ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" липня 2014 р.
Справа № 918/755/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу
С.Ю.,

розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТРЕЙД Логістікс"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення в сумі 5 102 грн. 43 коп.

Сторони не забезпечили в судове
засідання участі повноважних
представників.

Обставини справи: В травні 2014 року
товариство з обмеженою
відповідальністю "ТРЕЙД Логістікс"
(далі Товариство) звернулось до
господарського суду Рівненської
області з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2
про стягнення заборгованості, яка
виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем зобов'язань за
договором №772 від 04.04.2013 року в сумі 5 102
грн. 43 коп., з яких 4 149,40 грн. - оснований
борг, 344,98 грн. пеня, 419,44 грн. - штраф та 3%
річних в розмірі 143,61 грн.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 29.05.2014 року
порушено провадження у справі, розгляд
якої призначено на 17.06.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 17 червня 2014 року підтримав
позов з підстав зазначених в позовній
заяві, та наполягав на його
задоволенні. В судове засідання 28 липня
2014 року не забезпечив участі
повноважного представника.

Відповідач у жодне судове засідання не
з'явився, відзиву на позов та
витребуваних судом документів не
надав. Про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, про що свідчать наявні
в матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с. 33,
34).

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

З огляду на зазначене, та оскільки
сторони повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, суд на підставі
вимог статті 75 ГПК України дійшов
висновку про розгляд цієї справи за
наявними в ній матеріалами, без участі
представників останніх.

Вивчивши подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2013 року між Товариством
(Продавець) та ФОП ОСОБА_2 (Покупець)
було укладено договір №772 (далі
Договір, а.с. 13-14), відповідно до умов
якого продавець зобов'язався продати і
передати у власність покупця продукти
харчування партіями, а покупець -
прийняти та оплатити партії продукції
на умовах даного Договору, незалежно
від результатів своєї господарської
діяльності. Асортимент, кількість та
ціни на продукцію, яка передається
покупцю, визначаються сторонами у
накладних на відпуск продукції, що є
невід'ємними частинами даного
договору, виписаними продавцем і
вважаються такими, що взаємно
погоджені сторонами (п. п. 1.1, 1.2
Договору).

Договір скріплений підписами
повноважних представників Продавця та
Покупця.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.3.3 Договору
продавець зобов'язується поставити
продукцію в терміни, які вказані
покупцем у замовленні, а покупець -
належним чином та в терміни, вказані в
даному договорі, розрахуватись за
отриману продукцію з продавцем.

Згідно з пунктом 5.2 Договору оплата за
отриману партію продукції проводиться
протягом, але не пізніше 14 календарних
днів з моменту отримання партії товару.

Даний договір набирає чинності з
моменту підписання його сторонами і
діє до 31.12.2014 року. В тому випадку, якщо
зобов'язання за Договором не будуть
виконані однією із сторін, то дія
Договору продовжується до повного
виконання зобов'язань за ним.

Судом встановлено, що на виконання умов
Договору позивач поставив на адресу
відповідача товар на загальну суму 5
444,40 грн., що підтверджується належним
чином завіреними копіями видаткових
накладних №84503 від 24.04.2013 року та №92911
від 03.05.2013 року (а.с. 9, 10).

Правовідносини сторін є
господарськими, що виникли з договору
поставки.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і оплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

З наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що відповідач
товар на загальну суму 5 444,40 грн.
отримав без жодних застережень щодо
якості, кількості чи ціни останнього,
однак вартість його сплатив лише
частково в сумі 1 250,00 грн., заборгувавши
Товариству 4 194,40 грн.

Таким чином, наявність заборгованості
у розмірі 4 194,40 грн. за поставлений
позивачем товар, відповідачем не
спростована та підтверджена
матеріалами справи, а тому суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в цій частині.

Разом з тим, у зв'язку з неналежним
виконанням своїх зобов'язань
відповідачем, відповідно до умов
Договору, позивач нарахував 344,98 грн.
пені за періоди починаючи з 08.05.2013 року
по 06.11.2013 року, 419,44 грн. - штрафу та 3%
річних в розмірі 143,61 грн. за періоди
починаючи з 09.05.2013 року по 16.04.2014 року
(розрахунки а.с. 4-5).

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку
несвоєчасної оплати за отриману партію
продукції покупець сплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу за кожен день
прострочення та несе відповідальність
у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України. Сплата штрафних
санкцій не звільняє покупця від
виконання своїх зобов'язань за даним
Договором. У випадку прострочення
покупцем терміну оплати за отриману
продукцію більше 5 календарних днів,
передбаченого п. 5.2 даного Договору,
покупець крім пені, зобов'язується
сплатити продавцю штраф у розмірі 10%
від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 4 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
сплатити неустойку.

Частинами 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно ст. ст. 546-551 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом. При
цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Враховуючи, що згідно ст. 526, ст.530
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений строк,
відповідачем дані строки порушені, в
зв'язку з чим він повинен нести
відповідальність, передбачену умовами
договору.

Перевіривши здійснені позивачем
розрахунки пені, 3% річних та штрафу, суд
зазначає, що розмір вказаних штрафних
та фінансових санкцій, нарахованих
позивачем, відповідає вищезазначеним
приписам законодавства та положенням
договору, а також є арифметично вірним,
тому позовні вимоги про стягнення з
відповідача 344,98 грн. пені, 419,44 грн. -
штрафу та 3% річних в розмірі 143,61 грн.
підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене позов Товариства
до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 5 102,43 грн.
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

Судовий збір, на підставі ч.1 ст. 49 ГПК
України покладається на відповідача в
сумі 1 827,00 грн.

Керуючись ст. ст. 49, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (35474, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ТРЕЙД Логістікс" (33001,
місто Рівне, вулиця Дворецька, будинок
93, ) 4 149 (чотири тисячі
сто сорок дев'ять) грн. 40 коп.
основаного боргу, 344 (триста сорок
чотири) грн. 98 коп. пені, 419 (чотириста
дев'ятнадцять) грн. 44 коп. штрафу, 3%
річних в розмірі 143 (сто сорок три) грн. 61
коп. та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "01" серпня 2014
року.

Суддя

Пашкевич І.О.