РІШЕННЯ

"28" липня 2014 р.Справа № 921/532/14-г/15

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Галамай О.З. при
секретарі Сиротюк К.В.

розглянув матеріали справи

за позовом: Тернопільського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері в інтересах держави
- Тернопільської міської ради в особі
Комунального підприємства
"Тернопільська міська шляхово -
експлуатаційна дільниця", м. Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопіль Комунал
Сервіс", м. Тернопіль

про стягнення заборгованості за надані
послуги в сумі 670 744,56 грн. (з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог)

В судове засідання з'явились:

від прокуратури: Пашина О.О. -
представник, посвідчення № 015969 від
04.04.2013р.

від позивача:

Кучеренко А.М., паспорт № НОМЕР_1 від
16.01.2002р.

Кирик А.Т.- представик, довіреність №53
від 16.06.2014р.

Хромчак Р.О. - представник, довіреність
№ 1859/01 від 26.03.2012р.

від відповідача: Дайнека В.М. -
представник, довіреність № б/н від
01.04.2014р.

Представникам сторін в судовому
засіданні 16.06.2014р. роз'яснено їх права
та обов'язки, передбачені статтями 20, 22
ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними
засобами в порядку статті 81-1 ГПК
України не здійснювалася через
відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Тернопільської області
Тернопільським прокурором з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері в інтересах держави -
Тернопільської міської ради в особі
Комунального підприємства
"Тернопільська міська шляхово -
експлуатаційна дільниця" подано позов
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопіль Комунал
Сервіс" про стягнення заборгованості
за надані послуги в сумі 1 138 897,13 грн.

Ухвалою суду від 29.05.2014р. розгляд справи
призначено на 16.06.2014р.

В судовому засіданні 16.06.2014р. суд
перейшов до розгляду справи по суті та
оглянув оригінали документів, доданих
до позовної заяви.

Представники прокуратури та позивача в
судовому засіданні 16.06.2014р. позовні
вимоги підтримали повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень, наданих в судовому засіданні.
Також представниками позивача через
канцелярію суду (вх. № 11530 від 16.06.2014р.)
подано додаткові документи, які
витребовувались ухвалою суду від
29.05.2014р.

Відповідач в судовому засіданні
16.06.2014р. щодо заявлених позовних вимог
заперечив з підстав, викладених у
відзиві на позов ( вх. №11523) та пояснень,
наданих в судовому засіданні. З метою
повного та об"єктивного з"ясування
обставин справи в судовому засіданні
оголошувалась перерва до 21.07.2014р.

В судовому засіданні 21.07.2014 р.
представник прокуратури подала заяву
про зменшення позовних вимог (вх.
№14012), відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача 670 744,56 грн.
заборгованості.

Відповідач в судовому засіданні 21.07.2014
р. визнав суму основного боргу в
розмірі 670 744,56 коп., що підтверджується
актом звірки розрахунків від 16.06.2014 р.

Ухвалою суду розгляд справи відкладено
на 28.07.2014 р. для надання можливості
сторонам врегулювати спір в
добровільному порядку та подати
додаткові докази у справу.

Представники прокуратури та позивача в
судовому засіданні 28.07.2014р. підтримали
заяву про зменшення позовних вимог
(вх.№14012 від 21.07.2014 р.) та подали через
канцелярію суду додаткові докази у
справу (вх.№14013) .

Розглянувши заяву прокурора про
зменшення позовних вимог (вх. № 14012),
судом встановлено, що вона подана до
закінчення двохмісячного строку
розгляду справи.

Передбачені частиною 4 статті 22 ГПК
України, права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Відповідно до ч.3 ст.55
ГПК України ціну позову вказує позивач.
Отже, у разі прийняття судом зміни (в
бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. (п.3.10
Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції).

Враховуючи викладене, суд приймає її до
розгляду як таку, що подана в порядку
статті 22 ГПК України. Відтак, предметом
розгляду даної справи є стягнення 670
744,56грн.

Відповідач в судовому засіданні
28.07.2014р. визнав основний борг в
розмірі 670 744,56 грн. за послуги
санітарного оброблення та аналогічні
послуги та надав суду через
канцелярію суду ( вх. № 14015) акт
взаємозаліку від 18.06.2014р.

В судовому засіданні 28.07.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

Проведеною Тернопільською
прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері перевіркою встановлено, що
07.02.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю " Тернопіль Комунал
Сервіс" (Генпідрядник) та
Комунальним підприємством
"Тернопільська міська шляхово -
експлуатаційна дільниця"
(Субпідрядник) укладено договір
субпідряду №1, відповідно до якого
Субпідрядник зобов'язується в період
дії даного Договору своїми силами і
засобами відповідно до кошторисної
документації та умов Договору
надати послуги, а Генпідрядник
зобов'язаний приймати належно надані
послуги та своєчасно оплачувати їх
вартість за цінами та у термін,
зазначені у Договорі. Найменування
послуг: санітарне оброблення та
аналогічні послуги обсягом:
кількість послуг передбачена у
кошторисі, який є невід"ємною частиною
договору ( п.1.1., п.1.2. договору).

Пунктом 3.1. договору сторони
домовились, що сума договору становить
4 939 655,58 грн.

Відповідно до п.4.1., п.4.2. договору
передбачено, що розрахунки
проводяться шляхом оплати
Генпідрядником послуг після
підписання сторонами актів з
можливістю відстрочки платежу до 15
календарних днів після підписання
Генпідрядником актів приймання -
передачі послуг. Розрахунки за надані
послуги здійснюються у разі
наявності та в межах бюджетних
асигнувань і на умовах, визначених в
Договорі.

Згідно п. 6.1. договору, Генпідрядник
зобов'язався своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за надані
послуги та приймати надані послуги
згідно з актами приймання - передачі
послуг, в свою чергу, відповідно до п.
6.3. договору, Субпідрядник
зобов'язався забезпечити надання
послуг у строки, встановлені цим
Договором.

Відповідно до договору між
Товариством з обмеженою
відповідальністю " Тернопіль Комунал
Сервіс" та Комунальним
підприємством "Тернопільська міська
шляхово - експлуатаційна дільниця"
підписано кошторис на санітарне
утримання вулично-дорожньої мережі
міста на суму 4 939 655,58 грн.

На виконання умов договору субпідряду
позивач надав послуги, а відповідач
прийняв послуги на загальну суму 4 191
072,21 грн., що підтверджується актами
на приймання наданих послуг
"Санітарне оброблення та аналогічні
послуги" №18, №19, №39, №40, №41, №47, №52,
№55, №56, №71, №87, №99, №107, №5, №6, які
скріплені підписами і печатками обох
сторін.

Як стверджують прокурор та позивач,
відповідач свої договірні зобов'язання
щодо оплати за надані послуги виконав
частково, заборгувавши станом на час
звернення з позовом до суду 1 138 897,13 грн.

Як свідчать матеріали справи та
стверджують прокурор та позивач, в
процесі розгляду справи сторонами
проведено звірку взаємних
розрахунків, внаслідок якої
встановлено, що заборгованість
відповідача перед позивачем становить
670 744, 56 грн., що підтверджується актом
звірки взаєморозрахунків станом на
16.06.2014р. (копія міститься в матеріалах
справи), в зв'язку з чим прокурором
подано заяву про зменшення позовних
вимог (вх. №14012 від 28.07.2014 р.).

Також, прокурор просить стягнути з
відповідача судові витрати.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення в повному обсязі.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Статтею 1 ГПК України передбачено, що
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.
Відповідно до статті 2 ГПК України,
господарський суд порушує провадження
у справі за позовами, зокрема
прокурорів, які звертаються до
господарського суду в інтересах
держави.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема
юридичні особи, фізичні особи -
підприємці, а суд шляхом вчинення
провадження у справі здійснює захист
осіб, права та охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

Згідно з частини 2 статті 21 ГПК України,
позивачем є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права та
охоронюваного законом інтересу.

Вимогами статті 121 Конституції
України, Закону України "Про
прокуратуру", статті 29 ГПК України на
органи прокуратури покладається
представництво інтересів громадян та
держави в судах у випадках, визначених
Законом. В силу статті 20 Закону України
"Про прокуратуру" при виявленні
порушень закону прокурор має право
звертатись до суду в передбачених
законом випадках. Підставами для
представництва прокурором інтересів
держави, згідно частини 2 статті 36-1
Закону, є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Як вбачається із позовної заяви
Тернопільський прокурор з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері звернувся до господарського
суду в інтересах держави -
Тернопільської міської ради в особі
Комунального підприємства
"Тернопільська міська шляхово -
експлуатаційна дільниця" в межах
повноважень, визначених статтею 121
Конституції України та статтями 20, 36-1
Закону України "Про прокуратуру" та
відповідно до правил, встановлених ГПК
України.

Відповідно до п. 1.1., п.1.3. Статуту
Комунального підприємства
"Тернопільська міська
шляхово-експлуатаційна дільниця",
затвердженого рішенням
Тернопільської міської ради від
30.03.2010р. за №5/33/14, Комунальне
підприємство "Тернопільська міська
шляхово-експлуатаційна дільниця"
створене шляхом виділення з
Комунального підприємства
"Тернопільського міського
спеціалізованого
шляхово-експлуатаційного управління"
для ведення господарської діяльності
, засноване на комунальній власності .
Засновником підприємства є
Тернопільська міська рада.

Пунктом 4.5. Статуту, підприємство має
право укладати угоди, набувати
майнові та особисті немайнові права.

Стаття 30 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", вказує, що
управління об'єктами
житлово-комунального господарства
віднесено до владних повноважень
органів місцевого самоврядування.
Виконання органами місцевого
самоврядування владних повноважень
здійснюється у тому числі через
створені ними підприємства.

Згідно зі статтею 509 ЦК України,
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить статті 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Стаття 837 Цивільного кодексу України,
встановлено, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Ціна у договорі підряду може бути
визначена у кошторисі, про що вказано у
статті 844 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання договору субпідряду №1 від
07.02.2013р., позивач надав відповідачеві
послуги на загальну суму 4 191 072,21 грн.,
що підтверджується актами на
приймання наданих послуг "Санітарне
оброблення та аналогічні послуги"
№18, №19, №39, №40, №41, №47, №52, №55, №56,
№71, №87, №99, №107, №5, №6, належно
завірені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Однак, як вбачається із позовних вимог
та матеріалів справи, відповідач свої
договірні зобов'язання щодо оплати за
надані послуги виконав частково (копії
банківських виписок містяться в
матеріалах справи), оплативши
заборгованість з порушенням строків її
оплати.

Так, зокрема, станом на день розгляду
справи судом (з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог)
заборгованість відповідача становить
670 744,56 грн., що пітверджується актом
звірки розрахунків від 16.06.2014 р.,
скріпленого підписами та печатками
обох сторін та визнана відповідачем,
про що зазначено у акті взаємозаліку
від 18.06.2014 р., що скріплений підписами
та печатками сторін.

Відтак заборгованість відповідача
перед позивачем становить 670 744,56 грн. та
підлягає до стягнення.

Положенням статті 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу вимог статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з
положень чинного законодавства
України, матеріалів та обставин справи,
враховуючи визнання відповідачем
заборгованості, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення.

У відповідності до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору в розмірі 13 414,89 грн. покладаються
на відповідача та стягується у дохід
Державного бюджету України.

Керуючись cтаттями 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46,12, 32,
33, 34, 35, 36, 43, 49, 75, 78, 82, 84, 85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопіль Комунал
Сервіс" (46000, м. Тернопіль, вул.
Крушельницької, 18, ) на
користь Комунального підприємства
"Тернопільська міська шляхово -
експлуатаційна дільниця" (46027, м.
Тернопіль, вул. Тролейбусна, 7а, ) - 670 744 (шістсот сімдесят
тисяч сімсот сорок чотири) грн. 56 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопіль Комунал
Сервіс" (46000, м. Тернопіль, вул.
Крушельницької, 18, ) в
дохід Державного бюджету України 13 414
(тринадцять тисяч чотириста
чотирнадцять) грн. 89 коп. - судового
збору.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст.
116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 01.08.2014р.

Суддя
Галамай О.З.