ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2014 р.
Справа № 914/1939/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва при секретарі
судового засідання Д.Зубкович
розглянув матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком», м. Київ, в
особі Волинської філії, м. Луцьк;

до відповідача: Національного
університету «Львівська політехніка»,
м. Львів;

про: стягнення 7 531 грн. 70 коп.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився.

Обставини розгляду справи. Ухвалою
суду від 04.06.2014 року прийнято до
розгляду позовну заяву та порушено
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» до Національного
університету «Львівська політехніка»
про стягнення 7 531 грн. 70 коп. Розгляд
справи призначено на 24.06.2014 року.

У судовому засіданні 24.06.2014 року
представник позивача подав заяву про
долучення документів до матеріалів
справи. Представник відповідача не
з`явився, подав клопотання про
відкладення розгляду справи. Судом
відкладено розгляд справи на 08.07.2014
року.

У судове засідання 08.07.2014 року
представник позивача не з`явився, подав
заяву про розгляд справи без його
участі. Представник відповідача позові
вимоги заперечив, вимоги ухвали суду не
виконав. Забезпечуючи сторонам
можливість подати додаткові докази по
справі, судом відкладено розгляд
справи на 17.07.2014 року.

У судове засідання 17.07.2014 року сторони
явки представників не забезпечили. Від
представника позивача надійшла заява
(вх. № 30906 від 16.07.2014 року) про розгляд
справи без його участі, зазначив про
часткове погашення заборгованості
відповідачем та просив решту позовних
вимог задоволити. Відповідач причин
неявки представника не повідомив,
клопотань, заяв не подавав.

Представникам сторін, що брали участь у
судових засіданнях, роз'яснено зміст
ст. ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України щодо
їхніх прав та обов'язків, зокрема про
право заявляти відводи судді.

У судовому засіданні 17.07.2014 року судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору. Спір між сторонами виник у
зв'язку з невиконанням відповідачем
умов договору про надання послуг
електрозв'язку. Публічне акціонерне
товариство «Укртелеком» в особі
Волинської філії (надалі по тексту
рішення - позивач, підприємство зв'язку
згідно з договором) звернулось до суду
з позовом до Національного
університету «Львівська політехніка»
(надалі по тексту рішення - відповідач,
споживач згідно з договором) про
стягнення 7 531 грн. 70 коп., з яких 6 737 грн.
69 коп. основна заборгованість, 128 грн. 74
коп. пеня, 466 грн. 31 коп. інфляційних
втрат та 198 грн. 96 коп. 3 % річних.

Позивач надавав відповідачу
загальнодоступні телекомунікаційні
послуги. Відповідач у свою чергу
зобов'язався оплачувати надані послуги
у визначені договором терміни, однак
протягом листопада 2012 року - грудня 2013
року неналежним чином виконував свої
зобов'язання, в результаті чого у нього
виникла заборгованість в описаному
вище розмірі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не
подав. У процесі розгляду справи
сплатив основний борг і пеню.

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне. 31.12.2003 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Укртелеком» Волинською дирекцією в
особі начальника Центру електрозв'язку
№ 1 Баранського Р.С. та Національним
університетом «Львівська політехніка»
було укладено договір № 502 про надання
послуг електрозв'язку (надалі по тексту
рішення - договір).

Відповідно до п. 1 договору
підприємство зв'язку надає послуги
електрозв'язку, перераховані в додатку
1, і безплатні послуги, перераховані в
додатку 2.

Договором сторони визначили права та
обов'язки. Зокрема, споживач
зобов'язаний своєчасно вносити плату
за користування телефоном, міжміські
та міжнародні телефонні розмови,
подані в кредит телеграми та інші
послуги, надані по телефону (п. 3.2.8).

Відповідно до п. п. 4.1-4.3, 4.5, 4.6 договору
послуги, які надаються підприємством
зв'язку, оплачуються за тарифами,
затвердженими згідно з чинним
законодавством. Споживач сплачує
послуги електрозв'язку за спільно
погодженою авансовою системою оплати.
Споживач повинен своєчасно оплачувати
надані послуги. Розрахунок абонплати
за користування місцевим телефонним
зв'язком здійснюється за сталою або за
змінною величиною, якщо остання
передбачена технічними можливостями
обладнання АТС. Розрахунки за фактично
отримані в кредит послуги
електрозв'язку за кожен попередній
місяць проводяться споживачем
протягом 10 днів з дня отримання
рахунка, але не пізніше 20-го числа
місяця, наступного за розрахунковим. За
отримані в кредит послуги міжміського
та міжнародного телефонного зв'язку
справляється додаткова плата в розмірі
2 % вартості наданих послуг. У разі
застосування авансової системи оплати
споживач для одержання послуг
електрозв'язку проводить щомісячно до
20 числа поточного місяця, попередню
оплату їх вартості в розмірі не менше
суми їх послуг, наданих у попередньому
розрахунковому періоді, з подальшим
перерахунком (до 10-го числа місяця, що
настає після розрахункового), виходячи
з фактично наданих послуг.

На виконання умов договору позивачем
надавалися відповідні послуги, у
зв'язку з чим відповідачу надсилалися
рахунки за телекомунікаційні послуги
за листопад 2012 року - грудень 2013 року,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи.

Всупереч умовам договору у період з
листопада 2012 року по грудень 2013 року
відповідач виконував зобов'язання по
оплаті у неповному обсязі (згідно з
банківськими виписками сплачено 4 548
грн. 68 коп.), у зв'язку з чим за вказаний
період у нього виникла заборгованість
в розмірі 6 737 грн. 69 коп., що
підтверджується останнім
рахунком-актом за грудень 2013 року та
розрахунком заборгованості, долученим
до позовної заяви.

У процесі розгляду справи відповідачем
добровільно сплачено частину боргу в
розмірі 6 866 грн. 43 коп., з яких 6 737 грн. 69
коп. основний борг, 128 грн. 74 коп. пені,
доказом чого є квитанція від 16.07.2014
року, копія якої подана представником
позивача для долучення до матеріалів
справи електронною поштою (вх. № 30906 від
16.07.2014 року) у зв'язку з неможливість
забезпечення явки представника у
судове засідання. Враховуючи часткову
оплату заборгованості, позивач заявив
про припинення провадження у справі в
частині сплаченої суми.

Дані факти матеріалами справи
підтверджуються, сторонами не
заперечувались та документарно не
спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
підставними, обґрунтованими та такими,
що підлягають до задоволення частково
з огляду на наступне.

Між сторонами виникли взаємні
зобов'язання у зв'язку з укладенням
договору про надання послуг
електрозв'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про телекомунікації»
споживачі телекомунікаційних послуг
зобов'язані дотримуватися Правил
надання та отримання
телекомунікаційних послуг, що
затверджує Кабінет Міністрів України,
зокрема, виконувати умови договору про
надання телекомунікаційних послуг у
разі його укладення, у тому числі
своєчасно оплачувати отримані ними
телекомунікаційні послуги.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як випливає з договору, відповідач
повинен був оплачувати надані послуги
не пізніше 20 числа місяця, наступного
за розрахунковим. Як підтверджується
рахунками-актами за телекомунікаційні
послуги, долученими представником
позивача до матеріалів справи і
дослідженими судом, та не спростовано
представником відповідача, останній
неналежним чином, не в повному розмірі
здійснював оплату протягом листопада
2012-грудня 2013 років, у зв'язку з чим
станом на момент звернення з позовом до
суду існувала заборгованість у розмірі
6 737 грн. 69 коп.

Матеріалами справи підтверджено
погашення відповідачем суми основного
боргу та пені станом на момент
вирішення спору.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи (п.
4.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Враховуючи часткове погашення
заборгованості та подану
представником позивача заяву, суд
вважає за необхідне припинити
провадження у справі в частині
стягнення 6 866 грн. 43 коп.

Стосовно решти позовних вимог, а саме 466
грн. 31 коп. втрат від інфляції, 198 грн. 96
коп. 3 % річних, суд зазначає наступне.

Незважаючи на погашення
заборгованості у розмірі основного
боргу та пені, прострочення виконання
грошового зобов'язання відповідачем
мало місце, відтак застосування
положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України є правомірним.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові (абз. 4, 5 п. 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№ 01-06/928/2012 «Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права»).

Судом перевірено правильність
нарахування позивачем інфляційних
втрат і трьох процентів річних,
встановлено, що вони здійснені
математично правильно, підстави
нарахування зазначених сум правомірні,
відтак вказані суми підлягають
стягненню з відповідача за
прострочення виконання зобов'язання.

Крім цього, позивачем подано заяву (вх.
№ 27264 від 24.06.2014 року) про стягнення з
відповідача 57 грн. 80 коп., сплачених за
отримання витягу державної
реєстраційної служби про знаходження
відповідача в ЄДРП. На підтвердження
понесених витрат подав платіжне
доручення № 321 від 19.06.2014 року на суму 57
грн. 80 коп.

Судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних із розглядом справи (ч. 1 ст. 44
Господарського процесуального кодексу
України).

Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» розподіл сум інших, крім
судового збору, судових витрат
здійснюється за загальними правилами
частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при
задоволенні позову вони покладаються
на відповідача, при відмові в позові -
на позивача, а при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Надавши правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, судом
встановлено порушення відповідачем
умов договору та порушення такими
діями права позивача на отримання
грошових коштів за надання відповідних
послуг.

Враховуючи наведене, суд вважає
доцільним покласти відшкодування
витрат, понесених позивачем у процесі
розгляду справи на сторону, з вини якої
виник спір.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
ст. ст. 82-84, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Національного університету
«Львівська політехніка» (79013, Львівська
обл., місто Львів, вул. Степана Бандери,
будинок 12, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» (01601, м. Київ,
Шевченківський район, бульвар Тараса
Шевченка, буд. 18, ) в
особі Волинської філії (43025, Волинська
обл., місто Луцьк, вул. Кривий Вал,
будинок 28, код ЄДРПОУ ВП 23251963) 466 грн. 31
коп. інфляційних втрат, 198 грн. 96 коп. 3 %
річних, 57 грн. 80 коп. витрат по отриманню
Витягу з ЄДРПОУ та 1 827 грн. в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору.

Провадження у справі в частині
стягнення 6 737 грн. 69 коп. основного
боргу та 128 грн. 74 коп. пені припинити.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складене та підписане
23.07.2014 року.

Суддя
Матвіїв Р.І.