ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р.
Справа № 923/396/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Литвинової В.В. при
секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом - Товариства з обмеженою
відповідальністю " ТРАНСЛОЙД", м. Херсон

до - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Геліос-1", м. Каховка

про стягнення 28 497 грн. 77 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Примачук О.В., дов. б/н від
20.01.2014 р.;

від відповідача - не прибув.

Товариство з обмеженою
відповідальністю " ТРАНСЛОЙД" (позивач)
звернулося до господарського суду
Херсонської області з позовною заявою
до ТОВ "Геліос-1" (відповідач) про
стягнення 28 497 грн. 77 коп., з яких
основний борг в сумі 25539,40 грн., пеню в
сумі 1853,92 грн., 3% річних в сумі 764,98 грн.
та інфляційні в сумі 339,47 грн. на
підставі договору на
транспортно-експедиційні послуги №
06/11/12 від від 06.11.2012 року.

10 червня 2014 року позивач надав
доповнення та уточнення до позовної
заяви, в якій просить стягнути з
відповідача основний борг в сумі 25539,40
грн., пеню в сумі 1300,60 грн., 3% річних в
сумі 205,36 грн. та інфляційні в сумі 1898,09
грн., а також надав докази направлення
06.06.2014 р. вищевказаної заяви
відповідачу.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, викладених у відзиві.
Відповідач в судове засідання не
прибув, хоч був належним чином
повідомлений про час та місце його
проведення, про що свідчить
відповідний штамп суду з відміткою про
відправку документу на звороті
примірника всіх ухвал суду, який
містить вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників ухвали, дату відправки,
підпис працівника суду, яким вона
здійснена.

Як зазначив Вищий господарський суд
України у п.19 Інформаційного листа від
13.08.08р. № 01-8/482 "Про деякі питання
застосування норм господарського
процесуального кодексу України", "…
дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

Розгляд справи за клопотанням позивача
відбувався поза межами строку,
передбаченого статтею 69 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

в с т а н о в и в:

6 листопада 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "Геліос-1"
(замовник, відповідач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Транслойд» (перевізник-експедитор,
виконавець, позивач) було укладено
договір на транспортно-експедиційні
послуги № 06/11/12 (надалі - договір).

Відповідно до умов розділу 1 договору
замовник доручає та оплачує, а
виконавець приймає зобов'язання щодо
надання послуг по перевезенню
вантажів.

Відповідно до приписів статті 929
Цивільного кодексу України, за
договором транспортного
експедирування одна сторона
зобов'язується за плату і за рахунок
другої сторони виконати або
організувати виконання визначених
договором послуг, пов'язаних з
перевезенням вантажу.

Таким чином, договір № 06/11/12 від 06.11.2012 р.
за своєю правовою природою є договором
про транспортне експедирування.

Відповідно до умов п.1.1.2. умови кожного
перевезення обумовлюються в письмовій
заявці, яка є невід'ємною частиною
договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на виконання умов договору у
період з 23.10.2012 року по 29.01.2013 року надав
відповідачу послуги з організації
перевезення вантажу, на загальну суму
55100,00 грн., що підтверджується заявками
на транспортно-експедиційні послуги,
товарно-транспортними накладними та
актами надання послуг (а.с. 16-66).

Відповідно до п.5.2. (2.2.6.) договору,
оплата транспортних послуг
проводиться згідно з умовами,
зазначеними в Заявці.

Судом встановлено, що в Завках, наданих
до матеріалів справи, відсутня умова
щодо строків оплати послуг.

У відповідності до ст.530 ЦК України якщо
строк виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений м моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Позивач зазначає, що на виконання умов
договору 24.04.2013р. через кур'єрську
службу доставок "Нова Пошта" направив
відповідачу пакет документів по всім
перевезенням, але без опису вкладення
та без надання доказів щодо того, коли
відповідач отримав поштове
відправлення.

Матеріалами справи підтверджується, що
03.03.2014 року позивач поштою направив
повний пакет документів на адресу
відповідача (а.с.70, 71), який 06.03.2014 року
отримано відповідачем.

Станом на день звернення позивача з
позовом до суду, сума заборгованості
відповідача перед позивачем за
основною сумою боргу становить 25539,40
грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174 Господарського
кодексу України договір є підставою
для виникнення цивільних прав і
обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання є
правовідношенням, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші), чи
утриматися від виконання певних дій, а
інша сторона має право вимагати
виконання такого обов'язку.

Доказів погашання заявленої до
стягнення суми основного боргу у
розмірі 25539,40 грн. відповідачем суду не
надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 25539,40 грн. грн. є доведеними і
обґрунтованими.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача 1300,60 грн. пені.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки (в тому числі штрафу,
пені); відшкодування збитків. При
цьому, відповідно до статті 547 ЦК
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється в
письмовій формі. Частиною 2 статті 551 ЦК
України також визначено, що предметом
неустойки є грошова сума, розмір якої
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства. Тобто, при
укладенні договору сторонами в
письмовій формі узгоджується розмір
та порядок сплати неустойки (штрафу,
пені). Договором №06/11/12 від 06.11.2012 р. не
передбачено стягнення пені в разі
порушення грошових зобов'язань, тому
відсутні правові підстави для
стягнення пені в сумі 1300,60 грн.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення інфляційних та 3% річних, то
вони підлягають задоволенню частково,
з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тому, відповідач зобов'язаний сплатити
на користь позивача індекс інфляції за
весь час прострочення та три відсотки
річних з простроченої суми.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача інфляційні 1898,09 грн. та
річні в сумі 205,36 грн. Також суд звертає
увагу, що інфляційні та 3% річних
нараховані позивачем невірно.
Прострочення, оскільки 06.03.2014 року
відповідач отримав повний пакет
документів, повинно рахуватися з 14.03.2014
р. по 21.03.2014 р. на суму заборгованості
28289,40 грн., та з 22.03.2014 р. по 10.06.2014 р. на
суму заборгованості 25539,40 грн., оскільки
21.03.2014 платіжним дорученням №216
відповідач сплатив 2750,00 грн.

Суд за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій системи «Ліга» (з врахуванням
Порядку проведення підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій,
затвердженого листом Верховного суду
України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ») перевірив розрахунки
інфляційних та річних; інфляційні
складають 2467,69 грн., річні 188,63 грн.
Оскільки позивачем не заявлялось
клопотання про вихід за межі позовних
вимог, - стягненню з відповідача
підлягає сума інфляційних в розмірі
1898,09 грн.. та 3% річних в сумі 188,63 грн.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. За приписами статті 43 ГПК
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що
наявних у справі матеріалів достатньо
для розгляду справи та ухвалення
законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Позивачу на підставі ст..49 ГПК України
відшкодовуються судові витрати за
рахунок відповідача пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Суд звертає увагу позивача, що в заяві
про уточнення позовних вимог він
збільшив позовні вимоги в частині
стягнення інфляційних (в позовній
заяві просив стягнути з відповідача
339,47 грн. інфляційних, в заяві про
уточнення - 1898,09 грн., тобто збільшив
позовні вимоги на 1558,62 грн. в частині
стягнення з відповідача інфляційних),
тому суд дійшов висновку стягнути з
позивача в доход держбюджету 31,17 грн.
судового збору.

На підставі вищевикладених норм права
та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -
суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Геліос-1" (74800,
Херсонська область, м. Каховка, вул.
Південна, 1-В, код ЄДРПОУ - 30380358) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транслойд» (73026,
м.Херсон, пр..Ушакова, 73,кв.1, ) 25539,40 грн. основного боргу, 1898,09
грн. інфляційних, 188,63 грн. 3% річних та
судовий збір в сумі 1753,92 грн.. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

3.Достягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райз-Південь» (73008,
мХерсон, вул..Бериславське шосе, 33, р/р
275 Банк ПАТ «Фінансова
ініціатива», МФО 380054, ) в
доход державного бюджету (отримувач
УДКСУ у м. Херсоні, ,
рахунок 3002, банк ГУДКСУ у
Херсонській області, МФО 852010, код 03500045;
стягувач ДПІ у м. Херсоні) 31,17 грн.
судового збору.

4.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 16.06.2014 р.

Суддя
В.В.Литвинова