ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.Справа № 916/1250/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Петрова М.С.,

при секретарі судового засідання
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Петрова В.С., довіреність
№ 247 від 19.12.2012р.;

від відповідача - Яцуку Є.В.,
довіреність № б/н від 02.01.2014р..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН", м. Миколаїв

на рішення господарського суду
Одеської області від 16.06.2014 року

по справі № 916/1250/14

за позовом скаржника

до Державного підприємства " Одеська
залізниця "

про стягнення 21360,15 грн.

/повна фіксація судового процесу
здійснювалась відповідно до ст. 129
Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України/.

Встановив:

У березні 2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
(далі по тексту - ТОП СГП) "НІБУЛОН"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Державного підприємства (далі - ДП)
"Одеська залізниця" про стягнення
21360,15грн. у якості відшкодування
збитків, завданих нестачею вантажу,
також позивач просив стягнути з
відповідача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1827 грн.

Позовні вимоги з посиланням на ст.ст.22,
526, 924 ЦК України, ст.ст.193, 224- 226, 314 ГК
України, ст.ст.105, 110, 113-115, 127, 129 Статуту
залізниць України, умови договору
сторін № 1438 від 18.04.2014р. мотивовані тим,
що позивач зазнав збитків, пов`язаних
із нестачею вантажу, що утворилась при
його перевезенні залізницею.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 16.06.2014 року (суддя Літвінов
К.В.) у задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням місцевого
господарського суду ТОВ СГП „НІБУЛОН"
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просять оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі та стягнути на користь
ТОВ СГП „НІБУЛОН" 21360,15грн. у якості
відшкодування збитків, завданих
нестачею вантажу.

Скаржник вважає, що господарським
судом Одеської області у даній справі
не з`ясовано усіх обставин, що мають
істотне значення для вирішення справи,
не надано оцінки усім доказам,
наведеним позивачем під час розгляду
справи, а рішення прийнято з істотними
порушеннями норм матеріального і
процесуального права і воно підлягає
скасуванню виходячи з наступного:

- судом, всупереч положенням ст. 43 ГК
України, не надано належної оцінки усім
наявним у матеріалах справи доказам,
зокрема факту безпідставної відмови
залізниці у складанні комерційного
акту;

- судом першої інстанції не враховано,
а у рішенні від 26.06.2014 р. не знайшов своє
відображення факт, що саме через
відповідальність відповідача акт
експертизи Миколаївської РТПП № 120-0014
від 10.01.2014 р. був складений за
відсутності представника залізниці ;

- не вірно застосовано норми ст. 314 ГК
України, яка кореспондується зі ст. 127
Статуту залізниць України та визначає,
що перевізник несе відповідальність за
втрату, нестачу та пошкодження
прийнятого до перевезення вантажу,
якщо не доведе, що втрата, нестача або
пошкодження сталися не з його вини.

22.07.2014р. до Одеського апеляційного
господарського суду від ТОВ СГП
"НІБУЛОН" надійшли додаткові пояснення
до апеляційної скарги, в яких скаржник
стверджує, що відповідач навмисно та
свідомо ухилявся від проведення
комісійної видачі вантажу та складання
комерційного акту, а також від участі в
проведенні експертизи, внаслідок чого
посилання суду першої інстанції на
відсутність доказу, що позивачем
прийняті всі можливі та необхідні
заходи щодо здійснення належного
контролю та забезпечення збереження
вантажу до початку проведення
експертизи не можуть сприйматись як
такі, що ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги з додатковими
поясненнями, заслухавши у судовому
засіданні представників сторін,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено господарським гудом
першої інмтанції, 18.04.12р. між Держаним
територіально-галузевим об`єднанням
"Південно-Західна залізниця" та ТОВ СГП
„НІБУЛОН" було укладено договір №1438
/а.с.9-11/, предметом якого є надання
"Залізницею" "Вантажовласнику" послуг,
пов`язаних з перевезенням вантажів та
проведенням розрахунків за ці послуги.
/п.1.1/

Згідно п. 2.1.1 "Вантажовласник" має право
отримувати від "Залізниці" послуги,
передбачені Статутом залізниць
України, даним договором, діючими
Правилами перевезень та Тарифним
керівництвом №1, затвердженими
Міністерством транспорту України, та
іншими нормативно-правовими актами та
документами розпорядчого характеру, що
регулюють питання, пов`язані з
перевезенням та проведенням
розрахунків.

Відповідно до п.2.2.2 договору "Залізниця"
зобов`язана приймати до перевезення та
видавати вантажі "Вантажовласника",
подавати під
навантаження/вивантаження вагони (
контейнери ) згідно із затвердженими
планами і заявками "Вантажовласника" та
надавати йому додаткові послуги,
пов`язані з перевезенням вантажів, в
тому числі за вільними тарифами,
перелік яких зазначається в додатку до
цього договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
та інших актів законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(статті 526,525 ЦК України).

03.01.2014р. ТОВ СГП "НІБУЛОН" у
відповідності до договору №1438 від
18.04.2012 року за залізничною накладною
№34624890 зі станції
"Кам'янець-Подільський"
Південно-західної залізниці
відвантажило насипом насіння сої
(вантаж) загальною масою 62850кг у вагоні
№95525846 за пломбами Ш 523937, Ш523939, X 021862, Ш
523923, Ш523933, Ш523936, Ш523940 для перевезення до
станції "Миколаїв-вантажний" Одеської
залізниці /а.с.12/.

08.01.2014р. при підготовці до видачі
вантажу вказаного вагону на станції
"Миколаїв-вантажний" Одеської
залізниці було здійснено перевірку
вантажу та складено акт загальної
форми №130 від 08.01.2014р., яким встановлено,
що у вагоні №95525846 в середньому
розвантажувальному люці знаходиться
ганчір'я білого кольору, течія вантажу
відсутня. При цьому факт пошкодження
пломб відправника не зафіксовано
/а.с.22/.

09.01.2014р. СГП "НІБУЛОН" листом №74/3-14/35
просило "Залізницю" направити
представника для участі у видачі
вантажу /а.с.24/. У листі-відповіді від
09.01.2014р. № 1/М станцією
"Миколаїв-вантажний" було повідомлено,
що актом загальної форми не виявлено
підстав для видачі вантажу у
відповідності до ст. 52 Статуту
залізниць України /а.с.25/.

ТОВ СП „НІБУЛОН" відповідно до п. 16
Правил складання актів, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України № 334 від 28.05.2002 подало скаргу
№113/3-14/17 від 09.01.2014р. на ім'я начальника
Херсонської дирекції залізничних
перевезень про необхідность
проведення видачі вантажу відповідно
до вимог п. 12 Правил № 644 /а.с.26/.

У листі Херсонської дирекції
залізничних перевезень від 09.01.2014 №
06/ДНМ було повідомлено, що вагон № 95525846
прибув у справному комерційному стані
за справними ЗПП, тому підстав для
видачі вантажу згідно вимог статті 52
Статуту залізниць України не було
/а.с.27/.

10.01.2014р. Регіональною
торгово-промисловою палатою
Миколаївської області ( експерт
Гончаренко С.В. ) /далі-РТПП/ складено
акт експертизи №120-0014 /а.с. 17-18/, за яким
у п. 13 встановлено, що вагон
опломбований непорушеними пломбами
ЗПП з відтиском: "Універсал М варта, УЗ,
номер пломби", на металевій плашці
значиться: "Каменец-Под. ТОВ СГП
НИБУЛОН", відтиск пломб відповідає
даним, вказаним в накладній. При
зовнішньому огляді вагону, з боку
штурвалів в нижній частині кута
середнього розвантажувального люка, в
місці з'єднання кришки і бункера
виявлений зазор, завдовжки близько 70-80
см, який щільно забитий дрантям білого
кольору, де є затиснуті насіння сої. При
знятті пломб у присутності експерта на
верхніх завантажувальних люках, при
огляді поверхні і місткості вантажу
через верхні завантажувальні люки
виявлено, що між II і III (середніми)
люками є поглиблення вантажу у вигляді
воронки, завглибшки до 150 см, з чітко
позначеною смугою по ширині вагону,
характерній для стікаючого вантажу, у
бік середнього розвантажувального
люка і наявного зазору. У висновку
експерта п. 14 при зважуванні
залізничного вагону № 95525846 із насінням
сої фактична маса нетто складає 57450 кг,
що на 5400 (п'ять тисяч чотириста) кг менше
проти даних, вказаних у накладній №
34624890, механічне пошкодження у
розвантажувальному люку вагона не
забезпечує збереження вантажу.

Відповідачу заявлено претензію №
1336/3-14/27 від 07.02.2014р. /а.с.13-15/, а пізніше
позов про відшкодування збитків,
пов'язаних із нестачею вантажу при
перевезенні вантажу залізницею у
розмірі 21360,15грн. /(5400кг нестачі -
314,25грн. природної втрати) х 4200грн.
вартості тони вантажу/.

За означених фактичних обставин
справи, колегія вважає висновки
господарського суду першої інстанції
щодо предмету спору обгрунтованими з
огляду на таке.

Статтею 314 ГК України, яка
кореспондується зі ст. 110 Статуту
залізниць України, встановлено, що
перевізник несе відповідальність за
втрату, нестачу та пошкодження
прийнятого до перевезення вантажу,
якщо не доведе, що втрата, нестача або
пошкодження сталися не з його вини.

Згідно п.129 Статуту залізниць України
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць
України на станціях призначення
залізниця зобов`язана перевірити масу,
кількість місць і стан вантажу ( для
вантажів в контейнерах ) лише у разі
прибуття вантажу у пошкодженому вагоні
( контейнері ), а також у вагоні (
контейнері ) з пошкодженими пломбами
відправника або пломбами попутних
станцій. В решті випадків, вантажі,
завантажені відправником, і ті, що
прибули у справних вагонах,
контейнерах із непошкодженими
пломбами відправника видаються без
перевірки їх кількості і стану.

Вагон №95525846 згідно акту №130 від 08.01.2014р.
прибув до станції Миколаїв - вантажний
Одеської залізниці в технічному та
комерційному відношенні справним, з
непошкодженими ЗПП вантажовідправника
у стані, у якому він був переданий до
перевезення.

У відповідності до ст. 76 Статуту
залізниць України, охорона
завантажених і порожніх вагонів на
залізничних під'їзних коліях
здійснюється засобами власника
під'їзної колії.

Оскільки експертиза була проведена
10.01.2014р., судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що до
суду не надано жодних доказів того, що
позивачем були прийняті всі можливі та
необхідні заходи щодо здійснення
належного контролю та забезпечення
збереження вантажу під час його
завантаження, перевезення та його
вивантаження та організації належної
охорони вантажу до початку проведення
експертизи (особливо враховуючи те, що
між видачею вантажу та експертизою,
вагон №95525846 знаходився виключно під
наглядом вантажоодержувача). Крім
того, висновок експерта щодо
механічного пошкодження вагону, що
викладений в п.14, колегія не може
прийняти до уваги, оскільки в п.13 цього
ж висновку не описано жодного
механічного пошкодження, а виявлено
лише зазор в місці з'єднання кришки і
бункера, який не можна вважати
механічним пошкодженням.

Посилання скаржника на факт відмови
залізниці у складанні комерційного
акту та відсутності представника
відповідача при складанні акту
експертизи Миколаївської РТПП № 120-0014
від 10.01.2014 р. не доводять його вини в
нестачі, крім того позивач не надав
належних доказів того, що залізниця
була належним чином повідомлена про
проведення даної експертизи.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку про те, що
господарський суд Одеської області
ретельно з'ясував всі обставин справи,
давши належну оцінку наявним в ній
доказам, відтак ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, тому апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення господарського суду Одеської
області від 16.06.2014 р. слід залишити без
змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати
скаржника по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги не
відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської
області від 16.06.2014 року по справі
№916/1250/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарського підприємства
"НІБУЛОН" - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови станову
складено 30.07.2014 р..

Головуючий суддя
Г.П. Разюк

Суддя
С.І. Колоколов

Суддя
М.С. Петров