ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року Справа № 904/9443/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Коробенка Г.П.,

суддів
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Нафтохімінвест"

на постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
16.06.2014

у справі № 904/9443/13 Господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом Криворізької міської ради

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Нафтохімінвест"

про стягнення 51979 грн. 59 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Криворізька міська рада звернулась до
Господарського суду Дніпропетровської
області з позовом (з урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Нафтохімінвест" про
стягнення заборгованості з орендної
плати за земельну ділянку в розмірі
49714,53 грн., що виникла в період з 01.01.2013
по 30.06.2013, а також 2265,06 грн. пені.

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 17.02.2014
(суддя Загинайко Т.В.), залишеним без
змін постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
16.06.2014 (судді: Павловський П.П., Науменко
І.М., Кузнецов В.О.), позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Нафтохімінвест" на
користь Криворізької міської ради 49
714,53 грн. - заборгованості, 2 265,06 грн. -
пені та 1720,50 грн. - витрат по сплаті
судового збору.

Судові рішення мотивовані тим, що
відповідачем належним чином не
виконано умови укладеного між
сторонами договору від 18.01.2008 щодо
своєчасності та повноти внесення
орендної плати за землю, що передбачено
умовами названого договору та з
урахуванням змін у чинному
законодавстві.

Не погодившись з прийнятими у справі
рішенням та постановою, Товариство з
обмеженою відповідальністю
„Нафтохімінвест", звернулося до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Господарськими судами встановлено:

18.01.2008 на підставі рішення
Криворізької міської ради між
позивачем (орендодавець) та
відповідачем (орендар) було укладено
договір оренди земельної ділянки, який
08.02.2008 за №01 було зареєстровано у
Криворізькому відділі
Дніпропетровської регіональної філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру", про
що у Державному реєстрі земель вчинено
запис.

Названим договором відповідачеві
надано в строкове платне користування
земельну ділянку житлової та
громадської забудови загальною площею
0,3749га для розміщення кафе на вул.
Мелешкіна, 34а у Саксаганському районі
м. Кривого Рогу (кадастровий номер
ділянки - :06:136:0049).

Порядок внесення та визначення
орендарем розміру орендної плати
обумовлено розділом договору "Орендна
плата".

Згідно з п. 12 договору, у разі зміни
(збільшення або зменшення за рішенням
міської ради) розмірів річної орендної
плати за землю, базової вартості 1 кв. м
земель міста, розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством, розмір та
сума орендної плати переглядається без
внесення змін до договору.

Строк дії договору - п'ять років.

Відповідач не вповні оплатив орендну
плату за період з 01.01.2013 по 30.06.2013, в
результаті чого за розрахунком
орендодавця - позивача утворився борг у
розмірі 49714,53 грн. На вказану суму боргу
позивачем нарахована пеня у розмірі
2265,06 грн., сплата якої передбачена у
разі прострочення платежу умовами п. 13
названого договору.

Господарськими судами також
встановлено, що розрахунок
заборгованості здійснено позивачем,
виходячи з рішення Криворізької
міської ради №3884 від 14.05.2010 року "Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
міста Кривого Рогу". Відповідно до
ухваленого рішення базова вартість 1 м2
земель міста складає 240,05 гривень.
Застосування базової вартості 1 м2
земель міста буде здійснюватись в три
етапи І - з 1 червня 2010 року у розмірі 150
грн./кв.м., терміни впровадження ІІ та
ІІІ етапів, визначення грошової оцінки,
що їм відповідає, мало розглядатись за
результатами розвитку господарського
комплексу міста.

Однак, постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2011, яка ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
11.12.2012 залишена без змін, визнано
рішення Криворізької міської ради
Дніпропетровської області № 3884 від
14.05.2010 "Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Кривого Рогу"
нечинним.

Ухвалою від 26.02.2013 Дніпропетровським
апеляційним адміністративним судом
надано роз'яснення, що дія рішення
Криворізької міської ради №3884 від
14.05.2010 "Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Кривого Рогу" може
бути припинена тільки на бюджетний
період з 2014 року.

Згідно з довідкою Управління
Держкомзему у м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області від 01.08.2013
№4255/3/3 про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки, підготовлену на
підставі рішення Криворізької міської
ради від 14.05.2010 №3884 „Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель міста Кривого
Рогу", нормативна грошова оцінка даної
земельної ділянки становить 6 677 906,25
грн.

Таким чином, господарськими судами
встановлено, що позивачем правильно
визначений розмір заборгованості з
орендної плати за землю за період з
01.01.2013 по 30.06.2013.

З урахуванням встановлених обставин
справи, в тому числі і щодо неповноти і
несвоєчасності внесення орендарем -
відповідачем орендної плати за
земельну ділянку, що зумовило
виникнення заборгованості у вказаному
розмірі, господарські суди попередніх
з огляду на норми ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 546, 548, 627
Цивільного кодексу України,
обґрунтовано задовольнили позов.

Касаційна інстанція, перевіривши
відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у оскаржених
рішенні та постанові, дійшла висновку
про відсутність підстав для їх
скасування.

Керуючись ст.ст. 85, 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014 у
справі №904/9443/13 - без змін.

Головуючий суддя Коробенко Г.П. Судді
Мачульський Г.М. Шаргало В.І.