КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р. Справа№ 910/5424/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальова І.В. - дов. б/н
від 25.12.2013р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Нова» на рішення
Господарського суду міста Києва від
30.05.2014р. (повний текст підписано 03.06.2014р.)

у справі № 910/5424/14 (суддя Шкурдова
Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія

«Рідна»

до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія

«Нова»

про стягнення 37 960, 59 грн.

В судовому засіданні 16.07.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014р. Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «Рідна»
звернулась до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Нова» про стягнення 37 960, 59
грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначав, що виплативши
своєму страхувальнику згідно договору
добровільного страхування
автотранспортних засобів № АТР 08/12 від
18.06.2012р. страхове відшкодування, набув
права зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
якою, на думку позивача, є відповідач.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 30.05.2014р. у справі №
910/5424/14 позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Нова»
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Рідна» 37 460, 59 грн. страхового
відшкодування та 1 803, 25 грн. судового
збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове, яким у позові відмовити
повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, рішення прийнято
з неправильним з'ясуванням фактичних
обставин справи, оскільки на думку
апелянта, судом не було залучено ТОВ
«Савсервіс-Мова» третьою особою для
дачі пояснень по страховому випадку
та проведення ремонтних робіт, та не
вирахувано із ціни позов суму ПДВ.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Нова» 25.06.2014р.
передано на розгляд судді Скрипці І.М.,
для розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Скрипка І.М., судді -
Гончаров С.А., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.06.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 16.07.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
16.07.2014р. заперечував проти доводів
відповідача, викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін
з підстав, викладених у запереченнях на
апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове
засідання апеляційної інстанції
16.07.2014р., будучи належним чином
повідомленим про день, час та місце
розгляду справи (а. с. 106), не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника відповідача
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК
України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення підлягає залишенню без змін
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
18.06.2012р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Рідна» (позивач, страховик за
договором) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «САВСЕРВІС-МОВА»
(страхувальник за договором) укладено
договір добровільного страхування
автотранспортних засобів № АТР 08/12.

На підставі даного договору було
виписано страхове свідоцтво серії АТ
№ АТ-34/13 від 30.01.2013р. до договору,
відповідно до якого страховиком було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпоряджанням
автомобілем «Honda Accord», д. н. НОМЕР_1.
Термін дії договору з 31.01.2013р. по 30.01.2014р.

Згідно даних страхового свідоцтва
серії АТ № АТ-34/13 від 30.01.2013р. до
договору, страховий платіж в розмірі 7
034, 85 грн. сплачено страхувальником
30.01.2013р. (а. с. 17).

Згідно розгорнутої довідки ВДАІ № 9276612
(а. с. 19-20), 02.10.2013р. по пр. Перемоги, 96 в м.
Києві сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Honda Accord»,
д. н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та
автомобіля «ЛАЗ», д. н. НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_4

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 22.10.2013р. у справі №
761/26526/13-п ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні даної ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу.

Відповідно до Звіту № 2591 від 18.10.2013р.
про оцінку майна (автотоварознавче
дослідження), складеного ФОП ОСОБА_5,
вартість відновлювального ремонту та
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля «Honda
Accord», д. н. НОМЕР_1, в результаті його
пошкодження при ДТП, складає 44 163, 35 грн.
(в т. ч. ПДВ 7 360, 56 грн.).

Згідно рахунку-фактури № СА-01730 від
27.11.2013р., виставленого ТОВ
«САВТОСЕРВІС», вартість ремонтних
робіт автомобіля «Honda Accord», д. н. НОМЕР_1,
склала 38 273, 25 грн. (в т. ч. ПДВ 6 378, 88 грн.).

Факт сплати страхувальником
зазначеної суми за ремонт свого
пошкодженого автомобіля «Honda Accord», д. н.
НОМЕР_1, підтверджується платіжним
дорученням № 312074 від 27.11.2013р. на суму 38
273, 25 грн., належним чином завірена копія
якого наявна в матеріалах справи (а. с.
46).

Страховим актом № 3209 від 04.12.2013р.
позивачем зазначену подію визнано
страховим випадком та призначено до
виплати страхове відшкодування у
розмірі 37 960, 59 грн., враховуючи оплату
страхувальником ремонту свого
автомобіля в розмірі 38 273, 25 грн.

Позивач, виконуючи свої зобов'язання за
договором добровільного страхування
автотранспортних засобів № АТР 08/12 від
18.06.2012р., страхового свідоцтва АТ №
АТ-34/13 від 30.01.2013р. до вказаного
договору, на підставі страхового акту
№ 3209 від 04.12.2013р. (а. с. 50), заяви
страхувальника на виплату страхового
відшкодування (а. с. 47) здійснив виплату
страхового відшкодування своєму
страхувальнику в розмірі 37 960, 59 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 13637 від 04.12.2013р. (належним чином
завірена копія наявна в матеріалах
справи (а. с. 51).

З метою врегулювання спору, позивач
звертався до відповідача з заявою вих.
№ 1455 від 23.12.2013р. про виплату в порядку
регресу 37 960, 59 грн. страхового
відшкодування, яка залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Статтею 12.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «ЛАЗ», д. н. НОМЕР_3,
на момент ДТП була застрахована
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Нова» згідно
Полісу № АЕ/1788689 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (належним чином
завірена копія наявна в матеріалах
справи (а. с. 70). Термін дії полісу з
01.09.2013р. до 22.10.2013р.

Згідно даного полісу передбачено ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну третіх осіб, в сумі 50 000, 00 грн. та
передбачено франшизу в розмірі 500, 00
грн.

Вина особи, яка керувала автомобілем
«ЛАЗ», д. н. НОМЕР_3, під час ДТП,
встановлена у судовому порядку.

Доказів неправомірності керування
зазначеним автомобілем ОСОБА_4
матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, до позивача, як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування
автотранспортних засобів № АТР 08/12 від
18.06.2012р. перейшло право вимоги до
відповідача як до особи,
відповідальної за заподіяну
винуватцем ДТП шкоду.

Дана позиція узгоджується з позицією
Верховного Суду України, викладеною в
постанові від 25.11.2008р. у справі № 11/406-07
за позовом ВАТ «Страхова компанія
«Крона» до АТ «Українська
пожежно-страхова компанія» про
стягнення 4 526, 80 грн.

Заперечення відповідача (апелянта)
щодо зменшення розміру страхової
виплати на суму ПДВ, місцевим
господарським судом вірно не прийняті
до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 2 п. 36.2
вищевказаного Закону, якщо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту
транспортного засобу з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту, суди
в разі виникнення спору щодо
визначення розміру заподіяної шкоди,
виходять із фактичної суми,
встановленої висновком судової
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля, з
врахуванням ПДВ, виплачується
страховою компанією або стягується
судом після надання документів про
такі витрати. Судам у таких випадках
слід з'ясувати наявність двох обставин:
1) фактичне здійснення ремонту
автомобіля; 2) чи зареєстрований
надавач послуг з ремонту автомобіля є
платником ПДВ (лист Верховного Суду
України від 19.07.2011р. «Судова практика
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування»).

Так, з матеріалів справи вбачається, що
страхувальником позивача було
оплачено ремонт пошкодженого в ДТП
автомобіля «Honda Accord», д. н. НОМЕР_1, який
був застрахований позивачем, на
рахунок ТОВ «САВТОСЕРВІС», на підставі
виставленого рахунку-фактури № СА-01730
від 27.11.2013р., в сумі 38 273, 25 грн. (з ПДВ), що
підтверджується платіжним дорученням
№ 312074 від 27.11.2013р., належним чином
завірена копія наявна в матеріалах
справи.

З вищезазначених документів
вбачається, що надавач послуг з ремонту
автомобіля (ТОВ «САВТОСЕРВІС») є
платником ПДВ.

Відтак, на момент здійснення
страхового відшкодування позивач
отримав документальне підтвердження
факту оплати проведеного ремонту, в
зв'язку з чим розмір страхового
відшкодування не підлягає зменшенню на
суму податку на додану вартість.

Таким чином, з урахуванням матеріалів
справи в їх сукупності, колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про те, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню, у відповідності до
ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.
27 Закону України «Про страхування», 37
460, 59 грн. страхового відшкодування в
порядку регресу (з урахуванням
франшизи в розмірі 500, 00 грн.,
передбаченої Полісом № АЕ/1788689).

Посилання апелянта (відповідача), як на
підставу скасування рішення, на
необхідність залучення до справи ТОВ
«Савсервіс-Мова» в якості третьої
особи, не заслуговують на увагу,
оскільки відповідачем не було
обґрунтовано, яким чином рішення з
даного спору може вплинути на права та
обов'язки ТОВ «Савсервіс-Мова», яке є
страхувальником за договором
добровільного страхування
автотранспортних засобів № АТР 08/12 від
18.06.2012р.

Посилання апелянта на відсутність
доказів оплати страхувальником
позивача страхового платежу по
договору КАСКО, у зв'язку з чим
відповідач не вважає договір КАСКО
дійсним, не заслуговують на увагу,
оскільки з наданої суду апеляційної
інстанції виписки з банківського
рахунку позивача та рахунку № 24 від
29.01.2013р. вбачається сплата 30.01.2013р.
страхувальником позивача 7 034, 85 грн.
страхового платежу по договору КАСКО
по автомобілю «Honda Accord», що не
суперечить даним, вказаним у
страховому свідоцтві АТ № АТ-34/13 від
30.01.2013р.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

Таким чином, застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
відповідає встановленим обставинам
справи, що свідчить про відсутність
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного рішення від 30.05.2014р.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
85, 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Нова» на рішення
Господарського суду міста Києва від
30.05.2014р. у справі № 910/5424/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 30.05.2014р. у справі
№ 910/5424/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5424/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано
21.07.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
С.А. Гончаров

Р.І. Самсін