КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Справа№ 910/5890/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Самсіна Р.І.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання
Танцюрі К.Л.

за участю представників:

від позивача: Циганок Р.О.

від відповідача: Глінський В.М., Чабіна
М.С.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" на
рішення Господарського суду м. Києва
від 05.05.2014р. у справі №910/5890/14 (суддя
Отрош І.М.)

за позовом Приватного підприємства
"АНЛІ"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ"

про відшкодування шкоди у розмірі
162666,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до Відповідача про
відшкодування шкоди у розмірі 162666,03
грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.05.14р. позов задоволено
частково; стягнуто з Відповідача на
користь Позивача грошові кошти у
розмірі 161066,03 грн., витрати за послуги
адвоката у розмірі 9901,64 грн. та 3221,32 грн.
32 коп. судового збору, в іншій частині
позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
оскільки постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20.08.2013р. у справі №182/7245/13-п,
встановлено що на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5,
який визнаний винним у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди,
перебував у трудових відносинах з
Відповідачем, останній є
відповідальним за збитки, завдані
власнику пошкодженого автомобіля Cadillac
Escalade, державний номер НОМЕР_1, в межах
розміру різниці між фактичною шкодою і
страховою виплатою у сумі 161066,03 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 05.05.14р. та прийняти нове
рішення, яким просив скасувати рішення
місцевого суду та прийняти нове, яким
відмовити в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
постанова Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області не є належним доказом
перебування ОСОБА_6 у трудових
відносинах з Відповідачем, договір
оренди автомобіля, укладений між
Позивачем та ОСОБА_7 є недійсним, через
відсутність його нотаріального
посвідчення, величина матеріального
збитку становить 101583,95 грн., а не 211066,03
грн. тобто суму вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу складників колісного
транспортного засобу та величини
втрати товарної вартості.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.06.14р.
апеляційну скаргу Відповідача
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 17.06.14р.

16.06.14р. через відділ діловодства
Київського апеляційного
господарського суду Позивач подав
пояснення апеляційну скаргу, в якому
просив залишити рішення
господарського суду м. Києва без змін.

В судових засіданнях відповідно до ст.77
Господарського процесуального кодексу
України оголошувались перерви на
22.07.14р.

15.07.14р. через відділ діловодства
Київського апеляційного
господарського суду Відповідач подав
доповнення до апеляційної скарги, в
якій просив скасувати рішення
місцевого суду та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги частково.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення Сторін, дослідивши матеріали
справи та зібрані у ній докази, суд
встановив:

01.11.12р. між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_7 та Відповідачем укладено
договір найму (оренди) автомобіля
№01/11/12-4, відповідно до умов якого
ОСОБА_7 передала Відповідачеві
транспортний засіб Mercedes-Benz 815, 2000 року
випуску, шасі НОМЕР_5, державний номер
НОМЕР_2.

20.08.13р. постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області у справі №182/7245/13-п, яка
залишена без змін постановою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20.09.13р., встановлено, що
07.07.13р. о 23 год. 20 хв. на 153 км. + 890 м. на а/д
Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Ре
шетилівка водій Відповідача ОСОБА_5,
під час виконання ним своїх трудових
обов'язків, керуючи автомобілем
Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2,
невірно врахував дорожню обстановку,
не зміг контролювати рух транспортного
засобу, виїхав на зустрічну смугу,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем Cadillac Escalade, державний номер
НОМЕР_1, в результаті чого транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.

Вищевказаною постановою ОСОБА_5
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у сумі 340,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_6
власником автомобіля Cadillac Escalade,
державний номер НОМЕР_1, є Позивач.

Відповідно до Висновку експертного
дослідження про оцінку вартості
матеріального збитку №2507/13/13 від 26.06.13р.
та ремонтної калькуляції №2507/13/13 від
22.07.13р., вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу Cadillac
Escalade, державний номер НОМЕР_1,
пошкодженого в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, складає
211066,03 грн., розмір матеріального збитку,
спричиненого власнику Cadillac Escalade, з
урахування зносу складає 101583,95 грн.

04.09.13р. між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_8 та Позивачем був
укладений договір про ремонт
транспортного засобу №04/09, відповідно
до якого фізична особа-підприємець
ОСОБА_8 взяв на себе зобов'язання надати
Позивачеві послуги з ремонту
автомобільного транспортного засобу, у
тому числі з використанням матеріалів
(запасних частин) як Позивача, так і
спеціально замовлених фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8, а Позивач
взяв на себе зобов'язання прийняти й
оплатити ці послуги, а також вартість
використаних матеріалів (запасних
частин) фізичної особи - підприємця
ОСОБА_8 в розмірі, строки та в порядку,
що передбачені умовами цього договору.

Згідно з нарядом-замовлення №1 до
договору №04/09 від 04.09.13р. на надання
послуг з ремонту автомобіля Cadillac Escalade,
державний номер НОМЕР_1, номер кузова
НОМЕР_4, та актом приймання-передачі
виконаних робіт від 07.10.13р., підписаних
фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 та
Позивачем, фактична вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Cadillac Escalade, державний номер НОМЕР_1,
склала 211066,03 грн.

На виконання умов договору про ремонт
транспортного засобу Позивачем на
рахунок фізичної особи - підприємця
ОСОБА_8 було сплачено вартість
відновлювального ремонту у розмірі
211066,03 грн.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу «Mercedes-Benz»,
державний номер НОМЕР_2, перед іншими
особами за шкоду заподіяну їх майну
була застрахована Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "УНІКА", остання сплатила
Позивачу суму страхового
відшкодування в сумі 50000,00 грн., що
підтверджується копією банківської
виписки від 22.08.13р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
апеляційна скарга Відповідача не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ст.35 Господарського
процесуального кодексу України (в
редакції на час прийняття місцевим
судом рішення у справі) факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони. Вирок суду у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
при вирішенні спору з питань, чи мали
місце певні дії та ким вони вчинені.
Рішення суду з цивільної справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим
для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення
для вирішення спору.

Відповідно до п.2.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.11р. №18 не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду у процесі розгляду
іншої справи, в якій беруть участь ті
самі сторони, в тому числі і в тих
випадках, коли в іншому спорі сторони
мали інший процесуальний статус. Хоча
фактам, встановленим іншими судовими
рішеннями, крім зазначених у статті 35
ГПК, й не надано преюдиціального
значення для господарських судів, але
вони мають враховуватися судами у
розгляді справ з урахуванням загальних
правил статті 43 названого Кодексу щодо
оцінки доказів. Преюдиціальне значення
процесуальним законом надається саме
фактам, встановленим судовими
рішеннями (в тому числі в їх
мотивувальних частинах), але не
правовій оцінці таких фактів,
здійсненій іншим судом чи іншим
органом, який вирішує господарський
спір.

Враховуючи вищевикладене апеляційним
судом не приймаються до уваги доводи
Відповідача, що постанова
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області не є доказом
перебування ОСОБА_6 у трудових
відносинах з Відповідачем. Вказана
обставина підтверджується також
поясненнями самого ОСОБА_6, натомість
Відповідачем не подано суду жодних
доказів, підтверджуючих протилежні
обставини.

Відповідно до ст.3 Господарського
кодексу України господарська
діяльність, що здійснюється для
досягнення економічних і соціальних
результатів та з метою одержання
прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Згідно з ч.2 ст.55 Господарського кодексу
України суб'єктами господарювання є, в
тому числі, громадяни України, іноземці
та особи без громадянства, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Відповідно до ч.2 ст.207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Згідно з ст.799 Цивільного кодексу
України договір найму транспортного
засобу укладається у письмовій формі.
Договір найму транспортного засобу за
участю фізичної особи підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п.2.11. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» від 29.05.13р. №12 законом
встановлено вимоги щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення договору
найму транспортного засобу за участю
фізичної особи (частина друга статті 799
ЦК України). При цьому, однак, слід мати
на увазі, що такого посвідчення не
потребує договір, укладений за участю
громадянина, який набув статусу
суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до зазначених норм
законодавства та право положень
договір найму автомобіля, укладений
між Позивачем та ОСОБА_7 не потребує
нотаріального посвідчення, оскільки
ОСОБА_7 здійснює свою діяльність з
метою одержання прибутку та
зареєстрована відповідно до закону як
фізична особа-підприємець. Крім того,
документи, які містяться в матеріалах
справи свідчать про те, що договір
оренди транспортного засобу укладений
між суб'єктами господарювання та
прийнятий ними до виконання. Виходячи з
викладеного апеляційним судом не
приймаються до уваги доводи
Відповідача щодо недійсності договору
найму автомобіля.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, в тому числі, витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу
України шкода, завдана майну юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст.1172 Цивільного кодексу
України юридична відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності) володіє транспортним
засобом. Особа, яка неправомірно
заволоділа транспортним засобом,
завдала шкоди діяльністю щодо його
використання, зобов'язана відшкодувати
її на загальних підставах.

Згідно з ст.1192 Цивільного кодексу
України з урахуванням обставин справи
суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" №6
від 27.03.92р. під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється
юридична особа, що здійснює
експлуатацію джерела підвищено
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативною управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Враховуючи вказані норми права та
встановлені обставини, місцевим судом
правильно вирішено, що Відповідач, який
орендував автомобіль Mercedes-Benz 815, та з
яким водій ОСОБА_6 на час ДТП перебував
в трудових відносинах, повинен
відшкодувати Позивачу шкоду в розмірі
витрат останнього на відновлення
пошкодженого автомобіля, що складає
211066,03 грн. (вартість ремонту з
відновлення автомобіля) - 50000,00 грн.
(страхове відшкодування) = 161066,03 грн.

Посилання Відповідача на визначену
експертом величину матеріального
збитку 101583,95 грн. не приймаються судом
до уваги, оскільки пошкоджений
автомобіль Позивачем був відновлений,
на його відновлення Позивач витратив
211066,03 грн., що відповідає визначеній
експертом вартості відновленого
ремонту вказаного автомобіля, тому в
силу ст.1192 Цивільного кодексу України
Відповідач повинен відшкодувати
Позивачу вартість виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженого автомобіля.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції згідно з ст.104 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

21.07.14р. Позивач подав клопотання, в
якому просить стягнути з Відповідача
судові витрати з оплати витрат на
послуги адвоката в розмірі 5000,00 грн., на
підтвердження понесених витрати
Позивачем надано платіжні доручення на
суму 5000,00 грн. За таких обставин, вимоги
Позивача про стягнення з Відповідача
судових витрат на послуги адвоката в
розмірі 5000,00 грн. підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Деміс канц
" на рішення Господарського суду м.
Києва від 05.05.2014р. у справі №910/5890/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва
від 05.05.2014р. у справі №910/5890/14 залишити
без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЕМІС КАНЦ" (01601,
м. Київ, вул. Шовковична, буд. 42-44,
ідентифікаційний код 36295682) на користь
Приватного підприємства "АНЛІ" (49051, м.
Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд.
11, ідентифікаційний код 33857341) витрати
за послуги адвоката у розмірі 5000 (п'ять
тисяч) грн. 00 коп.

Повний текст постанови складено
28.07.2014р.

Головуючий суддя
Ю.Л. Власов

Судді
Р.І. Самсін

Є.Ю. Шаптала