ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 р. Справа № 909/686/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Скапровської
І.М.

при секретарі судового засідання
Ковальчук Р.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "СП "ПУКІВ АГРО", с.
Пуків, Рогатинський район,
Івано-Франківська область, 77041,

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Магура", вул. Д.
Галицького, 59, м. Болехів,
Івано-Франківська область, 77202,

про стягнення заборгованості за
поставлену продукцію в розмірі 13 600,00
грн.

встановив, що товариство з обмеженою
відповідальністю "СП "ПУКІВ АГРО"
звернулось до господарського суду з
позовом до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю "Магура"
про стягнення заборгованості за
поставлену продукцію в розмірі 13 600,00
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
всупереч нормам ЦК України, ГК України,
не оплатив в повному обсязі
поставлений товар . Факт поставки
товару підтвердив видатковими
накладними № R від 18.06.2012, №
R від 27.06.2012, № R від 27.06.2012 та
податковими накладними № 5/2 від
18.06.2012р., № 3/2 від 27.06.2012р., № 4/2 від
27.06.2012р., (наявними в матеріалах справи)
.В підтвердження отримання товару
відповідачем, позивач надав докази
часткової оплати поставленої
продукції.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи. Відзиву на позов не
подав, причин неявки суду не повідомив.

25.07.14. позивач, на доказ того, що
господарські операції між позивачем та
відповідачем відбулись, надав суду
лист ДПІ в Рогатинському районі
Головного Міндоходів в Івано -
Франківській області.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
№ 75 (з подальшими змінами), перший,
належним чином підписаний, примірник
процесуального документа (ухвали,
рішення, постанови) залишається у
справі; на звороті у лівому нижньому
куті цього примірника проставляється
відповідний штамп суду з відміткою про
відправку документа, що містить:
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправки, підпис
працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Суд, враховуючи приписи ст. 75 ГПК
України, зокрема право суду розглянути
справу, у випадку неподання відзиву на
позовну заяву, за наявними в ній
матеріалами, розглянув матеріали
справи, вважає, що позов слід
задоволити, судові витрати стягнути з
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

При цьому суд виходив з наступного:

як вбачається з листа від 26.05.2014р. №
781/10/09-10-15-01/292 першого заступника
начальника ДПІ в Рогатинському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області, що згідно
інформаційних баз даних наявних в ДПІ,
ТОВ СП " Пуків Агро" ( )
задекларувало обсяг постачання з
податку на додану вартість за червень
2012 з контрагентом ТОВ "Магура" () в сумі 83600 грн. в т.ч. ПДВ -
13333,33 грн.

З матеріалів справи, вбачається, що
позивач свої зобов'язання виконав
належним чином та поставив відповідачу
товар на суму 83600 грн.

Відповідач виконав свої зобов'язання
по оплаті поставленого товару
частково, сплативши 70000 грн. Факт сплати
підтверджено банківськими виписками
наявними в матеріалах справи.

12.03.14. позивач надіслав відповідачу
вимогу про сплату 13 600 грн. Однак дана
вимога залишена без задоволення.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні положення
містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Приписами Цивільного кодексу України
встановлено обов'язок покупця оплатити
товар, а також вчинити за свій рахунок
дії, що звичайно ставляться, необхідні
для здійснення платежу.

Враховуючи викладене та те, що
документами наявними в матеріалах
справи, підтверджено, а відповідачем в
свою чергу не спростовано факту
часткового невиконання зобов'язання по
оплаті поставленого товару, вимога
позивача є обґрунтованою.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст.34 ГПК України).

У відповідності до ст. 49 ГПК України з
відповідача слід стягнути судовий збір
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 49, ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Магура", вул. Данила
Галицького, 59, м. Болехів,
Івано-Франківська область, 77202, , р/р 985 в ПАТ "Банк
національний стандарт" МФО 320702, р/р
4043 в Івано-Франк. Філії ПАТ КБ "
Приватбанк", МФО 336677 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Пуків Агро", с. Пуків, Рогатинський
район, Івано-Франківська область, 77041,
, р/р 037 в ПАТ КБ
"Фінансова ініціатива" МФО 380054 - 13 600,00
грн. заборгованості, 1827 грн. - судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.08.14

Суддя
Скапровська І.М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Микитин Р. Р. 01.08.14