ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 р.
Справа № 914/1946/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
Торгівельно-виробнича компанія
«Львівхолод», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автогалерея»,
м.Львів

про стягнення 280433,64грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Горбань М.Ю.

Представники:

від позивача: Зазуляк А.М. - представник
за довіреністю

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю
Торгівельно-виробничою компанією
«Львівхолод» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автогалерея»,
м.Львів про стягнення 306223,23грн., з яких
274000,00грн. основного боргу, 32223,23грн.
пені.

Ухвалою суду від 05.06.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
16.06.2014р. Ухвалою суду від 16.06.2014р.
розгляд справи відкладено на 02.07.2014р. у
зв'язку з неявкою відповідача. Ухвалою
суду від 02.07.2014р. прийнято заяву
позивача про зменшення розміру
позовних вимог (вх.№3362/14 від 01.07.2014р.), за
якою останній просить стягнути з ТзОВ
«Автогалерея» 274000,00грн. основного
боргу та 6433,64грн. пені та відкладено
розгляд справи на 23.07.2014р. зважаючи на
неявку відповідача.

Представнику позивача роз'яснено
права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК
України.

Представник позивача в судовому
засіданні 23.07.2014р. позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
зазначених у позовній заяві та заяві
про зменшення розміру позовних вимог
(вх.№3362/14 від 01.07.2014р.). Ствердив зокрема,
що в жовтні 2012 року між ним та
відповідачем - ТзОВ «Автогалерея»
укладено договір купівлі-продажу
автомобіля, на виконання умов якого
позивачем здійснено попередню оплату
за товар в розмірі 274000,00грн., однак
відповідачем товар у встановлений
договором строк не поставлено, що
зумовило звернення до суду із позовною
заявою. Окрім суми основного боргу ТзОВ
ТВК «Львівхолод» також заявлено до
стягнення 6433,64грн. пені, нарахованих
відповідно до умов договору. Просив
позов задоволити.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
23.07.2014р. повторно не забезпечив, вимоги
ухвал суду від 05.06.2014р., 16.06.2014р. та
02.07.2014р. не виконав, письмового відзиву
на позовну заяву та витребуваних судом
документів не подав, поважності причин
неявки суду не повідомив, хоча про час
та місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами, в яких
достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та
оцінивши подані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автогалерея»
(продавець за договором, відповідач по
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
Торгівельно-виробничою компанією
«Львівхолод» (позивач по справі,
покупець за договором) укладено
договір купівлі-продажу №30/10/1926 від
30.10.2012р., за яким продавець зобов'язався
передати у власність покупця
автомобіль (далі по тексту «товар»,
«автомобіль», «автомобілі»), а покупець
- прийняти та оплатити товар згідно
специфікації, що є додатком №1 до цього
договору (п.1.1).

Відповідно до п.1.3 договору, загальна
вартість товару становить 274000,00грн. в
т.ч. ПДВ 20%. Договором, а саме п.2.2,
встановлено строк оплати - 100%
передоплата протягом одного
банківського дня з моменту підписання
сторонами договору. Покупець
вважається таким, що виконав всі свої
зобов'язання по оплаті товару - з
моменту перерахування загальної
вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем взяті на себе за договором
зобов'язання з оплати за товар виконано
належним чином, що підтверджується
платіжним дорученням №22163 від 31.10.20132р.
на суму 274000,00грн. із призначенням
платежу: «Попередня оплата за
автомобіль згідно рах.№К-00003010 від
30.10.2012р. в т.ч. ПДВ 20% 45666,67грн.»,
проведеного банком того ж дня, про що
свідчить відповідна відмітка із
підписом.

Відповідно до умов договору, товар
передається покупцеві згідно
накладних, які видаються продавцем
(п.2.1), який поставляє (передає) товар,
передбачений п.1.2 даного договору
покупцеві до 01.07.2013р. (п.2.5).

Зважаючи на те, що умов договору ТзОВ
«Автогалерея» у встановленому порядку
не виконано, ТзОВ ТВК «Львівхолод»
звернулось до нього із листом вимогою
вих.№5890 від 02.09.2013р. (надіслано 07.12.2013р.)
про повернення у семиденний термін
сплачені кошти в загальній сумі
274000,00грн. Зазначену кореспонденцію
залишено адресатом без відповіді, а
заявлену у ній вимогу - без задоволення.

Відповідно до п.4.6 договору, повернення
коштів, сплачених за товар, при
розірванні даного договору, у випадках,
передбачених у ньому, а також у
випадках, передбачених чинним
законодавством України, здійснюється
покупцеві в національній валюті
України - гривні, за мінусом штрафних
санкцій (при їхньому нарахуванні) за
неналежне виконання (невиконання)
взятих на себе за даним договором
зобов'язань. Повернення коштів (при
ініціативі розірвання договору з боку
покупця) здійснюється на підставі
нотаріально засвідченої, письмової
заяви покупця. Видатки по
нотаріальному посвідченню заяви на
повернення коштів несе покупець.
Повернення коштів здійснюється в
безготівковій формі на поточний
рахунок покупця. З метою повернення
коштів покупцеві, при відсутності у
нього поточного рахунок в банківській
установі. Строк повернення коштів 10
календарних днів з моменту відкриття
покупцем поточного рахунку в банку (при
його відсутності) та одержання
продавцем нотаріально засвідченої
заяви покупця про повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання вказаного пункту договору
ТзОВ ТВК «Львівхолод» надіслано на
адресу ТзОВ «Автогалерея» нотаріально
посвідчену за реєстровим №799 заяву від
03.03.2014р. про повернення протягом 10
календарних днів 274000,00грн. передоплати.
Як вбачається із відмітки установи
зв'язку на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення, зазначену
кореспонденцію отримано адресатом
06.03.2014р., однак суму попередньої оплати
позивачу не повернуто.

Враховуючи вищенаведене, ТзОВ ТВК
«Львівхолод» звернулось до суду із
позовною заявою (із врахуванням заяви
про зменшення позовних вимог) про
стягнення з відповідача 274000,00грн.
основного боргу та 6433,64грн. пені.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено ст.655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.693 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

З долучених до матеріалів справи
документів вбачається, що позивачем на
виконання умов договору здійснено
оплату за товар, шляхом передоплати
коштів на розрахунковий рахунок
відповідача в розмірі 274000,00грн., однак
належних та допустимих доказів на
підтвердження поставки оплаченого
ТзОВ ТВК «Львівхолод» товару до
матеріалів справи не долучено.

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, ч.2 ст.693 ЦК
України передбачено, право покупця
вимагати передання оплаченого товару
або повернення суми попередньої
оплати.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
274000,00грн. попередньої оплати за товар
обгрунтовані матеріалами справи,
відповідачем не спростовані та
підлягають до задоволення.

Що ж стосується вимог про стягнення
6433,64грн. пені, суд приходить до висновку
про необхідність відмовити у їх
задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Договором, а саме п.3.1 договору,
встановлено, що за прострочення
передачі або неповну передачу товару
продавець сплачує покупцеві пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості товару за кожен день
прострочення передачі товару.

Враховуючи вищенаведене, у
відповідності до п.2.5 договору та ч.1
ст.530 ЦК України, відповідач вважається
таким, що прострочив виконання
зобов'язання з 01.07.2013р.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.6
ст.232 ГК України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пленумом Вищого господарського суду
України у п.2,5 Постанови №14 від 17.12.2013р.
роз'яснено, що приписом ч.6 ст.232 ГК
України, передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

В той же час, як вбачається із заяви про
зменшення позовних вимог (вх.№3362/14 від
01.07.2014р.), позивачем проведено
нарахування пені за період з 21.03.2014р. по
12.05.2014р., вважаючи боржника таким, що
прострочив виконання зобов'язання не
повернувши кошти попередньої оплати у
строк, встановлений ТзОВ ТВК
«Львівхолод» у нотаріально
посвідченій заяві від 03.03.2014р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України
«Про судовий збір», сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом. Враховуючи встановлений пп.1
п.2 ч.2 ст.4 вказаного Закону розмір
ставки судового збору за звернення до
господарського суду із позовною заявою
майнового характеру, суд приходить до
висновку, що позивачу слід повернути
судовий збір в розмірі 0,33грн. як такий,
що сплачений надмірно.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, суд приходить до висновку, що
судовий збір в розмірі 5480,23грн. слід
покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України,
ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий
збір», суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автогалерея»
(м.Львів, вул.Луганська, буд.18; ) на Товариства з обмеженою
відповідальністю
Торгівельно-виробнича компанія
«Львівхолод» (м.Львів, вул.Угорська,
буд.22; ) 274000,00грн.
основного боргу та 5480,23грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

5. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю
Торгівельно-виробничій компанії
«Львівхолод» (м.Львів, вул.Угорська,
буд.22; ) з Державного
бюджету України 0,33грн. надмірно
сплаченого судового збору.

6. Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 28.07.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.