ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" липня 2014 р.Справа № 924/679/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Суддя Гладій С.В., розглянувши
матеріали за позовом публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
м. Київ

до комунального підприємства по
експлуатації теплового господарства
"Тепловик" Старокостянтинівської
міської ради м. Старокостянтинів

про стягнення 6103,90 грн., з них 4783,95 грн. -
пені, 1319,95 грн. - 3% річних

представники сторін:

від позивача: Остапенко В.М. - за
довіреністю №14109 від 18.04.2014р.

від відповідача: Доманський В.А. - за
довіреністю №22 від 05.01.2014р.

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
м. Київ звернувся з позовом до
господарського суду про стягнення 4783,95
грн. пені та1319,95 грн. 3% річних, які
нараховані в зв'язку із неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором на постачання та розподіл
природного газу.

В обґрунтування позову зазначає, що
28.08.12р. між ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"
(Постачальник) та комунальним
підприємством по експлуатації
теплового господарства "Тепловик"
Старокостянтинівської міської ради м.
Старокостянтинів (Покупець) був
укладений договір №12/51-ТЕ-34 купівлі -
продажу природного газу.

На виконання умов договору Позивач
поставив, а Відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 4042090,84
грн., що підтверджується актами
приймання - передачі природного газу
від 30.11.12р., 30.11.12р., 31.12.12р.

Відповідач в свою чергу свої
зобов'язання за договором виконав, але
з простроченням строків передбачених
умовами договору.

Згідно п. 6.1. Договору Оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% оплати
вартості обсягів газу в термін до 14
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Оскільки, Відповідачем не виконані
умови договору щодо оплати отриманого
природного газу, Позивачем було
нараховано пеню в сумі 4783,95 грн. та 3%
річних від простроченої суми, розмір
яких складає 1319,95 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав на
наполягав на задоволені позовних вимог
в повному об'ємі.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у відзиві проти позову
заперечує, посилається на те, що
основний борг погашений повністю по
договору від 28.08.2012р. № -12/51-ТЕ-34 на
підставі договору про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування від 17.12.2012р. № 1196/517з та
спільними протокольними рішеннями про
організацію взаєморозрахунків
відповідно до вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 11.01.2005 №-20 (зі
змінами) за природний газ та
теплопостачання за рахунок коштів
загального фонду Державного бюджету
від 18.01.2013р. №-150 та від 13.06.2013р. №-1203.
Зазначає, що фактично була здійснена
новація договору від 28 серпня 2012р.
№12/51-ТЕ-34, у розумінні ч. 2 ст. 604
Цивільного кодексу України в частині
порядку та способу виконання
зобов'язання, в результаті новації
припинено первісне зобов'язання та
виникло нове, яке містить умови про
інший спосіб виконання.

А тому просить в позові відмовити.

Судом під час розгляду матеріалів
справи встановлено.

Згідно Довідки АБ № 236500 з ЄДРПОУ
публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" зареєстроване як
юридична особа за адресою: м. Київ, вул.
Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720.

28.08.2012р. між ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (Продавець)
та комунальним підприємством по
експлуатації теплового господарства
"Тепловик" Старокостянтинівської
міської ради м. Старокостянтинів
(Покупець) укладено договір № 12/51-ТЕ-34
купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей природний газ
(надалі - газ), на умовах цього Договору.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що
продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що
Продавець передає Покупцеві з 01 серпня
2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом
до 3929,0 тис. куб. м. (три мільйони
дев'ятсот двадцять дев'ять тисяч куб. м),
у тому числі по місяцях кварталів (тис.
куб. м): - серпень 192; вересень 217; жовтень
720; - листопад 1120; - грудень 1650.

Зі змісту п. 3.1. Договору вбачається, що
право власності на газ переходить від
Продавця до Покупця в пунктах
приймання-передачі. Після переходу
права власності на газ Покупець несе
всі ризики і приймає на себе всю
відповідальність, пов'язану з правом
власності на газ.

Покупець до 20 числа місяця, що передує
місяцю поставки газу, надає Продавцю
належним чином оформлену заявку на
планові обсяги споживання газу на
наступний місяць, підписану
уповноваженою особою. Плановий обсяг
поставки підтверджується Продавцем та
доводиться до відома газотранспортних
підприємств в електронному вигляді
оператором ЄГТСУ на відповідний місяць
поставки (п.3.1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору приймання -
передача газу, переданого Продавцем
Покупцеві у відповідному місяці
продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, Покупець
зобов'язується надати Продавцеві
підписані та скріплені печатками
Покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання - передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між Сторонами
(п. 3.4. Договору).

Згідно п. 4.1 договору, кількість газу,
яка подається покупцеві, визначається
за показами комерційних вузлів газу
покупця з урахуванням вимог наказу
Мінпаливенерго від 15.07.2010 р. №288 "Про
затвердження методики визначення
обсягів природного газу, які
використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів",
затверджених в Мін'юсті 11.08.2010р. за
№671/17966.

Пункт 5.1. Договору зазначає, що ціна
(граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюється НКРЕ.

Ціна за 1000 куб. м природного газу
становить 1091,00 грн. з урахуванням збору
у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ
- 1309,20 грн. (п.5.2. Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно з п.6.3. Договору в платіжних
дорученнях Покупець повинен
обов'язково зазначати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу без зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у Покупця за цим
договором Продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
Покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
Договором.

У відповідності до п. 7.2. Договору у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
цього Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Пунктом 11.1. Договору визначено, що
договір набирає чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками Сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01.08.2012р. і діє в частині
поставки газу до 31.12.2012р., а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору Продавець у
вересні - грудні 2012р. передав, а
Покупець отримав природний газ в
обсязі 3087,451 тис. куб. м. на загальну суму
4042090,84 грн., що підтверджується актами
прийому-передачі природного газу від
30.10.12р. (47,887 тис.куб.м. на суму 62693,66 грн.),
від 30.11.12р. (435,897 тис.куб.м. на суму 570676,34
грн.), від 30.11.12р. (856,597 тис.куб.м. на суму
1121456,79 грн.), від 31.12.12р. (1747,070 тис.куб.м. на
суму 2287264,05 грн.).

17.12.2012 року між головним управлінням
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області,
головним фінансовим управлінням
Хмельницької облдержадміністрації,
комунальним підприємством по
експлуатації теплового господарства
«Тепловик» Старокостянтинівської
міської ради та Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» укладено договір № 1196/517з про
організацію взаєморозрахунків з
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню, яка виникла у
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувались та/або погоджувалися
логанами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Згідно платіжного доручення № 12 від
26.12.2012 року позивачу було перераховано
1753826,79 грн. заборгованості.

18.01.2013 року між головним управлінням
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області,
головним фінансовим управлінням
Хмельницької облдержадміністрації,
комунальним підприємством по
експлуатації теплового господарства
«Тепловик» Старокостянтинівської
міської ради та Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» укладено спільне протокольне
рішення про організацію
взаєморозрахунків відповідно до вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.01.2008 року № 20 (зі змінами) за
природний газ та теплопостачання № 150
за рахунок коштів загального фонду
державного бюджету.

На виконання даного рішення, згідно
платіжного доручення № 1 від 22.01.2013 року
позивачу було перераховано 2033352,93 грн.
заборгованості.

13.06.2013 року між головним управлінням
Державної казначейської служби
України у Хмельницькій області,
департаментом фінансів Хмельницької
облдержадміністрації, комунальним
підприємством по експлуатації
теплового господарства «Тепловик»
Старокостянтинівської міської ради та
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України» укладено спільне
протокольне рішення про організацію
взаєморозрахунків відповідно до вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.01.2008 року № 20 (зі змінами) за
природний газ та теплопостачання № 1203
за рахунок коштів загального фонду
державного бюджету.

На виконання даного рішення, згідно
платіжного доручення № 1 від 22.01.2013 року
позивачу було перераховано 846348,64 грн.
заборгованості.

У зв'язку з тим, що в порушення умов
договору № 12/51-ТЕ-34, відповідач
несвоєчасно здійснював оплату а
поставлений газ, що підтверджується
платіжними дорученнями № 12 від 26.12.2012р.
на суму 1753826,79 грн., № 14 від 22.01.2013р. на
суму 2033352,93 грн., № 4 від 29.07.25012р. на суму
846348,64 грн., позивач, на підставі п. 7.2
Договору, нарахував пеню в розмірі 4783,95
грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК
України нарахував відповідачу 1319,95 грн.
3 % річних.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в
сукупності, судом враховується
наступне:

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України та ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено
свободу договору, тобто, відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як встановлено судом, між НАК «Нафтогаз
України» та комунальним підприємством
«Тепловик» укладено договір № 12/51-ТЕ-34
від 28.08.2012р., за умовами якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей природний газ
(надалі - газ), на умовах цього Договору.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі договору 12/51-ТЕ-34 від 28.08.2012р.,
упродовж листопада 2012 року - грудня 2012
року позивач поставив природний газ на
загальну суму 4042090,84 грн., що
підтверджується відповідними актами
прийому-передачі природного газу.

Відповідно до умов п. 6.1 договору №
12/51-ТЕ-34 від 28.08.2012р. визначено, що оплата
за газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Однак, оплата за газ була здійснена
відповідачем несвоєчасно.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу
України та ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань або їх зміна не
допускається.

Відповідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає як
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Отже, відповідач допустив порушення
умов договору № 12/51-ТЕ-34 від 28.08.2012р.

Зокрема, відповідач зобов'язаний був
провести остаточний розрахунок за
отриманий природний газ в наступні
строки:

- за газ, спожитий у вересні 2012 року - до
14 жовтня 2012 року;

- за газ, спожитий у жовтні 2012 року - до 14
листопада 2012 року;

- за газ, спожитий у листопаді 2012 року -
до 14 грудня 2012 року;

- за газ, спожитий у грудні 2012 року - до 14
січня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач здійснював оплату за газ
частинами, розрахунок за газ в кожному
місяці проводився з порушенням
строків, визначених договором.

Суд враховує, що приписами частин 1 та 2
статті 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання, в тому числі
підприємці, повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до Закону, інших
правових актів, договору; кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідач допустив порушення умов
договору 12/51-ТЕ-34 від 28.08.2012р. в частині
своєчасної оплати вартості природного
газу, тому наявні підстави для
нарахування Позивачем Відповідачу
пені та річних.

Згідно розрахунку пені наявного в
матеріалах справи, розрахунок
останньої здійснений по кожному акту
окремо з врахуванням часткової оплати
суми боргу, зокрема: за зобов'язаннями
грудня 2012р. за період з 14.01.2013р. по
29.07.2013р. сума пені складає 4783,95 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують па
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та сплата
неустойки (штрафу, пені).

В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Згідно п. 7.2 договору у разі
невиконання відповідачем п. 6.1 договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити позивачу крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБ України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені суд
встановив помилку в нарахуванні
останньої, а саме у визначеному
періоді, оскільки позивачем
враховувався фактичний день сплати
заборгованості, тоді як день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення пені. Така ж
позиція викладена в Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань".

За таких обставин, за розрахунком пеня
за період визначений позивачем,
складає 4783,95 грн., яка підлягає
стягненню з відповідача.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст.
233 ГК України встановлено, що
господарський суд має право зменшити
розмір неустойки (штрафу, пені), якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно зі збитками
кредитора. При цьому, таке право суд
реалізує, як за клопотанням сторони,
так і за власною ініціативою.

Зазначена стаття кореспондується з ч.3
ст.551 ЦК України, згідно якої, розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Розглядаючи питання про стягнення суми
пені, судами повинно бути взято до
уваги: причини неналежного виконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків,
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні, а також не лише майнові,
але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (аналогічна
позиція у постанові ВГСУ від 31.10.2012 року
№5004/718/12).

Суд дослідивши наявність підстав,
передбачених ст. 233 Господарського
кодексу України, ст. 551 Цивільного
кодексу України для зменшення розміру
штрафних санкцій, приймаючи до уваги
обставини викладені та підтверджені
відповідачем у відзиві на позов,
враховуючи, майновий стан відповідача
та те, що порушення відповідачем
строків оплати були незначними,
відсутність основної суми боргу,
вважає за можливе зменшити розмір
нарахованої пені на 50% та стягнути пеню
в сумі 2391,98 грн. (50 х 4783,95/ 100).

У зв'язку з цим у позові про стягнення
2391,98 грн. (4783,95 - 2391,98) пені слід
відмовити.

Також, позивачем заявлено до стягнення
з відповідача три процента річних в
сумі 1319,95грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, є втратами, пов'язаними з
інфляційними процесами в державі за
час прострочення виконання
зобов'язання боржником, а три процента
річних є за своєю правовою природою
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником.

Відповідно до умов договору та
законодавства України позивачем
нараховано та заявлено до стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 1319,95 грн.

Зазначене нарахування позивачем
проведене правомірно і підлягає
стягненню з відповідача в повному
обсязі.

Щодо тверджень відповідача, що договір
№ 1196/517з "Про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування" та спільні протокольні
рішення про організацію
взаєморозрахунків відповідно до вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.01.2005 року № 20 (зі змінами) за
природний газ та теплопостачання за
рахунок коштів загального фонду
державного бюджету № 150 від 18.01.2013 року
та № 1203 від 13.06.2013 року є новацією
стосовно зобов'язання за договором №
12/51-ТЕ-34 купівлі-продажу природного
газу є припиненими у зв'язку з
укладенням договору № 1196/517з та
прокольних рішень № 150 та № 1203 (ст. 604 ЦК
України) суд оцінює критично з огляду
на таке.

З аналізу ч. 1 ст. 8 Закону України "Про
теплопостачання" , ст. 23 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2012
рік", Постанови Кабінету Міністрів
України від 11.06.2012р. № 517 затверджено
Порядок та умови надання у 2012 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування вбачається, що
законодавством передбачено
перерахування субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, а також встановлено порядок
та умови надання такої субвенції.

Частиною 2 ст. 604 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація).

З приписів наведеної законодавчої
норми вбачається, що новація можлива
лише тоді, коли сторонами первісного і
нового зобов'язання є ті ж самі особи.

Однак, договір № 1196/517з про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувались та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування та спільні протокольні
рішення про організацію
взаєморозрахунків відповідно до вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.01.2005 року № 20 (зі змінами) за
природний газ та теплопостачання за
рахунок коштів загального фонду
державного бюджету № 150 від 18.01.2013 року
та № 1203 від 13.06.2013 року не є новацією
стосовно зобов'язання за договором №
12/51-ТЕ-34 купівлі-продажу природного
газу, оскільки були укладені між
Головним управлінням Державної
казначейської служби України у
Хмельницькій області, головним
фінансовим управлінням Хмельницької
облдержадмінстрації, КП по
експлуатації теплового господарства
"Тепловик" та Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України".

Укладаючи договір № 1196/517з від 17.12.2012р.
про організацію взаєморозрахунків та
спільні протокольні рішення № 150 від
18.01.2013 року та № 1203 від 13.06.2013 року,
сторони не припинили первісні
зобов'язання за договором № 12/51-ТЕ-34 від
28.08.2012р., а лише організували
взаєморозрахунки із заборгованості за
природний газ, в той час, як новація є
угодою тих самих сторін про те, що
первісне зобов'язання припиняється, а
між його учасниками виникає нове
зобов'язальне правовідношення, якому
властиві такі ознаки, як наявність
взаємної згоди сторін щодо припинення
дії попереднього зобов'язання та щодо
умов нового зобов'язання; наявність
умови про припинення попереднього
зобов'язання, припинення всіх
додаткових зобов'язань; виникнення між
тими ж особами нового зобов'язання, яке,
як правило, містить умову про інший
предмет чи спосіб виконання, що в
даному випадку відсутнє.

Отже договір № 1196/517з від 17.12.2012р. про
організацію взаєморозрахунків та
спільні протокольні рішення № 150 від
18.01.2013 року та № 1203 від 13.06.2013 року не є
новацію щодо договору № 12/51-ТЕ-34 від
28.08.2012р. в розумінні ч. 2 ст. 604 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судові витрати у справі відповідно до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
відповідача.

При цьому, судом враховано п. 4.3.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" у разі
коли господарський суд на підставі
пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір
неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ до
комунального підприємства по
експлуатації теплового господарства
"Тепловик" Старокостянтинівської
міської ради м. Старокостянтинів про
стягнення 6103,90 грн., з них 4783,95 грн. -
пені, 1319,95 грн. - 3% річних задовольнити
частково.

Стягнути з комунального підприємства
по експлуатації теплового
господарства "Тепловик"
Старокостянтинівської міської ради (м.
Старокостянтинів, вул. Ессенська,2, блок
4, код 14151464) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код
20077720) - 2391,98 грн. (дві тисячі триста
дев'яносто одна гривня 98 коп.) пені, 1319,95
грн. (одну тисячу триста дев'ятнадцять
гривень 95 коп.) 3% річних, 1827,00 грн. (одну
тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00
коп.) судового збору.

Видати наказ.

В позові, в частині стягнення 2391,98 грн.
пені відмовити.

Повне рішення складено 21.07.2014р.

Суддя
С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (01001, м. Київ, вул Б.
Хмельницького,6)

3 - відповідачу.( м. Старокостянтинів,
вул. Ессенська,2, блок4)