номер провадження справи 7/19/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2014
Справа № 908/1859/14

За позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м. Київ До
відповідача: Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м.
Приморськ, Запорізька область Суддя:
Кутіщева-Арнет Н.С. Представники:

- позивача: ОСОБА_3, довіреність № 952
від 06.06.2014р.;

- відповідача: не з'явився.

Заявлено позов про стягнення
заборгованості за договором про
надання телекомунікаційних послуг №
847345 від 10.12.2013р. в сумі 23 394 грн. 20коп., з
яких 196,34 грн. 3% річних, 501,99 грн. пені та
1264,26 грн. інфляційних витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на ЗУ «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», ст.ст.
188, 193 Господарського кодексу України,
ст. ст. 525, 526, 610, 612, 625, 629, 651, 903 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 44, 49, 54, 55, 56,
57, 61 Господарського процесуального
Кодексу України.

Ухвалою суду від 02.06.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, присвоєно
провадженню № 7/19/14, судове засідання
призначено на 18.06.2014р. Судове засідання
у зв'язку с відкладалось на 26.06.2014р.

Ухвала суду була направлена в
установленому законом порядку та в
строк, на адреси, зазначені позивачем у
позовній заяві.

Сторони належним чином сповіщені судом
про дату, час та місце проведення
судового засідання.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання
вимог рішень, ухвал, постанов
господарських судів тягне
відповідальність, встановлену цим
кодексом та іншими законами України.

В судове засідання 18.06.2014р. відповідач
чи його представник не з'явились, про
причини неявки суд належним чином не
повідомили.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК ( 1798-12 ).

У разі присутності сторони або
іншого учасника судового процесу в
судовому засіданні, протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в
разі, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання
суду відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців) і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто
з посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними у справі матеріалами.

Крім того, неявка в судове засідання
представників сторін не звільняє
сторони від обов'язку і не позбавляє
можливості надати необхідні матеріали,
які судом витребувані чи сторони
хотіли б надати до справи.

Згідно ч.3 ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їх
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

В судове засідання, продовжене 26.06.2014р.,
представник відповідача не з'явився
повторно.

В судовому засіданні, продовженому
26.06.2014р., представник позивача надав
суду витяг з ЄДР щодо місцезнаходження
відповідача, станом на 16.06.2014р., згідно з
яким, відповідач зареєстрований в ЄДР
за адресою, вказаною позивачем у
позовній заяві за якою направлялися
ухвали суду. Також, в судовому
засіданні продовженому 26.06.2014р.,
позивач надав заяву про зменшення
позовних вимог, про уточнення суми ціни
позову, та уточнений розрахунок суми
позовним вимогам, та заяву в якій
просить суд, долучити до матеріалів
справи розрахунок пені за договором №
847345 від 10.12.2013р., за період з 01.01.2014р. по
08.03.2014р., в сумі 121,76 грн.

Заява подано згідно зі ст. 22 ГПК
України, судом прийнято до розгляду.

Спір розглядається в сумі 23 013,97 грн.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий процес вівся без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу за
клопотанням представника позивача.

Суд прийшов до висновку щодо
можливості розгляду спору відповідно
до ст.75 ГПК України, по наявних у справі
матеріалах.

Розгляд справи закінчено 26.06.2014р.
оголошенням рішення суду в повному
об'ємі в присутності представника
позивача.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

10.12.2013 року між суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_2 (надалі - замовник) та
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 (надалі -
провайдер) був укладений договір №847345
від 10.12.2013р. про надання
телекомунікаційних послуг (надалі -
договір №847345 від 10.12.2013р.). Предметом
даного договору було надання замовнику
телекомунікаційних послуг - послуг
постійного доступу до інтернету
номінальної швидкості без обчислення
обсягу трафіку та послуга з оренди
блоку ІР адрес.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з умовами договору № 847345,
провайдер зобов'язується надавати
замовнику телекомунікаційні послуги, а
замовник - отримувати належним чином
надані послуги та оплачувати їх
вартість.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу
України, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України та умов договору № 847345 за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу.

На підставі п. 2.2.; п.5.3 договору № 847345,
факт виконання робіт по підключенню до
телекомунікаційної мережі
оформлюється актом виконаних робіт.
Нарахування плати за користування
Послугами здійснюється з дня їх
підключення. За час, протягом якого
послуги не надавалися з вини Замовника,
абонентна плата, та інші обов'язкові
платежі нараховуються Замовнику в
повному обсязі.

На підставі п.2.1., дата підписання
договору, акту виконаних робіт по
підключенню до телекомунікаційної
мережі є датою початку надання
телекомунікаційних послуг. Згідно
підписаних від 01.01.2014 року з обох сторін
актів виконаних робіт по підключенню
до телекомунікаційної мережі та до
інтернет на підставі договору, змовник
підтверджує, що не має будь-яких
претензій до наданих послуг з
підключення до мережі інтернет
провайдером, і послуги з підключення
надані замовнику в повному обсязі.
Послуги згідно договору, начинають
надаватися замовнику з моменту
підписання зазначених актів.

У розділі договору «Визначення
термінів» міститься визначення
абонентної плати - це фіксований
платіж, який може встановлювати
провайдер телекомунікацій для
замовника за доступ на постійній
основі до своєї телекомунікаційної
мережі незалежно від факту отримання
послуг. На підставі п.5.4. договору,
оплата абонентної плати за послуги
здійснюється попередньою оплатою, яка
складає 100% щомісячної вартості послуг,
до 20 (двадцятого) числа розрахункового
місяця.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язанням, в свою чергу, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку
(стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно п.5.5 договору, неотримання
замовником рахунка-фактури не є
підставою для несплати або затримки
оплати послуг провайдера. Підставою
для сплати замовником за послуги
провайдера є договір №847345. На підставі
п. 10.5 договору, сторони домовились, що
замовник зобов'язується протягом
десяти робочих днів із дня направлення
йому відповідного акта
здавання-прийняття наданих послуг
(виконаних робіт) направити провайдеру
підписаний акт або мотивовану відмову
з актом недоробок. Жодного підписаного
акту здавання-прийняття наданих послуг
або мотивованої відмови з актом
недоробок від замовника на адресу
провайдера не надійшло. У випадку, коли
провайдер протягом вказаного терміну
не отримає від замовника підписаного
акту або мотивованої відмови з актом
недоробок, в день закінчення вказаного
строку такий акт вважається прийнятим
замовником, а послуги (роботи) належне
наданими (виконаними) та прийнятими без
зауважень. В такому випадку акт
здавання-прийняття наданих послуг
(виконаних робіт) без підпису замовника
з написом «Зауважень від замовника в
установлений строк не надійшло» є для
сторін підставою вважати вказані в
ньому послуги (роботи) прийнятими
замовником.

08.03.2014 року між сторонами була укладена
Угода про розірвання договору № 847345
від 10.12.2013р. про надання
телекомунікаційних послуг (надалі -
Угода про розірвання договору № 847345) за
взаємною згодою сторін. При цьому,
згідно п.2 даної Угоди, розірвання
договору не впливає на фінансові
зобов'язання сторін, що виникли до
08.03.2014 року (включно) та на інші
положення договору, які повинні бути
виконані належним чином. Згідно п.8.5.
договору, у випадку існування
заборгованості замовника перед
провайдером, сума заборгованості
повинна бути сплачена замовником, або
підлягає стягненню.

Станом на 08.03.2014 року провайдером було
надано послуги на загальну суму 23 931,61
грн. З них оплачено відповідачем 2500,00
грн. Таким чином, у відповідача виникла
заборгованість по сплаті
інсталяційного (разового) платежу та
абонентної плати за надання
телекомунікаційних послуг, в період з
01.01.2014р. по 08.03.2014р. включно, на підставі
додатку №1 від 10.12.2013р. та додатку №2 від
10.12.2013р. до договору № 847345 в сумі 21 431,61
грн., що підтверджується актами
виконаних робіт по підключенню до
телекомунікаційної мережі та до
інтернет до додатку № 1 та додатку № 2 к
договору, та актами наданих послуг: № 1
від 01.01.2014р., № 40 від 31.01.2014р., № 48 від
28.02.2014р., № 88 від 08.03.2014р.

Відповідно до ч.1 ст.188 Господарського
кодексу України, зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

13.03.2014р. позивачем, на адресу
відповідача, була направлена претензія
цінним листом із повідомленням про
вручення, але 20.04.2014р. лист було
повернуто позивачеві, у зв'язку з
закінченням строку зберігання на
почтовому відділенні.

Згідно п. 6.3. договору № 847345, у разі
невиконання або несвоєчасного
виконання замовником грошових
зобов'язань, включаючи затримку по
оплаті за надані послуги понад
встановлений термін, замовник сплачує
провайдеру пеню за кожну добу затримки
платежу в розмірі чинної облікової
ставки НБУ від суми заборгованості за
кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 536 Цивільного кодексу України
передбачено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грішми
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи вищевикладене, сума
основного боргу, на момент розгляду
спору, по суті складає 21 431,61 грн.,
пред'явлена до стягнення обґрунтовано,
та підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частинами першою та четвертою ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що законом, щодо окремих
видів зобов'язань, може бути
визначений розмір штрафних санкцій,
зміна якого за погодженням сторін не
допускається. У разі, якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому,
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача 196,34 грн. суми 3 %
річних, 1264,26 грн. втрат від інфляції та
121,76 грн. пені, є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, позов суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Судові витрати, на підставі ст. 49 ГПК
України, слід покласти на відповідача,
так як спір з його вини доведено до
судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 536, 625, 626,
629, 610, 903 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 193, 230 - 232 Господарського
кодексу України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49,
75, 82, 84, 85,87 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2, задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2, 72100, АДРЕСА_1. (ЄДРПОУ
НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3 в «Запорізьке РУ» КБ
Приватбанк, МФО 313399) на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_2.
(р/р НОМЕР_4(980) в ПАТ «Альфа-Банк», МФО
300346, ЄДРПОУ НОМЕР_2) 21 431 (двадцять одна
тисяча чотириста тридцять одна) грн.
61(шістдесят одна)коп. основного боргу,
196 ( сто дев'яносто шість) грн. 34 (
тридцять чотири) коп. 3% річних, 121
(сто двадцять одна) грн. 76 ( сімдесят
шість) коп. пені та 1 264( одна тисяча
двісті шістдесят чотири) грн. 26 (
двадцять шість) коп. втрат від інфляції,
1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів з дня його прийняття.

Присутньому в судовому засіданні
представнику позивача судом роз'яснено
ст. 87 ГПК України.

Суддя
Н.С. Кутіщева - Арнет