ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Справа № 901/2941/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Самусенко С.С. (доповідач) -
головуючого, Дунаєвської Н.Г.,Мележик
Н.І.,

розглянувши касаційну скаргуОСОБА_4на
постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 22
січня 2014 рокуу справі№
901/2941/13господарського судуАвтономної
Республіки Крим за позовом1. ОСОБА_5, 2.
ОСОБА_6до1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аквилон", 2.
Виконавчого комітету Ялтинської
міської радиза участю третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача 1.
ОСОБА_7, 2. ОСОБА_4, 3.
ОСОБА_8,
4. ОСОБА_9 провизнання недійсними
протоколу, договору та визнання
недійсними змін до статуту

за участю представників:від
відповідача-1: Кістра Н.М., від третьої
особи-2: ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до
господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовом до ТОВ
"Аквилон" та виконавчого комітету
Ялтинської міської ради про визнання
недійсними протоколу загальних зборів
учасників ТОВ "Аквилон" від 23.12.2003,
засновницького договору учасників ТОВ
"Аквилон" від 23.12.2003, змін до статуту ТОВ
"Аквилон" та зобов'язання державного
реєстратора виконавчого комітету
Ялтинської міської ради вчинити певні
дії. Позовні вимоги, зокрема,
обґрунтовано тим, що позивачі не були
присутні на загальних зборах ТОВ
"Аквилон" від 23.12.2003, а підписи на
протоколі загальних зборів належать не
їм. Також, позивачі вказали, що
засновницький договір ними не
підписувався.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 18.11.2013 у
справі № 901/2941/13 (суддя Калініченко А.А.)
у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що протокол не
може бути визнано недійсним у судовому
порядку, оскільки це документ, який
фіксує факт прийняття рішення
загальними зборами. Місцевим
господарським судом враховано, що при
засвідченні засновницького договору
та змін до статуту приватним
нотаріусом встановлено особи громадян,
які підписали спірні документи та
перевірено повноваження
представників. Крім того,
господарський суд першої інстанції
відхилив посилання позивачів на
висновок спеціаліста №445 від 19.08.2011,
зробленого науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
при ГУ МВД України АРК, з огляду на те,
що почеркознавчі експерти не змогли
надати категоричну відповідь про
неналежність підписів на оспорюваних
протоколах, засновницькому договорі та
змінах до статуту ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а
зазначили лише про вірогідність. Також
місцевим судом враховано, що
відповідно до висновку експертів №598
від 12.12.2012, зробленого в межах
кримінального провадження, експерти
також не змогли надати категоричну
відповідь про неналежність підписів
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на оспорюваних
документах, а тільки зазначили про
вірогідність.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
22.01.2014 (судді: Гоголь Ю.М. - головуючий,
Плут В.М., Гонтар В.І.) рішення місцевого
господарського суду скасовано
частково, викладено його у наступній
редакції: позов задовольнити частково,
визнати недійсним засновницький
договір учасників ТОВ "Аквилон",
затверджений протоколом зборів
засновників товариства від 23.12.2003;
визнати недійсними зміни до статуту
ТОВ "Аквилон", затверджені протоколом
від 23.12.2003 загальних зборів учасників
ТОВ "Аквилон", зареєстровані державним
реєстратором виконавчого комітету
Ялтинської міської ради 26.12.2003. В інший
частині позову відмовлено. Постанову
апеляційної інстанції мотивовано,
зокрема, посиланням на пункт 13
постанови Пленуму Верховного суду
України №13 від 24.10.2008, за яким суди
вправі визнати недійсними установчі
документи товариства за одночасної
наявності відповідних умов.
Апеляційним господарським судом взято
до уваги висновки експертів №598 від
12.12.2012 по кримінальній справі, згідно
яких підписи в протоколі зборів
учасників засновників ТОВ "Аквилон" від
23.12.2003 виконано не ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а
іншими особами.

Третя особа по справі - учасник ТОВ
"Аквилон" - ОСОБА_4 звернувся до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення апеляційним
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову, а рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін. Зокрема, заявник
касаційної скарги зазначає, що
постанова апеляційного господарського
суду прийнята в порушення ч. 1, 4 ст. 58, ч.1
ст. 60 Закону України "Про господарські
товариства", а також п.7, 8 ч. 1 ст. 105, ч.2 ст.
43 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 28.07.2014 касаційну скаргу у
справі №901/2941/13 прийнято до
провадження.

ОСОБА_4 звернувся до Вищого
господарського суду України із
клопотанням про залучення до справи
листа слідчого відділу Ялтинського
міськ управління ГУ МВС України в АРК, в
якому зазначено про закриття
кримінального провадження, яке
порушено за фактом підробки протоколу
загальних зборів ТОВ "Аквилон" від
23.12.2003, за відсутністю складу злочину.

Представником позивачів до канцелярії
ВГСУ 06.08.2014 подано клопотання про
відкладення розгляду касаційної
скарги у справі №901/2941/13. У вказаному
клопотанні заявник зазначає, зокрема,
що про розгляд справи №901/2941/13 у суді
касаційної інстанції позивачам стало
відомо 05.08.2014 із телефонограми.

Касаційна інстанція не вбачає підстав
для задоволення зазначеного
клопотання з огляду на межі перегляду
справи в касаційній інстанції та на
наступне.

Повідомлення Вищого господарського
суду України телефонограмами
представників сторін, які знаходяться
та проживають в Автономній Республіці
Крим, зокрема, директора ТОВ "Аквилон",
представника ОСОБА_6, представника
ОСОБА_5, про час і місце розгляду
касаційної скарги у справі №901/2941/13,
було додатковим.

За даними комп'ютерної програми
"Діловодство спеціалізованого суду"
ухвали ВГСУ про призначення до
розгляду касаційної скарги
відправляються, зокрема, до Єдиного
державного реєстру судових рішень, де
ухвалу від 28.07.2014 про призначення
касаційної скарги до розгляду
зареєстровано 30.07.2014.

На офіційному сайті ВГСУ у розділі
"Публічна інформація" розміщено
перелік справ, призначених до розгляду.

При цьому, касаційна інстанція
враховує, що явка сторін ухвалою від
28.07.2014 ВГСУ не визнавалася обов`язковою.
Нез'явлення уповноважених
представників сторін в судове
засідання касаційної інстанції не
перешкоджає розгляду справи та згідно
процесуального законодавства не тягне
обов`язкового перенесення її розгляду
на інші строки. Тому вказане питання
вирішується на розсуд суду касаційної
інстанції.

Крім того, як вбачається із поданих
клопотань 06.08.2014, представник ОСОБА_15
з`явився до Вищого господарського суду
України 06.08.2014 до початку судового
засідання касаційної інстанції і мав
можливість взяти в ньому участь, чим не
скористався, обмежившись поданням
клопотань.

Також, касаційна інстанція звертає
увагу, що третя особа по цій справі -
учасник ТОВ "Аквилон" - ОСОБА_4
звернувся до ВГСУ із касаційною
скаргою разом із клопотанням про
поновлення процесуального строку
перший раз, питання щодо строку
розглянуто на стадії прийняття
касаційної скарги до розгляду та
ухвалою від 28.07.2014 задоволено і строк
поновлено.

За ст. 1115 ГПК України у касаційній
інстанції скарга розглядається за
правилами розгляду справи у суді
першої інстанції за винятком
процесуальних дій, пов'язаних із
встановленням обставин справи та їх
доказуванням. Касаційна інстанція
використовує процесуальні права суду
першої інстанції виключно для
перевірки юридичної оцінки обставин
справи та повноти їх встановлення у
рішенні або постанові господарського
суду.

З дотриманням передбачених
законодавством меж перегляду справи в
касаційній інстанції, заслухавши
суддю-доповідача, представників від
відповідача-1 та третьої особи-2,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права господарськими
судами попередніх інстанцій, колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 23.12.2003
проведено загальні збори засновників
ТОВ "Аквилон", які оформлено протоколом
від 23.12.2003.

Згідно протоколу загальних зборів
засновників ТОВ "Аквилон" всі питання
порядку денного розглянуто і по них
прийнято рішення про прийняття до
складу учасників ТОВ "Аквилон" ОСОБА_4,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9; про розподіл
статутного фонду між засновниками; про
переукладення засновницького
договору; про внесення змін до статуту
ТОВ "Аквилон"; про державну реєстрацію
проведених змін.

Господарськими судами встановлено, що
26.12.2003 державним реєстратором
зареєстровано зміни до засновницьких
документів ТОВ "Аквилон".

Відмовляючи в частині позовних вимог
про визнання недійсним протоколу
загальних зборів учасників ТОВ
"Аквилон" від 23.12.2003, що не оскаржується
в касаційній скарзі, господарськими
судами першої та апеляційної інстанції
враховано пункт 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України №13, в якому
зазначено, що у судовому порядку
недійсним може бути визнано рішення
загальних зборів учасників товариства,
а не протокол загальних зборів.

Щодо висновку про наявність підстав
для часткового задоволення позовних
вимог колегія суддів Вищого
господарського суду України не
погоджується з апеляційним
господарським судом з огляду на
наступне.

Господарським судом першої інстанції
встановлено, що засновницький договір
ТОВ "Аквилон" та зміни до статуту ТОВ
"Аквилон" підписано від імені ОСОБА_5
громадянкою ОСОБА_16, яка діяла на
підставі довіреності, та особисто
ОСОБА_6. Засновницькій договір
засвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_17, особу громадян, які підписали
договір, встановлено, повноваження
представників перевірено. Справжність
підписів ОСОБА_16 на змінах до статуту
ТОВ "Аквилон", яка діяла за дорученням
ОСОБА_6, засвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_17

Апеляційним господарським судом
помилково враховано висновки
експертів №598 від 12.12.2012 по
кримінальній справі, оскільки, як
встановлено місцевим господарським
судом, почеркознавчі експерти не
змогли надати категоричну відповідь
про неналежність підписів на
оспорюваних протоколах,
засновницькому договорі та змінах до
статуту ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а зазначили
лише про вірогідність.

Крім цього, господарським судом першої
інстанції правильно враховано, що
згідно протоколів загальних зборів ТОВ
"Аквилон" від 06.01.2007 та 12.09.2009, тобто
зборів, проведених через декілька
років після дати оспореного протоколу
від 23.12.2003, вбачається, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 брали участь у роботі вищого
органу товариства саме з тією
кількістю голосів, яка пропорційна їх
часткам, та погодилися із легітимністю
рішень, прийнятих на цих загальних
зборах, шляхом підписання протоколів
загальних зборів.

Відповідно до ст.57 Господарського
кодексу України установчими
документами суб'єкта господарювання є
рішення про його утворення або
засновницький договір, а у випадках,
передбачених законом, статут
(положення) суб'єкта господарювання. У
засновницькому договорі засновники
зобов'язуються утворити суб'єкт
господарювання, визначають порядок
спільної діяльності щодо його
утворення, умови передачі йому свого
майна, порядок розподілу прибутків і
збитків, управління діяльністю
суб'єкта господарювання та участі в
ньому засновників, порядок вибуття та
входження нових засновників, інші
умови діяльності суб'єкта
господарювання, які передбачені
законом, а також порядок його
реорганізації та ліквідації
відповідно до закону.

В пункті 13 постанови Пленуму
Верховного суду України №13 від 24.10.2008
зазначено, що суди вправі визнати
недійсними установчі документи
товариства за одночасної наявності
таких умов: на момент розгляду справи
установчі документи не відповідають
вимогам законодавства; порушення,
допущені при прийнятті та затвердженні
установчих документів, не можуть бути
усунені; відповідні положення
установчих документів порушують права
чи охоронювані законом інтереси
позивача.

Як зазначено в пункті 14 постанови
Пленуму Верховного суду України №13 від
24.10.2008 статут юридичної особи за
змістом частини другої статті 20 ГК є
актом, який визначає правовий статус
юридичної особи, оскільки він містить
норми, обов'язкові для учасників
товариства, його посадових осіб та
інших працівників, а також визначає
порядок затвердження та внесення змін
до статуту. Підставами для визнання
акта, в тому числі статуту, недійсним є
його невідповідність вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
(затвердив) цей акт, а також порушення у
зв'язку з його прийняттям прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Статтею 215 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. В
частині 1 статті 203 Цивільного кодексу
України зазначено, що зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Із встановлених обставин
господарськими судами попередніх
інстанцій не вбачається законних
підстав, передбачених для прийняття
рішення про визнання недійсними
засновницького договору учасників ТОВ
"Аквилон" від 23.12.2003 та змін до статуту
ТОВ "Аквилон". Місцевим господарським
судом обґрунтовано відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

З огляду на правильність висновку
господарського суду першої інстанції
щодо відмови у вищевказаних позовних
вимогах не підлягають задоволенню
похідні вимоги про зобов'язання
державного реєстратора вчинити
анулювання реєстраційних дій, які були
проведені 26.12.2003.

Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на встановлені обставини
колегія суддів Вищого господарського
суду України приходить до висновку, що
постанова апеляційної інстанції
підлягає скасуванню, а рішення
місцевого господарського суду -
залишенню в силі.

За п.6 ч.1 ст.1119 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити в силі одне із раніше
прийнятих рішень або постанов.

Скасовуючи постанову апеляційного
господарського суду, згідно п.11 ч.2
ст.11111 Господарського процесуального
кодексу України касаційна інстанція
здійснює новий розподіл судових
витрат, які в даному випадку відповідно
до ст.49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
позивачів. При цьому слід враховувати,
що 15.04.2014 Верховною Радою України
прийнято Закон України "Про
забезпечення прав і свобод громадян на
тимчасово окупованій території
України", за статтею 12 якого у зв'язку з
неможливістю здійснювати правосуддя
судами Автономної Республіки Крим та
міста Севастополя на тимчасово
окупованих територіях, змінити
територіальну підсудність судових
справ, підсудних розташованим на
території Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя судам, та
забезпечити розгляд господарських
справ господарського суду Автономної
Республіки Крим - господарським судом
Київської області, а господарських
справ господарського суду міста
Севастополя - господарським судом
міста Києва, господарських справ
Севастопольського апеляційного
господарського суду - Київським
апеляційним господарським судом.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
22.01.2014 у справі №901/2941/13 скасувати.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 18.11.2013 у
справі №901/2941/13 залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 852,60
грн. судового збору за подання
касаційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 852,60
грн. судового збору за подання
касаційної скарги.

Доручити господарському суду
Київської області видати відповідні
накази.

Головуючий суддя
С. Самусенко

Судді:
Н. Дунаєвська

Н. Мележик