м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9169/14 16.07.14
За позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району у
м.Києві в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по м.Києву
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
про стягнення 419 732,19 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.
від позивача: Чумаченко О.С. -
представник за довіреністю;
від відповідача: Продан А.В. -
представник за довіреністю;
від прокуратури: не з'явився
На підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 16.07.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Перший заступник прокурора
Шевченківського району у м. Києві
звернувся до Господарського суду міста
Києва в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по м. Києву
про стягнення з відповідача 396 696,42 грн.
основної заборгованості за договором
оренди № 3862 від 20.07.2007, 9 393,32 грн.
інфляційних втрат, 13 642,45 грн. пені.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.05.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/9169/14,
розгляд справи було призначено на
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 продовжено строк
вирішення спору на 15 днів, а в судовому
засіданні 03.06.2014 оголошено перерву до
В судовому засіданні 16.07.2014 представник
позивача заявлені прокурором в
інтересах держави вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд позов
задовольнити. Вимога про стягнення 396
696,42 грн. мотивована тим, що
відповідачем всупереч умов договору
оренди не було здійснено оплату
орендних платежів за користування
об'єктом оренди. Крім того, за
прострочення сплати орендних платежів
прокурором у позові заявлено до
стягнення з відповідача 9 393,32 грн.
інфляційних втрат з посиланням на
припис ст. 625 Цивільного кодексу
України, а також 13 642,45 грн. пені з
посиланням на п. 3.5 договору оренди.
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по м. Києву
через канцелярію господарського суду
міста Києва подано письмові пояснення
по суті спору, в яких позивач підтримав
заявлені прокурором вимоги і просив
суд позов задовольнити. Також, у
письмових поясненнях вказував на те, що
вже після порушення провадження у
справі відповідачем було здійснено
часткову оплату заборгованості, про що
позивачем подано відповідний
розрахунок, за яким сума боргу станом
на 27.05.2014 складає 329 240,41 грн., розмір пені
за наведеним розрахунком складає 11 413,96
грн., розмір інфляційних втрат згідно
наведеного розрахунку - 14 937,73 грн.
Відповідач через канцелярію суду подав
клопотання про розстрочку суми боргу
за договором, в якому вказував про те,
що він визнає повністю суму боргу в
розмірі 319 240,41 грн. (оскільки ще 10 000,00
грн. ним було сплачено 29.05.2014), а також
нараховані пеню та інфляційні втрати.
Проте, оскільки вказані кошти є
значними для відповідача, він просив
суд розстрочити виконання рішення суду
згідно наведеного у клопотанні
Розглянувши наявні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дослідивши
оригінали документів на відповідність
їм копій документів, доданих до позову,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва
20.07.2007 між позивачем - Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по м. Києву, як орендодавцем, та
ТОВ «Науково-виробничим підприємством
«Київкомунекологія», як орендарем,
укладено договір оренди цілісного
майнового комплексу структурного
підрозділу Державного підприємства
спеціалізованих ремонтно - будівельних
робіт та монтажно - налагоджувальних
робіт «Київкомунекологія» № 3862 (далі -
договір оренди № 3862 від 20.07.2007), який
підписано представниками сторін та
посвідчено печатками обох сторін.
Умовами договору оренди № 3862 від 20.07.2007
(в редакції договору № 1 від 03.06.2008 про
внесення змін до договору оренди № 3862
від 20.07.2007) визначено, що орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування цілісний майновий
комплекс Державного підприємства
спеціалізованих ремонтно - будівельних
робіт та монтажно - налагоджувальних
робіт «Київкомунекологія» за адресою:
м. Київ, вул. Івана Гонти, 3а (далі -
підприємство) (п. 1.1), орендар вступає у
строкове платне користування
підприємством у термін, вказаний у
договорі , але не раніше дати
підписання сторонами цього договору та
акта приймання - передачі підприємства
(п. 2.1), орендна плата визначається на
підставі Методики розрахунку орендної
плати , затвердженої Кабінетом
Міністрів України , і становить без ПДВ
за базовий місяць розрахунку (останній
місяць, по якому є інформація про
індекс інфляції) - червень 2007 року - 26
498,95 грн.; орендна плата за перший місяць
оренди - липень 2007 року - визначається
шляхом коригування орендної плати за
базовий місяць на індекс інфляції за
липень місяць (п. 3.1), орендна плата за
кожний наступний місяць визначається
шляхом коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
на наступний місяць (п. 3.2), орендна
плата перераховується до державного
бюджету до 10 числа місяця, наступного
за звітним з урахуванням щомісячного
індексу інфляції (п. 3.3), орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі , підлягає індексації і
стягується до бюджету відповідно до
чинного законодавства України, з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
перерахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації , за кожен день прострочення
, включаючи день оплати (п. 3.5), орендар
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату до
державного бюджету України (п. 5.2),
договір укладено строком на 10 років і
діє з 20.07.2007 до 20.07.2017 включно.
20.07.2007 між позивачем - регіональним
відділенням Фонду державного майна
України, як орендодавцем, та ТОВ
«Науково-виробничим підприємством
«Київкомунекологія», як орендарем,
підписано акт приймання - передачі
орендованого майна до договору оренди
№ 3862 від 20.07.2007, за яким орендодавець
передав, а орендар прийняв у строкове
платне користування цілісний майновий
комплекс Державного підприємства
спеціалізованих ремонтно - будівельних
робіт та монтажно - налагоджувальних
робіт «Київкомунекологія» за адресою:
м. Київ, вул. Івана Гонти, 3а.
12.10.2011 між позивачем - регіональним
відділенням Фонду державного майна
України, як орендодавцем, та ТОВ
«Науково-виробничим підприємством
«Київкомунекологія», як орендарем,
укладено договір № 3862 /02 про внесення
змін і доповнень до договору оренди №
3862 від 20.07.2007, згідно якого сторони
узгодили, що орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України № 961 від 14.09.2011, і становить за
базовий місяць розрахунку серпень 2011
року - 92 588,75 грн.; орендна плата за
перший місяць оренди - вересень 2011 року
- визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць
(серпень) на індекс інфляції за
Як зазначав прокурор у позові,
відповідачем всупереч умов договору
оренди № 3862 від 20.07.2007 (з урахуванням
договорів про внесення змін) не
сплачуються орендні платежі за
користування об'єктом оренди, а саме:
цілісним майновим комплексом
Державного підприємства
спеціалізованих ремонтно - будівельних
робіт та монтажно - налагоджувальних
робіт «Київкомунекологія» за адресою:
м. Київ, вул. Івана Гонти, 3а,
заборгованість зі сплати яких складає
396 696,42 грн. за період користування з
липня 2007 року по 14.04.2014.
В ході розгляду справи
відповідачем було здійснено часткову
оплату заборгованості, і
заборгованість відповідача станом на
момент винесення рішення по справі
складає 319 240,41 грн. (відповідачем було
сплачено 77 456,01 грн.). Таким чином,
оскільки предмет спору між сторонами в
частині стягнення 77 456,01 грн. відсутній,
провадження у справі в цій частині слід
припинити на підставі п. 1-1 ч.1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу
України встановлює, що майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Відповідно до статті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язаний передати наймачеві майно
у користування за плату на певний
За користування майном з наймодавця
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму (ч.1 ст.
762 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 3 статті 18 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.
Аналогічна норма встановлена ч.3 ст. 285
Господарського кодексу України.
Відповідно до ч.1, ч. 3 статті 19 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов та вимог Цивільного
Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що всупереч п. 3.1, 3.2,
3.3, 5.2 договору оренди № 3862 від 20.07.2007 (в
редакції договорів про внесення змін,
зокрема щодо розміру орендних
платежів) відповідачем не було
сплачено у повному обсязі орендні
платежі за період користування
орендованим майном з липня 2007 року по
14.04.2014, заборгованість зі сплати яких
станом на момент вирішення спору
складає 319 240,41 грн., що відповідачем
визнається і не заперечується. Тому
вимога прокурора щодо стягнення з
відповідача 319 240,41 грн. заборгованості
з орендної плати є законною,
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.
Крім того, за прострочення сплати
орендних платежів прокурором у позові
заявлено до стягнення з відповідача 9
393,32 грн. інфляційних втрат з посиланням
на статтю 625 Цивільного кодексу
України, а також 13 642,45 грн. пені з
посиланням на п. 3.5 договору оренди.
В свою чергу, суд враховує, що
позивачем до поданих через канцелярію
суду письмових пояснень по суті спору
додано розрахунки пені та інфляційних
втрат, за якими станом на 27.05.2014 розмір
пені складає 11 413,96 грн., розмір
інфляційних втрат - 14 937,73 грн., проте,
вказані розрахунки не можуть бути
прийняті судом у якості відповідних
заяв про збільшення та зменшення
розміру позовних вимог у відповідних
показниках, оскільки Господарський
процесуальний кодекс визначає чітку
процедуру заявлення таких вимог шляхом
подання адресованої суду заяви у
встановленому порядку, з дотриманням
вимог статті 22 наведеного Кодексу, і
неухильне дотримання вимог якої
спрямоване на реалізацію основних
принципів судочинства, а саме:
забезпечення законності і рівності
сторін перед судом.
Згідно статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Згідно п.1. статті 230
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
Згідно статті 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Згідно з ч.6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
Оскільки відповідач у повному
обсязі та у встановлені договором
оренди строки орендну плату у розмірі
319 240,41 грн не сплатив, то згідно вимог
ст. 549, 611, 610, 612, 625 Цивільного кодексу
України та п. 3.5 договору зазначене є
підставами для застосування до
відповідача як штрафних санкцій за
невиконання умов договору у вигляді
пені, так і відповідальності за
прострочення виконання зобов'язання.
Тому вимоги позивача про стягнення
пені та інфляційних втрат є законними,
обґрунтованим та підлягають
Суд, перевіривши наведений
прокурором розрахунок інфляційних
втрат в сумі 9 393,32 грн., погоджується з
ним щодо сум, строків, періодів та
ставок нарахувань, у зв?язку з чим
вимоги прокурора в цій частині
підлягають задоволенню в сумі 9 393,32 грн.
Також, перевіривши наведений
прокурором розрахунок пені, суд дійшов
висновку, що пеня прокурором
розрахована за період прострочення
орендних платежів за вересень 2013 року -
березень 2014 року включно, з врахуванням
строку сплати орендних платежів,
визначених пунктом 3.2 договору оренди
№ 3862 від 20.07.2007 (в редакції договорів
про внесення змін, зокрема щодо розміру
орендних платежів), часткових оплат, і
в межах строку, встановленого ч.6 статті
232 Господарського кодексу України (пеня
нарахована за період прострочення з
10.10.2013 по 10.04.2014). Отже, перевіривши
наведений прокурором розрахунок пені в
сумі 13 642,45 грн., погоджується з ним щодо
сум, строків, періодів та ставок
нарахувань, у зв'язку з чим вимоги
прокурора в цій частині підлягають
задоволенню в сумі 13 642,45 грн.
Крім того, судом в судовому засіданні
16.07.2014 судом розглянуто клопотання
відповідача про розстрочку сплати
заборгованості, пені та інфляційних
втрат, обов'язок зі сплати яких виник у
відповідача внаслідок порушення
виконання зобов'язань за договором
оренди № 3862 від 20.07.2007.
При вирішенні заявленого клопотання
суд виходить з наступного.
Згідно п. 6 ч. 1 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення ,
має право відстрочити або розстрочити
Згідно п. 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» від 17.10.2012 № 9, розстрочка
означає виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі. Строки
виконання кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).
Пунктом 7.2 вказаної Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
визначено, що підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.
Як зазначав відповідач у клопотанні
про розстрочку сплати заборгованості,
пені та інфляційних втрат, обов'язок зі
сплати яких виник у відповідача
внаслідок порушення виконання
зобов'язань за договором оренди № 3862
від 20.07.2007, сума боргу, яка заявлена
прокурором до стягнення є значною для
відповідача, така сума на підприємстві
відсутня, і воно об'єктивно неспроможне
її сплатити одноразово, проте,
відповідач веде роботу щодо отримання
дебіторської заборгованості від інших
контрагентів і жодним чином не уникає
від виконання свого обов'язку по
погашенню заборгованості. До того ж, у
випадку примусового стягнення такої
значної суми може зупинитись виробнича
діяльність відповідача, що потягне
значну шкоду для відповідача.
Зважаючи на фактичні обставини справи
та викладені відповідачем доводи, суд
заявлене відповідачем клопотання
задовольняє і вважає за необхідне
розстрочити виконання рішення суду,
виходячи з задоволеного розміру
позовних вимог в сумі 342 267,18 грн. згідно
наведеного у клопотанні графіку.
Судовий збір, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на відповідача і
підлягає стягненню в доход державного
бюджету України, оскільки згідно з
приписами п. 4.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»,
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.
Таким чином, згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається на
відповідача повністю, виходячи з
розміру первісно заявлених прокурором
вимог, оскільки частину заборгованості
відповідачем було погашено вже під час
провадження у справі.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 44, 49, 75, 80, 81-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство «Київкомунекологія» (код
Київ, вул. Івана Гонти, 3а) на користь
Державного бюджету України 319 240 (триста
дев'ятнадцять тисяч двісті сорок) грн. 41
коп. основної заборгованості, 9 393
(дев'ять тисяч триста дев'яносто три)
грн. 32 коп. інфляційних втрат та 13 642
(тринадцять тисяч шістсот сорок дві)
грн. 45 коп. пені, розстрочивши виконання
рішення суду, виходячи з задоволеного
розміру позовних вимог в сумі 342 267,18
грн., наступним чином:

- 35 000,00 грн. - до 30.06.2014;

- 40 000,00 грн. - в період з 01.07.2014 по 31.07.2014;

- 45 000,00 грн. - в період з 01.08.2014 до 31.08.2014;

- 45 000,00 грн. - в період з 01.09.2014 до 30.09.2014;

- 40 000,00 грн. - в період з 01.10.2014 до 31.10.2014;

- 40 000,00 грн. - в період 01.11.2014 до 30.11.2014;

- 40 000,00 грн. - в період з 01.12.2014 по 31.12.2014;

- 5 000,00 грн. - в період 01.01.2015 до 31.01.2015;

- 5 000,00 грн. - в період 01.02.2015 до 28.02.2015;

- 10 000,00 грн. - в період 01.03.2015 до 31.03.2015;

- 20 000,00 грн. - в період 01.04.2015 до 30.04.2015;

- 17 267,18 грн. - в період 01.05.2015 до 31.05.2015.

3. В інший частині позову провадження у
справі припинити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство «Київкомунекологія» (; місцезнаходження: 04112 м.
Київ, вул. Івана Гонти, 3а) на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 8394 (вісім тисяч триста
дев'яносто чотири) грн. 64 коп.

5. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

6. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 22.07.2014

Суддя
Смирнова Ю.М.