ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" серпня 2014 р.Справа № 916/2552/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Шампань України"

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕЛІТМЕТАЛЮГ"

Про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Стрельникова Л.Ю. - згідно
довіреності від 27.04.2014р.

Від відповідача: не з'явився.

В судовому
засіданні брали участь:

Від позивача: Стрельникова Л.Ю. - згідно
довіреності від 27.04.2014р.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)
"Шампань України", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ)
"ЕЛІТМЕТАЛЮГ" про стягнення
заборгованості у сумі 45 040 грн.,
інфляційних втрат у сумі 3 254 грн. 32 коп.,
3% річних у сумі 351 грн. 68 коп.

Представник позивача позовну
заяву підтримує, наполягає на
задоволенні позову.

Відповідач про місце та час судових
засідань був повідомлений за юридичною
адресою, але судова кореспонденція
повернута поштою із зазначенням "за
закінченням строку зберігання". До
повноважень суду не відноситься розшук
фактичного місцезнаходження сторін у
справі. За таких обставин, суд вважає
відповідача належним чином
повідомленим про місце та дату судових
засідань, та розглядає справу за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
встановив:

Позивач у справі зазначає, що згідно
усної домовленості між ТОВ "Шампань
України" та ТОВ "ЕЛІТМЕТАЛЮГ" останнє
зобов'язалося поставити позивачу
стальний дріт оцинкований у кількості
10 000 т на загальну суму 95 040 грн.
Зазначене підтверджується рахунком -
фактурою №СФ-0000053 від 28.03.2014р., який був
виставлений ТОВ "ЕЛІТМЕТАЛЮГ" позивачу.

Позивач також зазначає, що згідно
усної домовленості поставка товару
мала бути здійснена протягом двох днів
з моменту оплати ТОВ "Шампань України"
авансу у розмірі 45 040 грн. Платіжним
дорученням №416 від 28.03.2014р. ТОВ "Шампань
України" перерахувало на рахунок ТОВ
"ЕЛІТМЕТАЛЮГ" згідно рахунку №СФ-0000053
від 28.03.2014р. 45 040 грн. Але, своїх
зобов'язань не виконало, дріт не
поставило, перерахованих у якості
авансу грошових коштів позивачу не
повернуло.

Такі дії відповідача позивач вважає
порушенням своїх прав та охоронюваних
законом інтересів, у зв'язку з чим
звернувся до суду за захистом та
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість у сумі 45 040 грн.

В обґрунтування цієї позовної
вимоги ТОВ "Шампань України" зазначає,
що відповідно до ст. 180 Господарського
кодексу України господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору. Умови про предмет у
господарському договорі повинні
визначати найменування (номенклатуру,
асортимент) та кількість продукції
(робіт, послуг), а також вимоги до їх
якості. Вимоги щодо якості предмета
договору визначаються відповідно до
обов'язкових для сторін нормативних
документів, зазначених у статті 15 цього
Кодексу, а у разі їх відсутності - в
договірному порядку, з додержанням
умов, що забезпечують захист інтересів
кінцевих споживачів товарів і послуг.
Ціна у господарському договорі
визначається в порядку, встановленому
цим Кодексом, іншими законами, актами
Кабінету Міністрів України. За згодою
сторін у господарському договорі може
бути передбачено доплати до
встановленої ціни за продукцію (роботи,
послуги) вищої якості або виконання
робіт у скорочені строки порівняно з
нормативними. Строком дії
господарського договору є час,
впродовж якого існують господарські
зобов'язання сторін, що виникли на
основі цього договору. На зобов'язання,
що виникли у сторін до укладення ними
господарського договору, не
поширюються умови укладеного договору,
якщо договором не передбачено інше.
Закінчення строку дії господарського
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення, що
мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.181 цього ж Кодексу
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Позивач у справі вважає, що у даному
випадку договір був укладений
сторонами у спрощеній формі, а саме: ТОВ
"ЕЛІТМЕТАЛЮГ" було надано
рахунок-фактуру №СФ-0000053 від 28.03.2014р.
для оплати, який містив усі істотні
умови, передбаченні для такого виду
договорів: найменування товару, його
одиницю виміру, кількість товару, ціну
договору - 95 040 грн., умови про строк
договору - 03.04.2014р.

ТОВ "Шампань України" своїми діями
щодо оплати на підставі даного
рахунку-фактури 45 040 грн. підтвердило
прийняття пропозиції щодо отримання
товару.

За таких обставин, позивач вважає, що
між ТОВ "Шампань України" та ТОВ
"ЕЛІТМЕТАЛЮГ" виникли відповідні
зобов'язання, які мають виконуватися
належним чином, зокрема, у ТОВ
"ЕЛІТМЕТАЛЮГ" виникло зобов'язання щодо
поставки товару в обумовлений строк,
яке виконано не було, що свідчить про
порушення зобов'язання.

Позивач зазначає, що відповідно до ч.
2, 3 ст. 693 Цивільного кодексу України
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Згідно ч.1 ст. 536 Цивільного кодексу
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Відповідно до ст. 625 цього
Кодексу боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі зазначеного позивач
нарахував відповідачу 3% річних у
розмірі 351 грн. 68 коп. та інфляційні у
розмірі 3 254 грн. 32 коп., які також
просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач своїм правом на захист
у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, на
підставі чинного законодавства
України, суд доходить до такого
висновку:

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства. За
приписами ст. 16 цього Кодексу кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію: передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо, або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського
кодексу України однією з підстав
виникнення господарського
зобов'язання є укладання
господарського договору та іншої
угоди, що передбачені законом, а також
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість сторін, спрямована на
встановлення , зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу
України, відповідно до ст. 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Дійсно, відповідно до ст. 181
Господарського кодексу України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

За приписами ст. 181 Господарського
кодексу України господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору. Умови про предмет у
господарському договорі повинні
визначати найменування (номенклатуру,
асортимент) та кількість продукції
(робіт, послуг), а також вимоги до їх
якості. Вимоги щодо якості предмета
договору визначаються відповідно до
обов'язкових для сторін нормативних
документів, зазначених у статті 15 цього
Кодексу, а у разі їх відсутності - в
договірному порядку, з додержанням
умов, що забезпечують захист інтересів
кінцевих споживачів товарів і послуг.
Ціна у господарському договорі
визначається в порядку, встановленому
цим Кодексом, іншими законами, актами
Кабінету Міністрів України. Строком
дії господарського договору є час,
впродовж якого існують господарські
зобов'язання сторін, що виникли на
основі цього договору. На зобов'язання,
що виникли у сторін до укладення ними
господарського договору, не
поширюються умови укладеного договору,
якщо договором не передбачено інше.
Закінчення строку дії господарського
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення, що
мало місце під час дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
ТОВ "ЕЛІТМЕТАЛЮГ" було надано ТОВ
"Шампань України" для оплати
рахунок-фактуру №СФ-0000053 від 28.03.2014р. на
суму 95 040 грн., який містить:
найменування товару - "Дріт стал. т/н
оцин. Ф 2.5 ГОСТЬ 3282-74", його одиницю
виміру -"т", кількість товару - "10 000", ціну
договору - 95 040 грн. (з ПДВ), а також строк
оплати рахунку - 03.04.2014р.

Отже, зазначений рахунок-фактура не
передбачає такої умови як оплата
авансу, та не визначає строку поставки
товару.

Відповідно до ст. 663 Цивільного
кодексу України продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 530 цього
Кодексу якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Але, з матеріалів справи не
вбачається, що ТОВ "Шампань України"
направляло на адресу ТОВ "ЕЛІТМЕТАЛЮГ"
вимоги щодо поставки товару. За таких
обставин, відсутні підстави вважати, що
відповідачем порушено строк поставки
товару.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. Якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Отже, законодавець передбачив, що
покупець може вимагати повернення суми
попередньої оплати лише у випадку не
передачі продавцем товару у
встановлений строк. У даному випадку,
як вже зазначалося вище, сторони не
дійшли згоди щодо строку поставки
товару і ТОВ "Шампань України" не
направляло на адресу ТОВ "ЕЛІТМЕТАЛЮГ"
вимоги щодо поставки товару.

За таких обставин, на думку суду, на
даний час відсутні правові підстави
для задоволення вимоги позивача щодо
стягнення заборгованості у сумі 45 040
грн.

Вимоги позивача щодо стягнення 3%
річних у сумі 351 грн. 68 коп. та
інфляційних втрат у сумі 3 254 грн. 32 коп.
у даному випадку є похідними від вимоги
щодо стягнення суми боргу, у зв'язку з
чим також не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі зазначеного, керуючись
ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства
з обмеженою відповідальністю "Шампань
України"- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 08 серпня 2014р.

Суддя
Рога Н. В.