ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р. Справа № 926/971/14

За позовом Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернівецькій області

до відповідача Малого приватного
підприємства "Яніс", м. Чернівці

про розірвання договору

Суддя М.О. Гурин

Представники:

від позивача - Бурлака Д.В., представник
за довіреністю від 03.04.2014 р.

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернівецькій області звернулось з
позовом до Малого приватного
підприємства "Яніс" про розірвання
договору № 169 (№ 170) від 21.12.2007 р.

Провадження у справі порушено ухвалою
господарського суду Чернівецької
області від 25.06.2014 р., справу до розгляду
в судовому засіданні призначено на
15.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 15.07.2014 р., у
зв'язку з неявкою представника
відповідача у судове засідання,
розгляд справи відкладено на 30.07.2014 р.

Станом на день розгляду справи
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив
задовольнити позов з підстав
зазначених у позовній заяві.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, своєї позиції до відома суду
по суті заявлених вимог не довів, хоча
повідомлявся про судові засідання
належними чином шляхом своєчасного
надсилання ухвали за адресою
місцезнаходження, встановленою за
Витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

На адресу суду повернувся поштовий
конверт з повідомленням, надісланий
відповідачу за юридичною адресою, з
відміткою органу поштового зв'язку "за
зазначеною адресою не проживає".

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає за можливе розглянути спір в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в справі матеріалами,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин, а неявка
належним чином повідомленого
Відповідача і ненадання ним
витребуваних документів у світлі
достатності наданого судом часу для
реалізації процесуальних прав
останнім у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33
Господарського процесуального кодексу
України істотним чином не впливають на
таку кваліфікацію.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши матеріали
справи, встановивши фактичні обставини
у справі, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, дослідивши та оцінивши в
сукупності надані докази,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини між
сторонами, суд встановив таке.

Так, 21.12.2007 року між Управлінням МВС
України в Чернівецькій області, що діє
на підставі Положення про управління, в
особі начальника Управління МВС
України в Чернівецькій області
Проскурняка Георгія Васильовича, з
однієї сторони, та Малим приватним
підприємством "Яніс", що діє на підставі
Статуту, в особі директора Цемко Янека
Анатолійовича, з другого боку, уклали
даний Договір №169 предметом якого є
участь Сторін у будівництві
багатоквартирного житлового комплексу
по вулиці Руській, 219-Г в м. Чернівці
(надалі - Об'єкт) (п.1.1. договору).

У відповідності до п.п. 1.2. - 1.6.2. договору
загальна площа квартир Об'єкта складає
9496,32 квадратних метрів, кошторисна
вартість становить 32054290 грн.
Будівництво здійснюється на пайових
умовах, з наступним отриманням
Сторонами у власність часток загальної
площі Об'єкта, згідно пунктів 4.1.1., 4.1.2.
та 4.2. Будівництво Об'єкту здійснюється
на земельній ділянці площею 0,80 га, яка
надана позивачу згідно рішення 14 сесії
Чернівецької міської ради V скликання
від 28.02.2007р. №241 та Договору №84/556 від 08
серпня 2007р. Проектно-кошторисну
документацію на будівництво Об'єкту
Сторони виготовляють спільно: Сторона-1
фінансує 60 відсотків вартості
виготовлення проектної документації
та 100 відсотків вартості її експертизи,
відповідач фінансує 40 відсотків
вартості виготовлення проектної
документації. Дозвіл на будівництво,
дозвіл на виконання будівельних робіт,
та всі необхідні технічні умови для
постійного і тимчасового підключення
до міських мереж, зобов'язана одержати
Сторона-1. Пайовий внесок Сторони-1:
право користування земельною ділянкою
площею 0,80 га. розташованою по вул.
Руській, 219-Г в м. Чернівці; дольове
фінансування виготовлення
проектно-кошторисної документації.
Пайовий внесок Сторони-2 - послуги
Замовника, що здійснюватимуться
Стороною-2 на всьому етапі будівництва,
здачі Об'єкта в експлуатацію тощо,
матеріали чи активи, проектно-пошукові
та будівельно-монтажні та інші роботи,
що необхідні для будівництва Об'єкту, а
також дольове фінансування
виготовлення проектно-кошторисної
документації. Факт внесення паю
Стороною-2 підтверджується підписанням
сторонами відповідних актів виконаних
будівельно-монтажних та інших робіт.

14.12.2007 р. Управлінням МВС України в
Чернівецькій області отримано дозвіл
на виконання будівельних робіт №430 від
14.12.2007 р. на виконання будівельних робіт
з будівництва багатоквартирного
житлового комплексу на вул. Руській,
219-Г.

21.12.2007 р. між сторонами підписано акт
передачі проектно-кошторисної
документації житлового комплексу по
вул. Руській, 219-Г.

Виготовлення проектно-кошторисної
документації, в порушення п. 1.5.
договору, повністю профінансована за
рахунок позивача, що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
платіжних доручень.

На підставі рішення 34 сесії 5 скликання
Чернівецької міської ради від 27.11.2008 р.
№739 Управлінню Міністерства
внутрішніх справ в Чернівецькій
області передана на праві постійного
користування земельну ділянку площею
0,8000 га. кадастровий номер :32:003:0033,
що розташована за адресою: м. Чернівці,
вул. Руська, 219-Г, що підтверджується
копією Державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою серії ЯЯ №350814.

Згідно п. 2.2.3. договору відповідач
зобов'язаний закінчити будівництво
Об'єкту на протязі 42 місяців з моменту
отримання дозволу на виконання
будівельно-монтажних робіт та здати
Об'єкт в експлуатацію.

Пунктом 14.1. договору встановлено, що
даний договір вступає в силу з моменту
його підписання і діє до прийняття в
експлуатацію та оформлення права
власності на частки сторін.

Проте, відповідач умови договору не
виконав, будівництво Об'єкту на протязі
42 місяців з моменту отримання дозволу
на виконання будівельно-монтажних
робіт не здійснив та Об'єкт в
експлуатацію не здав, що
підтверджується актом обстеження
земельної ділянки станом на 17.04.2014 р.,
інформаційною довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна №24888288
від 29.07.2014 р. з якої встановлено, що на
земельній ділянці кадастровий номер
:32:003:0033 у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно право
власності, інші речові права, іпотеки,
обтяження відомості відсутні.

Відповідно до п.п. 10.4., 10.5., договору
розірвання договору допускається
тільки за згодою Сторін. У разі
відсутності згоди однієї із Сторін на
внесення змін до договору чи його
розірвання, заінтересована Сторона має
право звернутися до суду.

Стаття 626 Цивільного кодексу України
встановлює, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно із статтею 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Порядок укладання господарських
договорів врегульовано статтями 180-181
Господарського кодексу України, згідно
з якими господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо його істотних
умов. Істотними є умови, визнані такими
за законом чи необхідні для договорів
даного виду, а також умови, щодо яких на
вимогу однієї із сторін повинна бути
досягнута згода.

При укладанні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

У разі, якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).Якщо
одна із сторін здійснила фактичні дії
щодо його виконання, правові наслідки
таких дій визначаються нормами
Цивільного кодексу України.

Спільна діяльність суб'єктів
господарювання регулюється статтями
1130-1143 Цивільного кодексу України. За
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить закону. Спільна діяльність
може здійснюватися на основі
об'єднання вкладів учасників (просте
товариство) або без об'єднання вкладів
учасників. Договір про спільну
діяльність укладається у письмовій
формі.

Стаття 1131 Цивільного кодексу України
встановлює, що умови договору про
спільну діяльність, у тому числі
координація спільних дій учасників або
ведення їхніх спільних справ, правовий
статус виділеного для спільної
діяльності майна, покриття витрат та
збитків учасників, їх участь у
результатах спільних дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.

Стаття 1133 Цивільного кодексу України
визначає вклади учасників як все те, що
учасники вносять у спільну діяльність
(спільне майно), в тому числі грошові
кошти, інше майно, професійні та інші
знання тощо.

Ст. 1134 Цивільного кодексу встановлює,
що внесене учасниками майно, яким вони
володіли на підставах інших, ніж право
власності, використовується в
інтересах усіх учасників і є їхнім
спільним майном. Користування спільним
майном учасників здійснюється за їх
спільною згодою.

Статтею ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Загальний порядок укладення, змін і
розірвання цивільно-правових
договорів врегульовано Главою 53
Цивільного кодексу України. Порядок
укладення, зміни і розірвання
господарських договорів встановлено
Главою 20 Господарського кодексу
України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1141 Цивільного кодексу
України, визначено, що договір простого
товариства припиняється, зокрема, у
разі відмови учасника від подальшої
участі у договорі простого товариства
або розірвання договору на вимогу
одного з учасників, якщо домовленістю
між учасниками не передбачено
збереження договору щодо інших
учасників.

Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу
України договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Згідно положень ст. 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Нормами ст. 652 Цивільного кодексу
України визначена можливість
розірвання договору, у зв'язку з
істотною зміною обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору. Розірвання договору з цієї
підстави на вимогу заінтересованої
сторони в судовому порядку можливе за
наявності одночасно чотирьох умов,
зазначених у частині 2 статті 652
Цивільного кодексу України, а саме:

1) в момент укладення договору сторони
керувались тим, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 631 Цивільного кодексу України
передбачено, зокрема, що строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

За приписами ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначені норми та
надані позивачем докази на
підтвердження позовних вимог,
порушення відповідачем строку
закінчення виконання робіт,
відсутність будь-яких доказів на
підтвердження факту обґрунтованості
чи правомірності не виконання робіт у
строки, які встановлені договором,
відсутність з боку відповідача дій
щодо мирного врегулювання спору чи
внесення змін в договір в частині
встановлення більшого терміну для
виконання будівництва, наявність
доказів відсутності зареєстрованого
будь-якого нерухомого майна починаючи
з моменту укладення договору та станом
на день розгляду справи на земельній
ділянці, переданій відповідачу для
будівництва, суд приходить до висновку,
що позивачем доведено факт істотного
порушення відповідачем умов договору
№169 від 21.12.2007 р.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин.

Відповідач не спростував позовних
вимог, натомість позов обґрунтований
належними доказами, а тому підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судові витрати слід покласти на
відповідача, з вини якого спір
доведений до розгляду у судовому
порядку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 12, 49, 82, 84, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати Договір №169 від 21.12.2007
р. укладений між Управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернівецькій області та малим
приватним підприємством "Яніс".

3. Стягнути з малого приватного
підприємства "Яніс" (58001, м. Чернівці,
площа Театральна, 6, код 31229421) на користь
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернівецькій області
(58000, м. Чернівці, вул. Головна, 24, код
08592371) судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

4. Після набрання рішенням
законної сили видати накази.

Повне рішення складено 01.08.2014 р.

Суддя
М.О. Гурин