м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/12025/14 31.07.14

За заявою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

про скасування рішення Постійно
діючого незалежного третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації "Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів" від 16.01.2014 у
третейській справі №36/13

За позовом Комунального підприємства
"Київтранспарксервіс"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
договором №ДНП-2013-01/01 від 28.01.2013

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Булах Л.С. (за довіреністю
від 26.03.2014);

від відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю
від 02.06.2014);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.06.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1
про скасування рішення Постійно
діючого незалежного третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації "Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів" від 16.01.2014 у
третейській справі №36/13.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.06.2014 суддею Цюкало Ю.В.
прийнято заяву до розгляду та
призначено розгляд заяви на 14.07.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 продовжено строк
розгляду спору на 15 днів; відкладено
розгляд заяви у судовому засіданні на
23.07.2014.

В судовому засіданні 23.07.2014 оглошено
перерву до 30.07.2014 на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 30.07.2014 оголошено
перерву до 31.07.2014.

В судове засідання, призначене на
31.07.2014, з'явились представники сторін,
надали усні пояснення по суті спору,
відповіли на запитання суду.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд прийшов до висновку про
відмову у задоволенні заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування
рішення Постійно діючого незалежного
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації "Ліга
юридичного захисту інтересів
споживачів" від 16.01.2014 у третейській
справі №36/13 з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.08.2013 Комунальне підприємство
"Київтранспарксервіс" звернулось до
Постійно діючого незалежного
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації "Ліга
юридичного захисту інтересів
споживачів" із позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором
№ДНП-2013-01/01 від 28.01.2013.

З поданих матеріалів вбачається, що
28.01.2013 між позивачем та відповідачем
було укладено Договір №ДНП-2013-01/01, у
відповідності до якого, позивач надав
за плату відповідачу право на
організацію та експлуатацію 50 місць
для платного паркування транспортних
засобів, а також 6 спеціальних місць для
безкоштовного паркування транспортних
засобів, які перевозять інвалідів за
адресою: м. Київ, Дарницький р-н, просп.
Григоренка, 1 (у дворі).

В період дії договору позивачем були
виконані свої зобов'язання в повному
обсязі.

Спір виник внаслідок того, що
відповідачем, в порушення умов
Договору зобов'язання були виконані
частково та не в повному обсязі, у
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем на
загальну суму 39 650,00 грн. У зв'язку із
невиконанням відповідачем своїх
грошових зобов'язань та обов'язків за
договором позивач просив суд стягнути
з відповідача суму основного боргу, 3%
річних, пеню, що разом становить 55 735,65
грн., враховуючи заяву про збільшення
позовних вимог.

Статетю 12 Закону України "Про
третейські суди" передбачено, що
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди. Третейська
угода укладається у письмовій формі.

Як відомо, третейська угода сторонами
укладена зокрема, у вигляді
третейського застереження в Договорі
№ДНП-2013-01/01 від 28.01.2013. Зокрема, у
відповідності до п.7.1. Договору, всі
спори, розбіжності, вимоги та
претензії, які виникають при виконанні
даного Договору чи у зв'язку з ним або
випливають з нього, підлягають
остаточному вирішенню у Незалежному
Третейському суді при Всеукраїнській
громадській організації "Ліга
юридичного захисту інтересів
споживачів" (зареєстрований
Міністерством юстиції України 14.09.2004,
свідоцтво №001-т.с.) згідно з його
Регламентом, за місцезнаходженням
цього Третейського суду: м. Київ, вул.
Кловський узвіз, 9/2, оф. 69.

Як на підстави для скасування спірного
рішення, заявник посилається на те, що
прийняте рішення Третейського суду не
підвідомче Третейському суду
відповідно до Закону, Третейський суд
вирішив питання про права та обов'язки
осіб, які не брали участь у справі,
підписи третейських суддів
нотаріально не посвідчені.

Відповідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 122-4 Господарського
процесуального кодексу України при
розгляді справи в судовому засіданні
господарський суд встановлює
наявність або відсутність підстав для
скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 122-5 Господарського
процесуального кодексу України
рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване лише з таких
підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2) рішення третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України "
Про третейські суди " рішення
третейського суду може бути оскаржене
та скасоване лише з таких підстав: 1)
справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону; 2) рішення третейського суду
прийнято у спорі, не передбаченому
третейською угодою, або цим рішенням
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди; 3)
третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом; 4) склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам статей
16-19 цього Закону; 5) третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участь у справі.

Щодо твердження заявника стосовно
скасування рішення Третейського суду у
зв'язку із тим, що воно є спором щодо
земельної ділянки суд зазначає
наступне.

З матеріалів справи відомо, що 28.01.2013
між сторонами було укладено Договір
про надання права на експлуатацію
фіксованих місць паркування, тобто
правова природа Договору є надання
послуг.

У відповідності до ст. 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як вже зазначалось вище, третейська
угода сторонами укладена зокрема, у
вигляді третейського застереження в п.
7.1. Договору №ДНП-2013-01/01 від 28.01.2013.

З огляду на викладене, враховуючи
наявність третейського застереження у
договорі, а також беручи до уваги те, що
даний спір не є спором про земельні
ділянки, посилання заявника на
непідвідомчість даного спору
Третейському суду є необгрунтованими
та безпідставними.

Також, суд зазначає, що статтею 45 Закону
України "Про третейські суди"
передбачено, що рішення третейського
суду викладається у письмовій формі і
підписується третейським суддею, який
одноособово розглядав справу, або
повним складом третейського суду, що
розглядав справу, в тому числі і
третейським суддею, який має окрему
думку. Окрема думка третейського судді
викладається письмово та додається до
рішення третейського суду.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення Третейського суду у спарві
№36/13 від 16.01.2014 скріплено підписами
головуючого судді: О.М. Лінкевича та
третейських суддів О.В, Перегуда, В.В.
Соколов. Крім того, у відповідності до
норм чинного законодавства, вказане
рішення скріплено печаткою суду, де
справа розглядалась.

Частиною 2 статті 46 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що рішення постійно
діючого третейського суду
скріплюється підписом керівника та
круглою печаткою юридичної особи -
засновника цього третейського суду.
Підписи третейських суддів
третейського суду для вирішення
конкретного спору на рішенні
третейського суду посвідчуються
нотаріально.

З аналізу наведної статті слідує, що
нотаріальне посвідчення підписів
третейських суддів третейського суду
необхідне для вирішення конкретного
спору.

Однак, всупереч норм чинного
законодавства, заявником не надано
належних доказів в розумінні ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, які б свідчили про
винятковість вказаного спору задля
необхідності його нотаріального
посвідчення. З огляду на викладене такі
твердження заявника судом не
приймаються до уваги.

Щодо тверджень заявника стосовно
винесення рішення третейського суду за
його відсутності суд зазначає
наступне.

За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

За змістом ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

В матеріалах справи наявні докази
належного повідомлення третейським
судом сторін у справі №36/13 про
порушення провадження у справі. Крім
того, з матеріалів справи відомо, що на
підставі письмового клопотання
відповідача від 15.10.2013 розгляд справи
було відкладено на 25.12.2013.

Також, варто відзначити обставини
присутності представника відповідача
Булах Л.С. в судовому засіданні 25.12.2013,
що підтверджується ухвалою Постійно
діючого незалежного третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації "Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів" від 25.12.2013 у
справі №36/13, що свідчить про
обізнаність останнього щодо
відкладення розгляду справи до 16.01.2014.

З огляду на викладене, Третейським
судом не було порушено права сторін під
час винесення оскаржуваного рішення,
та відповідач був належним чином
повідомлений про наявність справи №36/13
у провадженні Третейського суду та не
був обмежений у праві щодо
ознайомлення з матеріалами справи
задля з'ясування дати та часу
відкладення розгляду справи.

Згідно з ст. 122-6 Господарського
процесуального кодексу України, за
наслідками розгляду справи про
оскарження рішення третейського суду
господарський суд виносить
(постановляє) ухвалу за правилами,
встановленими цим Кодексом для
прийняття (ухвалення) рішення. В ухвалі
господарського суду мають бути також
зазначені: 1) відомості про рішення
третейського суду, що оскаржується,
місце його прийняття; 2) найменування і
склад третейського суду, що прийняв
рішення, яке оскаржується; 3) прізвища,
ім'я та по батькові (найменування)
сторін третейського спору; 4) вказівка
про скасування рішення третейського
суду повністю або частково чи про
відмову в задоволенні вимог заявника
повністю або частково.

Частиною ч. 4 ст. 122 4 ГПК України,
передбачено, що за наслідками розгляду
заяви про скасування рішення
третейського суду господарський суд
має право, зокрема, постановити ухвалу
про відмову у задоволенні заяви і
залишення рішення третейського суду
без змін.

З огляду на викладене, заявником не
наведено обгрунтованих підстав у
розумінні статті 122-5 Господарського
процесуального кодексу України для
скасування рішення Третейського суду.

Враховуючи встановлені судом
обставини, суд вважає, що заява
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
незалежного третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації "Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів" від 16.01.2014 у
третейській справі №36/13 не підлягає
задоволенню, а рішення Постійно
діючого незалежного третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації "Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів" від 16.01.2014 у
третейській справі №36/13 підлягає
залишенню без змін.

Відповідно до п. 4.9., п. 4.11. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України", розподілу підлягають
і суми судового збору, сплачені із заяв
про скасування рішення третейського
суду та про примусове виконання
рішення третейського суду. Такий
розподіл засновується на загальних
засадах статті 49 ГПК; зокрема, в разі
відмови в задоволенні відповідної
заяви судовий збір покладається на
заявника, а в разі скасування рішення
третейського суду або видачі згаданого
виконавчого документа - на іншу сторону
третейського спору. Розподіл сум
судового збору (так само як й інших
судових витрат) у непозовному
провадженні, як-от у справах про
банкрутство, про оскарження рішень
третейських судів та про видачу
виконавчих документів на примусове
виконання рішень третейських судів
тощо, здійснюється, оскільки інше не
передбачено законом, за загальними
правилами статті 49 ГПК.

Таким чином, враховуючи те, що у
задоволенні заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування
рішення Постійно діючого незалежного
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації "Ліга
юридичного захисту інтересів
споживачів" від 16.01.2014 у третейській
справі №36/13 відмовлено, відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України, судовий збір
покладається на заявника.

Керуючись Законом України " Про
третейські суди ", ст. ст. 86, 122-1 - 122-6
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

УХВАЛИВ:

1. В заяві Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно
діючого незалежного третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації "Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів" від 16.01.2014 у
третейській справі №36/13 - відмовити.

2. Рішення Постійно діючого незалежного
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації "Ліга
юридичного захисту інтересів
споживачів" від 16.01.2014 у третейській
справі №36/13 - залишити без змін.

Ухвала господарського суду про
скасування рішення третейського суду
або про відмову в його скасуванні може
бути оскаржена у порядку, визначеному
цим Кодексом для оскарження рішення
суду першої інстанції.

Суддя
Ю.В. Цюкало