ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.08.14 № 910/15903/14 Суддя Ломака В.С.,
розглянувши позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «Євро
Лізинг»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 123 755, 64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Євро Лізинг» (далі -
ТОВ «Євро Лізинг») звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) про стягнення
123 755, 64 грн., в тому числі 107 503, 47 грн.
основного боргу, 13 592, 56 грн. пені та 2 659,
61 грн. 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що між ним та
відповідачем було укладено Договір
фінансового лізингу № 1520 від 15.03.2013 р.,
за умовами якого відповідачу було
надано в строкове платне користування
на умовах лізингу транспортний засіб MAN
TGL 12.180 евакуатор, шасі № НОМЕР_2,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
Оскільки, як зазначає ТОВ «Євро Лізинг»
лізингоодержувач не виконував
належним чином зобов'язання зі сплати
лізингових платежів, у останнього
утворився борг, у зв'язку з чим було
вирішено звернутись з даним позовом до
суду.

При цьому, до позовної заяви додано
клопотання про розстрочення або
зменшення сплати судового збору за
подання позовної заяви, обґрунтоване
тим, що майновий стан ТОВ «Євро Лізинг»
є незадовільним, у зв'язку з чим наразі
ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 28.10.2013 р.
порушено провадження у справі № 924/1282/13
про його банкрутство.

Дослідивши матеріали переданої на
розгляд суду позовної заяви на предмет
наявності правових підстав для
прийняття її до провадження, суд
звертає увагу на відсутність доказів
сплати ТОВ «Євро Лізинг» судового
збору у встановленому порядку та
розмірі за подання даного позову до
суду, проте як подане ТОВ «Євро Лізинг»
клопотання про розстрочення або
зменшення сплати судового збору є
необґрунтованим.

Так, Пленум Вищого господарського суду
України в пункті 3.1. Постанови від 21
лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» роз`яснив, що єдиною підставою
для вчинення господарським судом дій,
зазначених у статті 8 Закону, є
врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення
(розстрочення) сплати судового збору,
зменшення його розміру або звільнення
від його сплати може бути викладене в
заяві чи скарзі, які подаються до
господарського суду, або окремим
документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

В даному випадку, суд бере до уваги те,
що до вказаного клопотання позивача не
додано жодних доказів відсутності у
нього грошових коштів в сумі,
необхідній для сплати судового збору,
який з урахуванням розміру заявлених
позовних вимог має складати 2
475,11 грн., або доказів того, що сплата
таких коштів позивачем призведе до
припинення його господарської
діяльності тощо.

Враховуючи зазначене, суд не знаходить
обґрунтованими доводи позивача про
наявність достатніх правових підстав
для відстрочення або розстрочення
сплати судового збору.

Та обставина, що відносно позивача
порушено провадження у справі про
банкрутство, в даному випадку, без
надання суду належних та допустимих
доказів, які б характеризували
складний майновий стан позивача, - сама
по собі не може слугувати підставою для
задоволення вказаного клопотання.

Зокрема, суд враховує те, що, як
вбачається з ухвали господарського
суду Хмельницької області від 28.10.2013 р.
№ 924/1282/13 справа про банкрутство ТОВ
«Євро Лізинг» порушена за заявою
іншого суб'єкта господарювання, - ТОВ
«Автоцентр Київ», у зв'язку з тим, що
судом було встановлено невиконання ТОВ
«Євро Лізинг» грошових зобов'язань в
сумі 478 792, 47 грн. перед ТОВ «Автоцентр
Київ» у понад тримісячний строк від
встановленого законодавством моменту
їх погашення, безспірність таких вимог
та вжиття заходів примусового
стягнення у судовому порядку з
наступним пред'явленням виконавчого
документу до виконання.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» справа про
банкрутство порушується господарським
судом, якщо безспірні вимоги кредитора
(кредиторів) до боржника сукупно
становлять не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати,
які не були задоволені боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
якщо інше не передбачено цим Законом.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
порушення у справі про банкрутство
пов'язане з визначеними у Законі
ознаками неспроможності, які однак не
свідчать самі по собі про фактичний
фінансовий стан боржника, який
досліджується в процесі провадження у
справі про банкрутство, на підставі
чого в подальшому вирішується питання
про можливість застосування до
боржника санаційних заходів, або ж їх
безперспективність та необхідність
переходу до процедури ліквідації з
метою погашення вимог кредиторів.

При цьому, слід враховувати, що разом з
порушенням провадження у справі про
банкрутство господарська діяльність
боржника не припиняється, і як на
стадії розпорядження майном, так і на
стадії санації, боржник не позбавлений
можливості здійснюючи господарську
діяльність та вживаючи інші заходи
відновлювати свою платоспроможність
до рівня, на якому він здатен погасити
свої грошові зобов'язання перед
кредиторами, і лише на стадії
ліквідації та визнання боржника
банкрутом за змістом ст. 38 Закону
господарська діяльність припиняється.

Наразі, як вбачається з даних Єдиного
державного реєстру судових рішень у
справі № 924/1282/13 триває стадія
розпорядження майном.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем при зверненні з даним
позовом до суду порушено приписи п. 4 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
від 04.11.1950 р. кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика
Європейського суду з прав людини, яка є
джерелом права згідно зі ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, зміст яких - не допустити
судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на
справедливий суд охоплює не лише
стадію розгляду справи по суті, але
також дотримання всіх процедур, що
передбачені національним
законодавством і повинні відбуватися
до порушення провадження у справі.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

На стадії прийняття позовної заяви до
розгляду та порушення провадження у
справі суд має бути впевненим у тому, що
зазначені засади не були порушені
заявником позову.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки судом встановлено ненадання
позивачем доказів сплати судового
збору за подання даного позову у
встановленому порядку та розмірі, а
подане позивачем клопотання про
відстрочення або розстрочення сплати
судового збору є необґрунтованим, -
позовна заява підлягає поверненню
позивачу без розгляду з посиланням на
п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. В задоволені заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «Євро
Лізинг» про розстрочення або зменшення
розміру судового збору відмовити.

2. Позовну заяву повернути без розгляду.

3. Звернути увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутись до господарського суду
міста Києва з відповідним позовом.

Суддя
В.С. Ломака