ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Справа № 911/2588/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Корсака В.А. - головуючого, Данилової
М.В. (доповідача), Данилової Т.Б.,за
участю представників:позивачаСолнцева
О.В. (дов. від 20.05.2014 р. № 80)відповідачане
з'явились (про час та місце судового
засідання повідомлено належним чином)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Будівельник-14"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
22.05.2014 р.у справі№ 911/2588/13
господарського суду Київської
областіза позовомПублічного
акціонерного товариства
"Київобленерго"доПриватного
акціонерного товариства
"Будівельник-14"простягнення 105 227, 57 грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "АЕС
Київобленерго" звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до відкритого
акціонерного товариства
"Будівельник-14" про стягнення
заборгованості у розмірі 105 227, 57 грн. за
використану електричну енергію
відповідно до договору на користування
електричною енергією № 21 від 29.07.1997 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення оплати за
поставлену теплову енергію згідно умов
договору на користування електричною
енергією № 21 від 29.07.1997 р., спожиту за
період з 01.01.2012 р. по 24.05.2013 р., внаслідок
чого виникла заборгованість.

В процесі розгляду справи
господарським судом Київської області
було залучено до участі у справі
правонаступника відповідача - приватне
акціонерне товариство "Будівельник-14".

Господарський суд Київської області
рішенням від 22.07.2013 р. у справі №911/2588/13
(суддя Щоткін О.В.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 р.
(колегія суддів: головуючий Іоннікова
І.А., судді Гаврилюк О.М., Майданевич
А.Г.), позов публічного акціонерного
товариства "АЕС Київобленерго"
задовольнив повністю, дійшовши
висновку про його обґрунтованість та
належність доказів наявності у
відкритого акціонерного товариства
"Будівельник-14" заборгованості за
використану електричну енергію
відповідно до договору на користування
електричною енергією № 21 від 29.07.1997 р.

Приватне акціонерне товариство
"Будівельник-14" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Київської області від 22.07.2013 р. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 р.
повністю, та передати справу №911/2588/13 на
новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
а також неповне встановлення обставин,
що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник посилається на
неврахування судами того, що договір на
користування електричною енергією між
публічним акціонерним товариства "АЕС
Київобленерго" та приватним
акціонерним товариством
"Будівельник-14" не укладався, в той час,
як договір укладався відповідачем з
Київським лівобережним підприємством
електричних мереж, враховуючи що, на
думку скаржника, зобов'язання між
сторонами у справі відсутні, а отже - і
відсутні підстави для задоволення
позову.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 21.07.2014 р. касаційну скаргу у
справі № 911/2588/13 прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 30.07.2014 р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
та пояснення присутнього у судовому
засіданні представника позивача,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в оскаржуваних судових
рішення колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами під час розгляду
справи, 29.07.1997 р. між акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київобленерго" в особі
Переяслав-Хмельницького РЕВ,
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "АЕС
Київобленерго"), як енергопостачальною
організацією, та відкритим акціонерним
товариством "Будівельник-14", (в
подальшому - приватне акціонерне
товариство "Будівельник-14"), як
споживачем, було укладено договір № 21
на користування електричною енергією,
відповідно до умов до якого
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати електричну
енергію, а споживач своєчасно
проводити сплату за використану
електричну енергію та виконувати інші
умови, визначені даним договором.

У відповідності з пункту 4.1 договору
споживач зобов'язується сплачувати за
використану електроенергію, а також
вносити всі інші платежі за
розрахунковий період згідно з діючими
в цей період тарифами, індексом цін та
умовами цього договору.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що
оплата платіжних документів
здійснюється споживачем самостійно, в
5-ти денний строк після дати, зазначеної
в платіжному документі.

Відповідно до пункту 16 договору
останній набирає чинності з дня його
підписання та вважається щорічно
продовженим, якщо за місяць до
закінчення строку не буде заявлено
однією із сторін про відмову від цього
договору або його перегляд.

З матеріалів справи вбачається, що
акціонерна енергопостачальна компанія
"Київобленерго" взяті на себе
зобов'язання виконала належним чином,
зауважень щодо відпуску електричної
енергії від відкритого акціонерного
товариства "Будівельник-14" не
надходило, тоді як останній порушив
зобов'язання щодо строків та порядку
розрахунку за спожиту електричну
енергію, у зв'язку з чим публічне
акціонерне товариство "АЕС
Київобленерго" звернулось до суду з
позовом про стягнення з ВАТ
"Будівельник-14" 105 227, 57 грн.
заборгованості за спожиту електричну
енергію за період з 01.01.2012 р. по 24.05.2013 р.,
у зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань щодо оплати вартості
теплової енергії за договором на
користування електричною енергією № 21
від 29.07.1997 р.

Твердження Приватного акціонерного
товариства "Будівельник-14" (в минулому -
відкрите акціонерне товариство
"Будівельник-14") про те, що договір між
публічним акціонерним товариства "АЕС
Київобленерго" та відкритим
акціонерним товариством
"Будівельник-14" не укладався, у зв'язку з
чим договірні зобов'язання між
сторонами відсутні, спростовуються
дослідженими судами матеріалами
справи та встановленими обставинами.

Зокрема, про існування між сторонами
договірних відносин свідчить договір
№21 від 29.07.2007 р. на користування
електричною енергією, укладеним між
відкритим акціонерним товариством
"Будівельник-14" та акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київобленерго" в особі
Переяслав-Хмельницького РЕВ,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "АЕС
Київобленерго" і таке
правонаступництво підтверджується і
матеріалами справи, і встановленими
судами обставинами.

Разом з тим, наявність між сторонами
договірних відносин підтверджується
місячними звітами про використану
електричну енергію, копії яких
містяться в матеріалах справи, поданих
відкритим акціонерним товариством
"Будівельник-14" до публічного
акціонерного товариства
"Київобленерго".

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки;
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Умови договору свідчать про те, що за
своєю правовою природою він є
договором енергопостачання.

За договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується
(частина 1 статті 275 Господарського
кодексу України).

Частиною першою статті 626 Цивільного
кодексу України визначено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно абзацу 1 статті 26 Закону України
"Про електроенергетику" споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.

Споживач енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.
Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України (абзац 2, 4 статті 26 Закону
України "Про електроенергетику").

Відносини між юридичними споживачами
та енергопостачальниками регулюються
Правилами користування електричною
енергією, які затверджені постановою
Національної комісії з питань
регулювання електроенергетики України
від 31.07.1996 р. № 28. Правила обов'язкові
для виконання всіма споживачами і
енергопостачальниками незалежно від
форм власності.

Відповідно до пункту 5.1 Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996 р. № 28 договір про
постачання електричної енергії є
основним документом, який регулює
відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін. Споживання
електричної енергії без договору не
допускається.

Згідно з пунктом 6.11 ПКЕЕ остаточний
розрахунок споживача за електричну
енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії
рахунка відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії, визначеного за показами
розрахункових засобів обліку, які
фіксуються у терміни, передбачені
договором, та/або розрахунковим шляхом
у випадках, передбачених цими
Правилами.

Відповідно до пункту 6.13 ПКЕЕ у
передбачений договором термін за
результатами розрахункового періоду
споживачем, постачальником
електричної енергії,
електропередавальною організацією
(основним споживачем) на підставі даних
розрахункового обліку електричної
енергії визначається фактичний обсяг
переданої та поставленої споживачу
(субспоживачу) електричної енергії та
оформляється акт про використану
електричну енергію (акт
прийняття-передавання товарної
продукції).

Як передбачено підпунктом 2 пункту 10.2
ПКЕЕ споживач зобов'язаний оплачувати
обсяг спожитої електричної енергії, а
також здійснювати інші платежі
відповідно до умов договору та
рахунків, виставлених на підставі
актів про порушення цих Правил та умов
договору.

Як вбачається з матеріалів справи та
було зазначено вище, акціонерна
енергопостачальна компанія
"Київобленерго", (правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
"АЕС Київобленерго"), взяті на себе
зобов'язання за договором № 21 від 29.07.2007
р. на користування електричною
енергією виконала належним чином, в той
час, як відкрите акціонерне товариство
"Будівельник-14" (в подальшому - приватне
акціонерне товариство "Будівельник-14")
порушило зобов'язання щодо строків та
порядку розрахунку за спожиту
електричну енергію.

Споживання відкритим акціонерним
товариством "Будівельник-14"
електроенергії в обсягах, зазначених
публічним акціонерним товариством "АЕС
Київобленерго" підтверджується
щомісячними звітами про використану
електроенергію, що складалися ВАТ
"Будівельник-14", а також направленими на
адресу останнього рахунками, копії
яких наявні в матеріалах справи.

Під час апеляційного розгляду справи
приватним акціонерним товариством
"Будівельник-14" надано акти звіряння
розрахунків, складені станом на 01.01.2012
р. та станом на 01.01.2013 р., відповідно до
яких останній визнав заборгованість за
використану електричну енергію в
розмірі 52 060, 49 грн.

Разом з тим, приватне акціонерне
товариство "Будівельник-14"
заперечувало проти нарахування
публічним акціонерним товариством "АЕС
Київобленерго" заборгованості за
втрати реактивної електричної енергії
в силових трансформаторах,
розташованих між точкою розділу та
місцем установки електролічильників,
зазначаючи про те, що відповідач не є
власником таких трансформаторів,
проте, судом апеляційної інстанції
встановлено, що спірні трансформаторні
підстанції належать приватному
акціонерному товариству
"Будівельник-14" та знаходяться на його
балансі.

Зокрема, судом апеляційної інстанції
встановлено, що лічильник, який
заходиться на трансформаторні
підстанції 373 відображений у звітах про
використану електричну енергію, які
подавало відкрите акціонерне
товариство "Будівельник-14" та має № 1461442
САЧЕ5030, адреса розташування - вул.
Солонці.

Згідно з пунктом 7.7 договору якщо
розрахункові прилади обліку
встановлені не на межі балансової
належності електромереж, кількість
врахованої ними електричної енергії
збільшується (зменшується) на величину
втрат електроенергії в мережі від
місця установки приладів обліку до
межі балансової належності
електромереж.

Пунктом 6.25 ПКЕЕ визначено, що у разі
встановлення розрахункових засобів
обліку не на межі розподілу балансової
належності електромереж значення
обсягу електричної енергії,
визначеного за показами такого засобу
обліку, приводиться до відповідної
межі балансової належності
електромереж, а саме, втрати
електричної енергії на ділянці мережі
від точки обліку до точки вимірювання
відносяться на рахунок організації, на
балансі якої перебуває зазначена
ділянка мережі.

З огляду на викладене, апеляційний суд
дійшов висновку, що нарахування
публічним акціонерним товариством "АЕС
Київобленерго" заборгованості за
реактивними перетоками (втрати
активної електричної енергії в мережі)
в розмірі 13 955, 92 грн. за період з 01.01.2012
р. по 24.05.2013 р., є правомірним.

Таким чином, беручи до уваги
вищевикладене, а також враховуючи
відсутність доказів належної оплати
приватним акціонерним товариством
"Будівельник-14" електричної енергії за
договором № 21 від 29.07.2007 р. на
користування електричною енергією,
колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок судів попередніх інстанцій
про наявність достатніх правових
підстав для стягнення з відповідача на
користь публічного акціонерного
товариства "Київобленерго" 105 227, 57 грн.
заборгованості за використану
електричну енергію.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку, що оскаржувані
судові рішення у даній справі прийняті
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків
дійсним обставинам справи, тому
підстав для їх скасування або зміни не
вбачається.

Доводи, викладені в касаційній скарзі
судова колегія вважає такими, що
зводяться до переоцінки доказів у
справі та такими, що спростовуються
встановленими обставинами справи.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями
1115, 1117, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Будівельник-14" залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 р. у
справі № 911/2588/13 господарського суду
Київської області залишити без змін.

Головуючий суддя
В. Корсак

Судді:
М. Данилова

Т. Данилова