ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014
Справа № 917/1221/14

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест", вул. Солом'янська, буд. 3,
каб. 41, м. Київ, 03110

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_2

про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" 19 177,64 грн.,
стягнення з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 солідарно 1 000,00 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від
14.07.2014 р., паспорт серії КО № 551305,
виданий Лохвицьким РВ УМВС України в
Полтавській області 17.02.2004 р.;

від відповідача: не з'явилися.

15.07.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору : розглядається позовна
заява Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" та Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (поручителя за
умовами укладеного між ним та
позивачем 11.11.2013 р. Договору поруки № 1)
солідарно 19 177,64 грн. заборгованості, що
виникла внаслідок неналежного
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" умов укладеного між ним
та позивачем 11.11.2013 р. Договору
купівлі-продажу № 2/11-11, з яких 16 020,00
грн. попередня оплата, 1 135,01 грн. пеня за
період з 27.11.2013 р. по 25.05.2014 р., 258,08 грн.
три проценти річних за період з 27.11.2013 р.
по 10.05.2014 р., 1 764,55 грн. інфляційні втрати
за період з 27.11.2013 р. по 10.06.2014 р..

Відповідач 1 - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" - представництво у
судове засідання не забезпечив, вимоги
суду (п. 5 ухвали від 23.06.2014 р. про
порушення провадження у даній справі)
не виконав, причин щодо цього не
повідомив. Останній відповідно до пп.
2.6.15 Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно за місцезнаходженням згідно
даних Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців повідомлений про дату, час
і місце проведення судового засідання,
а також про покладені на нього
обов'язки, про що свідчать матеріали
справи.

Відповідач 2 - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 - представництво у
судове засідання не забезпечив, надав
суду заяву вх. № 9086 від 15.07.2014 р.,
відповідно до якої проти позовних
вимог не заперечує та просить суд
розглянути спір без участі
представників другого відповідача.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо право кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, створення судом належним умов
розгляду справи у суді,
неприпустимість зловживання
процесуальними права учасниками
господарського процесу, суд не оцінює
вказану обставину як підставу для
відкладення розгляду справи. Спір
розглядається за наявними матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Позивач надав суду заяву вх. № 9109 від
15.07.2014 р. про відмову від позову в
частині вимог до другого відповідача -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.
Оскільки дані дії позивача не
суперечать законодавству та не
порушують чиїх - небудь прав і
охоронюваних законом інтересів, за
формою заява відповідає приписам ст. 78
ГПК України, суд приймає заяву позивача
про відмову від позову в цій частині.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
оцінивши надані документальні докази,
суд,

встановив:

11.11.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" (продавець) та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
було укладено Договір купівлі-продажу
№ 2/11-11 (а.с. 15-16, далі - Договір
купівлі-продажу), за умовами якого
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" (продавець)
зобов'язувалося передати покупцеві
трактор МТЗ-1221.2, а Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (покупець)
зобов'язувався прийняти та оплатити
вказаний товар.

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне:

- відомості про товар : найменування -
трактор МТЗ, модель - МТЗ -1221.2, кількість
- одна одиниця, вартість одиниці - 280 000,00
грн.. Загальна вартість договору
складає 280 000,00 грн. (п. 1.2, п. 1.3 Договору
купівлі-продажу);

- товар передається покупцеві
відповідно накладних, що видані
продавцем (п. 2.1 Договору
купівлі-продажу);

- покупець протягом трьох банківських
днів з моменту підписання договору, але
не пізніше 13.11.2013 р. включно перераховує
на розрахунковий рахунок продавця
часткову попередню оплату в сумі 16 240,00
грн. (пп. 2.3.1 Договору купівлі-продажу);

- продавець постачає товар в термін до
27.11.2013 р. включно (п. 2.4 Договору
купівлі-продажу);

- за прострочення передачі або неповну
передачу товару продавець сплачує
покупцеві пеню у подвійному розмірі
облікової ставки НБУ від суми
перерахованих грошових коштів на
рахунок продавця за кожен день
прострочення передачі товару (п. 4.1
Договору купівлі-продажу);

- цей Договір набирає чинності з
моменту підписання його сторонами та
діє до повного виконання сторонами
обов'язків за цим договором (п. 9.1
Договору купівлі-продажу).

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" (продавець) було
пред'явлено покупцеві рахунок-фактура
№ 3/11-11 від 11.11.2013 р. (а.с. 17) на часткову
оплату вартості трактору МТЗ-1221.2 за
вказаним Договором купівлі-продажу.
Факт виконання позивачем договірних
зобов'язань з перерахування першому
відповідачеві 16 240,00 грн. попередньої
оплати згідно вказаного
рахунку-фактури підтверджується
копією квитанції № 3212.52.1 від 12.11.2013 р.
(а.с. 37).

З огляду на невиконання першим
відповідачем зобов'язань щодо поставки
товару позивач звернувся до останнього
з вимогою від 10.04.2014 р. (а.с. 18-19), у якій
вимагав поставити товар в термін до
п'яти робочих днів з моменту отримання
вимоги, сплатити штрафні санкції; в
разі не проведення поставки - повернути
в термін до п'яти робочих днів з моменту
отримання вимоги 16 240,00 грн..
Направлення вимоги підтверджується
матеріалами справи (а.с. 20, 21).

За даними позивача на момент
пред'явлення позову до суду в порушення
умов Договору купівлі-продажу
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" даний товар позивачеві
не поставлено, попередня оплата
повернута в сумі 240,00 грн., штрафні
санкції не сплачені.

З метою забезпечення виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" зобов'язань за
Договором купівлі-продажу 11.11.2013 р. між
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(кредитор) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (поручитель) було
укладено Договір поруки № 1 (а.с. 22-23,
далі - Договір поруки), відповідно до
умов якого Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 (поручитель) зобов'язувалася
перед Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (кредитор) солідарно
відповідати за виконання боржником
зобов'язань, що випливають з Договору
купівлі-продажу № 2/11-11 від 11.11.2013 р. (п. 1.1
Договору поруки).

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне:

- сума поруки складає 1 000,00 грн. (п. 1.2
Договору поруки);

- у випадку невиконання боржником своїх
зобов'язань перед кредитором за
Договором купівлі-продажу № 2/11-11 від
11.11.2013 р. кредитор має право звернутися
до поручителя з вимогами про виконання
поручителем зобов'язань боржника в
повному обсязі (п. 2.1 Договору поруки);

- поручитель зобов'язаний виконати
перед кредитором зобов'язання за
боржника в безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів в сумі
заборгованості боржника, вказаній
кредитором у вимозі в межах суми поруки
(п. 2.2 Договору поруки);

- договір вступає в силу з моменту
підписання. Договір діє до повного
припинення всіх зобов'язань боржника
Договором купівлі-продажу № 2/11-11 від
11.11.2013 р. або до повного погашення
поручителем зобов'язань боржника (п. 3.3
Договору поруки).

Позивач 18.04.2014 р. звернувся до другого
відповідача із вимогою про сплату
заборгованості (а.с. 24-25), у якій вимагав
сплати 1 000,00 грн. коштів.

З огляду на невиконання сторонами
прийнятих на себе зобов'язань за
Договором купівлі-продажу (перший
відповідач) та Договором поруки (другий
відповідач) та вважаючи свої права
порушеними, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідачів
солідарно 19 177,64 грн. заборгованості, з
яких 16 020,00 грн. попередня оплата, 1 135,01
грн. пеня за період з 27.11.2013 р. по 25.05.2014
р., 258,08 грн. три проценти річних за
період з 27.11.2013 р. по 10.05.2014 р., 1 764,55 грн.
інфляційні втрати за період з 27.11.2013 р.
по 10.06.2014 р..

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного
11.11.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" (продавець) та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
Договору купівлі-продажу,
кореспондуючи права та обов'язки його
сторін, суд дійшов висновку, що оцінка
правомірності заявлених вимог має
здійснюватись з урахуванням приписів
законодавства, які регламентують
правовідносини з договору
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного Кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу
України). Якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. Якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати. На
суму попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця (с. 693 Цивільного
Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України та ст. 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав
зобов'язання за Договором
купівлі-продажу, перерахувавши першому
відповідачеві 16 240,00 грн. часткової
попередньої оплати вартості трактору
МТЗ-1221.2 згідно рахунку-фактури № 3/11-11
від 11.11.2013 р. (а.с. 17), що підтверджується
копією квитанції № 3212.52.1 від 12.11.2013 р.
(а.с. 37) та не спростовано відповідачами.
Перший відповідач в порушення
прийнятих на себе зобов'язань за
вказаним Договором купівлі-продажу та
приписів ст. 663 Цивільного кодексу
України не поставив товар у визначені
договором купівлі-продажу строки.

Отже, з аналізу наведених норм права та
поданих доказів, беручи до уваги не
повне повернення першим відповідачем
суми перерахованої попередньої оплати
як на момент пред'явлення позову, так і
на момент розгляду справи у суді та
прийняття рішення у даній справі, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги щодо стягнення з першого
відповідача 16 000,00 грн. перерахованої
попередньої оплати (16 240,00 грн. - 240,00 грн.)
підтверджені документально та нормами
матеріального права, відповідачами не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню, в частині стягнення 20,00
грн. неповернутої попередньої оплати у
позові слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За приписами ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546 Цивільного кодексу
України та ст. 199 Господарського
кодексу України, є неустойка (штраф,
пеня), розмір якої визначається
відповідно до умов договору, що не
суперечать чинному законодавству
України. Пункт 3 статті 549 Цивільного
кодексу України визначає, що пенею є
неустойка, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання. За
змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного
кодексу України грошовим зобов'язанням
є виражене в грошових одиницях
(національній валюті України чи в
грошовому еквіваленті в іноземній
валюті) зобов'язання сплатити гроші на
користь іншої сторони, яка, відповідно,
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Грошовим слід
вважати будь-яке зобов'язання, що
складається в тому числі з
правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. Зокрема, грошовим
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана
оплатити поставлену продукцію,
виконану роботу чи надану послугу в
грошах, а друга сторона вправі вимагати
від першої відповідної оплати, тобто в
якому передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору (п. 1.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

Отже, стягнення з відповідача як
постачальника суми попередньої оплати,
перерахованої за Договором
купівлі-продажу, не вважається
грошовим зобов'язанням у розумінні ст.
625 Цивільного кодексу України
(аналогічна правова позиція викладена
у постанові Верховного суду України
від 15.10.2013 р. у справі № 5011-42/13539-2012, яка є
обов'язковою для застосування у
судовій практиці відповідно до
положень ст. 111 28 ГПК України).

Таким чином, в частині позовних вимог
про стягнення з першого відповідача
258,08 грн. трьох процентів річних за
період з 27.11.2013 р. по 10.05.2014 р., 1 764,55 грн.
інфляційних втрат за період з 27.11.2013 р.
по 10.06.2014 р. суд дійшов висновку про
відмову у позові, оскільки вимоги не
відповідають нормам матеріального
права.

Проте, за приписами п. 4 ст. 231
Господарського кодексу України у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг). У п. 4.1 Договору
купівлі-продажу сторони узгодили, що за
прострочення передачі або неповну
передачу товару продавець сплачує
покупцеві пеню у подвійному розмірі
облікової ставки НБУ від суми
перерахованих грошових коштів на
рахунок продавця за кожен день
прострочення передачі товару.
Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
першого відповідача 1 135,01 грн. пені за
період з 27.11.2013 р. по 25.05.2014 р., суд
прийшов до висновку, що заявлений
розмір пені відповідає вимогам
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
укладеного між сторонами Договору
купівлі-продажу (розрахунок суми пені
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надав суду заяву вх. № 9109 від
15.07.2014 р. про відмову від позову в
частині вимог до другого відповідача -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, яка
судом прийнята. Отже, наявні підстави
для припинення провадження у справі в
цій частині відповідно до приписів п. 4
ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи інших
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідачі суду не надали.

За викладеного, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з першого відповідача 16 000,00
грн. попередньої оплати та 1 135,01 грн.
пені підтверджені документально та
нормами матеріального права, першим
відповідачем не спростовані, а тому
підлягають задоволенню. В частині
позовних вимог щодо стягнення з
першого відповідача 20,00 грн.
попередньої оплати, 258,08 грн. трьох
процентів річних та 1 764,55 грн.
інфляційних втрат у позові до першого
відповідача слід відмовити, оскільки
вимоги не відповідають нормам
матеріального права.

Відповідно до п. 2 ст. 49 ГПК України
понесені позивачем судові витрати при
поданні позову з оплати судового збору
в сумі 1 827,00 грн. покладаються на
першого відповідача, оскільки спір
виник внаслідок його неправомірних
дій.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 75, п. 4 ст. 80, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Припинити провадження у справі в
порядку ч. 4 ст. 80 ГПК України в частині
позовних вимог Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення 1 000,00
грн..

2. Позов Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" (вул. Солом'янська, буд. 3,
каб. 41, м. Київ, 03110), ідентифікаційний
код юридичної особи 38051088 на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1), ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 - 16 000,00 грн. попередньої оплати,
1 135,01 грн. пені та 1 827,00 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням
законної сили.

4. В частині позовних вимог Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
Спецтехінвест" 20,00 грн. попередньої
оплати, 258,08 грн. трьох процентів річних
та 1 764,55 грн. інфляційних втрат у позові
відмовити.

Повне рішення складене 16.07.2014 р..

Суддя

О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.