесо паразитное, 1 шт., ціна без ПДВ
165100,00 грн., ціна з ПДВ 198120,00 грн.; колесо
привода генератора, 1 шт, ціна без ПДВ
189100,00 грн., ціна з ПДВ 226920,00 грн.;
шестерня без муфти, 1 шт, ціна без ПДВ
85700,00 грн., ціна з ПДВ 102840,00 грн., загалом
на'суму, з урахуванням ПДВ, 626160,00 грн.

Отримання вказаного товару
підтверджується прибутковою накладною
по товариству з обмеженою
відповідальністю «Ольга» № О - 00000396 від
14.12.2012р.

За період з 10.09.2012р. по 15.01.2013р.,
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ольга», у виконання
договору 01/08 від 30.08.2012р., за поставлені
товари на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «ВКП
Технопромімпекс» було перераховано 571
432,00 грн., що підтверджується:

- банківською випискою № О - 00000264 від
10.09.2012р., відповідно до якої позивачем
на користь відповідача сплачено
грошові кошти в розмірі 281432,00 грн. у
якості передплати згідно
рахунку-фактури № Н - 00000006 від 06.09.2012р.;

- банківською випискою № О - 00000011 від
11.01.2013р., відповідно до якої позивачем
на користь відповідача сплачено
грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. у
якості оплати за товар згідно договору
01/08 від 30.08.2012р.;

- банківською випискою № О - 00000015 від
15.01.2013р., відповідно до якої позивачем
на користь відповідача сплачено
грошові кошти в розмірі 140000,00 грн. у
якості оплати за товар згідно договору
01/08 від 30.08.2012р.;

Таким чином, заборгованість ТОВ
«Ольга» перед ТОВ «ВКП Технопромімпес»
за договором поставки № 01/08 від 30.08.2012р.
складає 54728,00 грн., а доводи позивача про
порушення відповідачем п.3.1. вказаного
договору на суму 344728,00 не відповідають
дійсності.

При цьому, слід зазначити про наступне:
під час сплати відповідачем позивачу
грошових сум за договором поставки, а
саме, внесення яких підтверджується
банківською випискою № О - 00000011 від
11.01.2013р., відповідно до якої позивачем
на користь відповідача сплачено
грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. в
оплату за товар згідно договору 01/08 від
30.08.2012р. та банківською випискою № О -
00000015 від 15.01.2013р., відповідно до якої
позивачем на користь відповідача
сплачено грошові кошти в розмірі 140000,00
грн. в оплату за товар згідно договору
01/08 від 30.08.2012р., співробітником ТОВ
«Ольга» в призначенні платежу
помилково було зазначено про сплату
вказаних сум за послуги складського
господарства згідно договору №0111-1 від
01.11.12р.

У зв'язку з помилковим зазначенням
призначення платежу у вказаних
платіжних дорученнях № 3807 від 11.01.2013р.
та № 3810 від 15.01.2013р., ТОВ «Ольга» на
адресу ТОВ «ВКП Технопромімпекс» було
направлено лист №18 від 16.01.2013р., в якому
містилось прохання змінити помилково
вказане призначення платежу в
платіжному дорученні № 3807 від 11.01.2013р.
на загальну суму 150000,00 грн. та №3810 від
15.01.2013р. на загальну суму 140000,00 грн. з
«оплата послуг складського
господарства згідно договору № 0111-1 від
01.11.12р.» на «оплата за товар згідно
договору № 01/08 від 30.08.2012р.».

Через відсутність відповіді на лист
ТОВ «Ольга» № 18 від 16.01.2013р. з боку ТОВ
«ВКП Технопромімпекс», 18.02.2013р. на
адресу останнього було повторно
направлено лист про зміну помилково
вказаного призначення платежу
(аналогічний за змістом).

Проти цього, ТОВ «ВКП Технопромімпекс»
на вказані листи від 16.01.2013р. та 18.02.2013р.
не відреагувало.

За наявною у відповідача інформацією,
станом на 16.01.2013р. та 18.02.2013р. ТОВ «ВКП
Технопромімпекс» вже не знаходилось за
своєю юридичною (фактичною) адресою:
61070, м. Харків, вул. Вернадського, 1, кв. 75 ,
у зв'язку з чим вказані листи не досягли
свого адресату.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 712 Цивільного
кодексу України, згідно з якою за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за
поставлений Товар в сумі 54 728,00 грн. не
сплатив та не надав суду жодних
доказів, які б спростовували суму
боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги позивача в сумі 54 728,00 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 6.2. Договору, передбачено, що у
випадку прострочення платежу, Покупець
зобов*язаний сплатити Постачальнику
штраф у розмірі 5% від несплаченої суми.

З урахуванням висновків суду щодо
правомірності вимог позивача про
стягнення 54 728,00 грн. вимоги в частині
нарахованих штрафних санкцій
підлягають частковому задоволенню
пропорційно суми задоволених вимог у
розмірі 2736,40 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми. За таких обставин,
позовні вимоги позивача в розмірі 2334,56
грн. 3% річних та 6510,85 грн. інфляційних за
період з 03.02.2013 року по 07.07.2014 року
обґрунтовані, відповідають вимогам
діючого законодавства та підлягають
задоволенню.

В решті заявлених позовних вимог слід
відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.
1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольга» (код ЕДРПОУ
23462996, юридична адреса: вул. Біологічна,
буд. 7, м. Харків, 61030) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВКП
Технопромімпекс» (,
юридична адреса: вул. Глинки, буд. 7, офіс
703, м. Дніпропетровськ, 49000) суму
основного боргу у розмірі 54 728,00 грн.,
штраф в сумі 2 736,40 грн., 6 510,85 грн.
інфляційних, 3% річних в сумі 2 334,56 грн.,
судовий збір в сумі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення суми основного
боргу у розмірі 290 000,00 грн., штрафу в
сумі 14 500,00 грн., інфляційних в сумі 30 681,35
грн., 3% річних в сумі 12 399,02 грн. та 6 450,81
грн. судового збору - відмовити.

Повне рішення складено 15.07.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/1640/14