КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2014 р.
Справа№ 18/724

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Гарник Л.Л.

Копитової О.С.

за участю секретаря Корінної
А.О.,

та представників:

ліквідатор - не з'явився,

від УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України
(далі - УПФУ) в м.Черкасах Черкаської
області

на ухвалу

господарського суду Черкаської
області

від 26.06.2014р.

за заявою УПФУ в м.Черкасах
Черкаської області

про визнання поточних
кредиторських вимог

у справі №18/724 (суддя
Васянович А.В.)

за заявою Черкаської
державної житлово-побутової фірми
«Обрій-1»

про визнання
банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 26.06.2014р. у справі
№18/724 відмовлено у задоволенні заяви
УПФУ в м.Черкасах Черкаської області
про визнання поточним кредитором
Черкаської державної
житлово-побутової фірми "Обрій-1" на
суму 4196,98 грн.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
УПФУ в м.Черкасах Черкаської області
подало апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу суду першої інстанції
від 26.06.2014р. скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити заяву №9390/11
від 28.05.2014р., визнати кредиторські
вимоги УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області до боржника в сумі 4196,98 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 28.07.2014р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон).

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 06.03.2009р. було
порушено провадження у справі про
банкрутство боржника, введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів та накладено арешт на все
майно боржника.

Постановою господарського суду
Черкаської області від 29.09.2009р.
Черкаську державну житлово-побутову
фірму "Обрій-1" було визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру
строком на 12 місяців та призначено
ліквідатором банкрута - арбітражного
керуючого Білика Олександра
Анатолійовича.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 23.03.2010р. було
припинено повноваження ліквідатора
банкрута - арбітражного керуючого
Білика Олександра Анатолійовича та
призначено ліквідатором Черкаської
державної житлово-побутової фірми
"Обрій-1" - арбітражного керуючого
Коваля Сергія Андрійовича.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 24.12.2013р. строк
ліквідаційної процедури та
повноваження ліквідатора Черкаської
державної житлово-побутової фірми
"Обрій-1" було продовжено на 6 місяців.

До місцевого суду надійшла заява від
УПФУ в м.Черкасах Черкаської області
про визнання поточним кредитором на
суму 4196,98 грн.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 05.06.2014р. розгляд
заяви УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області було призначено на 26.06.2014р.

Згідно абзацу 3 п.1-1 розділу X
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
станом на 19 січня 2013 року) положення
цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Оскільки Черкаську державну
житлово-побутову фірму "Обрій-1" було
визнано банкрутом до набрання чинності
Закону України від 22 грудня 2011 року N
4212-VI, яким Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
викладено у новій редакції, судом
застосовуються положення Закону, без
врахування зазначених змін.

Як вбачається із заяви УПФУ в
м.Черкасах Черкаської області
заборгованість боржника по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
(список №2) за квітень - травень 2014 року
складає 4196,98 грн.

Заборгованість підтверджується
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Статтею 1 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника його банкрутом" (далі - Закон)
визначено поняття кредитора - це
юридична або фізична особа, державні
органи, які мають підтверджені у
встановленому порядку документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника. Конкурсні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

З дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури закінчується технологічний
цикл із виготовлення продукції і
підприємницька діяльність банкрута
завершується. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута
вважається таким, що настав. У банкрута
не виникає жодних додаткових
зобов'язань. Припиняється нарахування
неустойки (штрафу, пені), процентів та
інших економічних санкцій за всіма
видами заборгованості банкрута. Вимоги
за зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури (частина 1
статті 23 Закону).

У межах повноважень, встановлених
Законом, ліквідатор заявляє в
установленому порядку заперечення
щодо заявлених до боржника у
визначений законом строк вимог
поточних кредиторів за зобов'язаннями,
які виникли під час провадження у
справі про банкрутство і є
неоплаченими (частина 1 статті 25
Закону).

Отже, наведеними нормами Закону
законодавець визначив, що поточні
вимоги кредитора - це неоплачені
боржником вимоги, які виникли в
процедурах банкрутства, за період
після порушення господарським судом
провадження у справі про банкрутство і
до винесення постанови про визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури і призначення
ліквідатора.

Закон не містить умов, які б
передбачали виникнення у банкрута
нових грошових зобов'язань, після
відкриття ліквідаційної процедури,
окрім випадків, прямо передбачених цим
Законом.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст.30 Закону, кошти, які
надходять при проведенні
ліквідаційної процедури,
зараховуються на основний рахунок
боржника, з якого здійснюються виплати
кредиторам, у порядку, передбаченому
ст.31 Закону, з основного рахунку
проводяться такі виплати: поточні
комунальні та експлуатаційні платежі,
інші витрати, пов'язані із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Згідно з абз. 10 ч.1 ст.25 Закону -
ліквідатор повідомляє працівників
банкрута про звільнення та здійснює
його відповідно до законодавства
України про працю, тому після
звільнення працівників підприємства -
банкрута фонд оплати праці не
формується і не сплачуються витрати на
виплату і доставку пенсій.

Із заяви УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області про визнання поточних вимог
боржника за квітень - травень 2014 року
вбачається, що заборгованість із
відшкодування витрат на доставку
пільгових пенсій виникла після
визнання боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури і призначення
ліквідатора.

Стаття 31 Закону, яка розкриває склад
витрат, пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури, також не
передбачає сплату фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до вимог п.п.
"б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", в зв'язку з чим, місцевий
суд дійшов правильного висновку, що
вимоги УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області не є поточними зобов'язаннями,
виходячи зі змісту спеціального
Закону.

При цьому місцевим судом було
враховано висновки викладені в
постанові Вищого господарського суду
України від 18 вересня 2013 року зі справи
№6/108-09 та постанови Верховного Суду
України від 18 березня 2014 року зі справи
№3-4 гс14.

Крім того в абз.3 п.29 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 28 березня 2013 року, №01-06/606/2013
"Про Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)"
зазначено, наступне: "що ж до витрат на
виплату і доставку відповідних пенсій,
то їх капіталізація чинним
законодавством не передбачена. У
ліквідаційній процедурі в
установлений Законом строк можуть бути
заявлені лише ті вимоги щодо витрат на
виплату і доставку відповідних пенсій,
які виникли в процедурах розпорядження
майном та санації, оскільки після
визнання боржника банкрутом
відповідні зобов'язання не виникають".

Тому, місцевий суд законно і
обґрунтовано відмовив у задоволенні
заяви УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області про визнання поточним
кредитором Черкаської державної
житлово-побутової фірми "Обрій-1" на
суму 4716,28 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, зміни чи
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України,
ст.ст. 1, 23, 25, 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу УПФУ в м.Черкасах
Черкаської області залишити без
задоволення, а ухвалу господарського
суду Черкаської області від 27.03.2014р. по
справі №18/724 - без змін.

Матеріали оскарження ухвали по справі
№18/724 повернути до господарського суду
Черкаської області.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
В.О. Пантелієнко

Судді
Л.Л. Гарник

О.С. Копитова