м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Медіа
до Публічного акціонерного
товариства "Науково-виробниче
підприємство "Більшовик";
про відшкодування збитків у
розмірі 992 716,80 грн
Суддя Мандриченко О.В.
Від позивача: Засипко О. А.,
представник, довіреність №1-16/09д. від
Від відповідача:Соболь М. П.,
представник, довіреність № 422-13 від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача матеріальні збитки у
вигляді втраченої вигоди за договором
оренди в розмірі 992 716,80 грн., а також 19
856,00 грн. витрат по сплаті судового
збору з мотивів, вказаних у позовній
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.09.2013 року порушено
справи призначено на 24.09.2013 року.
Ухвалою Господарського суду міста
призначено судово-економічну
експертизу, проведення якої доручено
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Центр правової
допомоги "Правозахист".
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.07.2013 року зупинено
провадження у справі.
Від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр правової
допомоги "Правозахист" надійшов лист
зазначається, що справа повертається
без виконання у зв'язку з несплатою ТОВ
«Медіа Мост» вартості проведення
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.05.2014 року провадження у
справі поновлено, розгляд справи
призначено на 26.04.2014 року.
У судових засіданнях 24.06.2014 р. та 03.07.2014
р. у справі оголошувались перерви.
У судовому засіданні 22.07.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову та
просив суд відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі. У наданому
письмовому відзиві відповідач вказує
на те, що позивачем не доведена
можливість отримання ним реального та
гарантованого доходу в заявленому
розмірі у випадку відсутності порушень
з боку ПАТ "Науково-виробниче
підприємство "Більшовик". Також
відповідач зазначає, що розрахунок
позивача є теоретичним, побудованим на
можливих очікуваннях отримання
певного доходу та не підтверджений
відповідними документами, що свідчили
б про конкретний розмір прибутку, який
міг би і повинен був отримати позивач,
здійснюючи свою господарську
діяльність за звичайних обставин.
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, всебічно і
повно з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, господарський суд
Між ПАТ "НВП "Більшовик" (далі -
орендодавець) та ТОВ "Медіа Мост" (далі -
орендар) 15 жовтня 2012 року був укладений
договір оренди № ДО-123/Б-2012, відповідно
до умов якого орендодавець передає, а
орендар приймає у тимчасове платне
користування об'єкт оренди (частина
стіни цеху № 7, площею 816 кв.м., за
адресою м. Київ, проспект Перемоги, 49/2)
в період з 15.10.2012 року по 14.10.2013 року.
Мета оренди - розміщення рекламного
На виконання умов договору, 19.10.12 року
об`єкт оренди був переданий орендарю,
що підтверджується підписаним та
скріпленим печатками обох сторін актом
приймання-передачі об`єкта в оренду.
Позивач зазначає, що між ТОВ "Медіа
Мост" та ТОВ "Світ Аутдор Медіа" 17.10.2012
року було укладено договір № 17/10-12/01 на
проведення рекламної компанії на
спеціальних конструкціях, відповідно
до якого ТОВ "Медіа Мост", як виконавець
зобов'язався надати послуги з
проведення рекламної компанії у
відповідності до умов договору та
додатків до нього, а ТОВ "Світ Аутдор
Медіа", як замовник, зобов'язувалось
оплатити надані виконавцем послуги.
Додатковою угодою № 01 до договору
№17/10-12/01 між виконавцем та замовником
було узгоджено адресу розміщення
спеціальної конструкції: м. Київ,
проспект Перемоги, 49/2, цех. №7; строк
рекламної компанії, з 19.10.2012 року по
30.09.2013 рік та вартість послуг
виконавця, яка становить 117 651,20 грн. в
місяць, з урахуванням ПДВ.
Також матеріалами справи встановлено,
що 21.05.2012 року між ПАТ НВП „Більшовик"
та ТОВ „Райзен" був укладений договір
оренди фасаду №ДО-105/Б-2012 за адресою, м.
Київ, проспект Перемоги, 49/2, цех. №7,
строком з 01.06.2012 року по 31.12.2012 рік.
Таким чином, відповідачем було
укладено договір оренди з позивачем,
під час дії договору з ТОВ "Райзен".
Господарський суд міста Києва,
рішенням №5011-30/14783-2012 від 07.02.2013 року,
зобов'язав ПАТ "НВП "Більшовик"
виконувати умови договору найму №
ДО-105/Б-2012 від 21.05.12., укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Райзен", а саме: не
чинити перешкод ТОВ "Райзен" в
користуванні частиною стіни цеху № 7 по
проспекту Перемоги 49/2 в місті Києві,
загальною площею 816,0 кв. м. з метою
розміщення рекламного банеру.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що відповідач не
виконав взятих на себе зобов'язань за
договором оренди № ДО-132/Б-2012 від 15.10.2012
року, оскільки не зміг забезпечити
належне використання орендарем об'єкту
оренди, що призвело до розірвання ТОВ
"Світ Аутдор Медіа" з ТОВ "Медіа Мост"
договору на проведення рекламної
компанії та що у подальшому призвело до
понесення позивачем матеріальних
збитків у вигляді втраченої вигоди в
розмірі 992 716,80 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Приписами ст. 22 ЦК України встановлено,
що особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення
будь-яких майнових благ особи, що
обмежує його інтереси, як учасника
певних відносин і проявляється у
витратах, зроблених особою, втраті або
пошкодженні майна, а також не одержаних
особою доходів, які б вона одержала при
умові правомірної поведінки особи.

Збитки мають реальний характер та у
разі, якщо сторона, яка вважає, що її
права були порушені та нею понесені
збитки, повинна довести як розмір
збитків, так і факт їх понесення.

Таким чином, на кредитора покладений
обов'язок доведення факту невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання, прямого (безпосереднього)
причинного зв'язку між порушенням
зобов'язання (тобто неправомірними
діями або бездіяльністю особи, яка
заподіяла шкоду) і самими завданими
збитками та обґрунтування їх розміру.

За змістом ст. 623 Цивільного кодексу
України вбачається, що відшкодування
збитків може бути покладено на
відповідача лише при наявності
передбачених законом умов, сукупність
яких створює склад правопорушення, яке
є підставою для цивільної
відповідальності.

У відповідності з нормами цивільного
законодавства притягнення до
цивільно-правової відповідальності
можливе лише за певних, передбачених
законом умов, сукупність яких формують
склад правопорушення, що є підставою
цивільно-правової відповідальності,
при цьому складовими правопорушення,
необхідними для відповідальності у
вигляді відшкодування збитків, є
суб'єкт та об'єкт правопорушення, а
також суб'єктивна та об'єктивна
сторони.

Суб'єктом цивільного правопорушення є
боржник, а об'єктом правопорушення
зобов'язальні правовідносини
кредитора та боржника, між тим
суб'єктивну сторону становить вина
боржника, а об'єктивну протиправна
поведінка боржника (невиконання або
неналежне виконання обов'язку),
наявність збитків у майновій сфері
кредитора, причинний зв'язок між
протиправною поведінкою боржника та
збитками, при цьому розмір збитків має
довести кредитор, а відсутність хоча б
одного з вищевказаних елементів
звільняє боржника від
відповідальності.

Таким чином, для застосування такої
міри відповідальності потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками і вини.
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Слід довести, що протиправні дії чи
бездіяльність заподіювача є причиною,
а збитки, які виникли у потерпілої
особи - безумовним наслідком такої
протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції
дотримується Верховний Суд України при
здійсненні касаційного перегляду
судових рішень у справах про
відшкодування збитків (постанова
Верховного Суду України у справі №
42/266-6/492 від 30.05.2006 р.).

При цьому, відповідно до частини 4
статті 623 ЦК України при визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Позивач не надав суду доказів про
вжиття заходів щодо одержання доходів
(упущеної вигоди).

При визначенні розміру втраченої
вигоди повинні враховуватися тільки
точні дані, які безспірно і достовірно
підтверджують існування реальної
можливості отримання грошових сум або
іншого майна, в тому випадку, якби
зобов'язання було виконане боржником
належним чином. Її розмір повинен бути
підтверджений обґрунтованим
розрахунком, а також відповідними
доказами. Тобто втрачена вигода
розглядається як гарантований,
безумовний і реальний доход.

Належних доказів, які б підтверджували
розрахунок неодержаних доходів
(упущеної вигоди) позивача саме у
розмірі 992 716, 80 грн., Товариством з
обмеженою відповідальністю "Медіа
Мост", під час розгляду даної справи,
суду надано не було.

Внаслідок вказаного не вбачається за
можливе дійти достовірного висновку,
що 992 716,00 грн. є завданими позивачеві
матеріальними збитками у вигляді
упущеної вигоди за договором оренди №
ДО-132/Б-2012 від 15.10.2012 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.09.2013 р. у справі № 910/17325/13 за
ініціативою суду призначено
судово-економічну експертизу.

На вирішення експертів було поставлено
наступне запитання: Чи підтверджується
матеріалами справи матеріальні збитки
ТОВ "Медіа Мост" у вигляді втраченої
вигоди за договором оренди № "ДО-132/Б-2012
від 15 жовтня 2012 року?

Однак, як вбачається з листа ТОВ «ЦПД
«Правозахист», оплата за проведення
експертизи, яка була покладена на
позивача - ТОВ «Медіа Мост», до
ескпертної установи не надійшла.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що обов'язок доказування
тих обставин, на які посилається
сторона як на підставу своїх вимог і
заперечень, покладається на цю сторону.
Обов'язок доведення покладається
законом на позивача.

Доведення належними засобами
доказування певних обставин по справі,
ГПК України покладається саме на особу,
яка на ці обставини посилається
(аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України в
постанові № 30/5009/2733/11 від 02.04.12.).

З урахування вищевикладеного суд
дійшов висновку, що позивачем
належними засобами доказування не
доведено суду розміру понесеним ним
матеріальних збитків у вигляді
упущеної вигоди за договором оренди №
ДО-132/Б-2012 від 15.10.2012 року в сумі 992 716,80
грн.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд вважає позовні
вимоги Товариством з обмеженою
відповідальністю "Медіа Мост" такими,
що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 43, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. МандриченкоДата
складання рішення 22.07.2014 р.