ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 липня 2014 року Справа № 16/5005/4994/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Полянського
А.Г.суддів:Кравчука Г.А., Мачульського
Г.М.розглянувши матеріаликасаційної
скаргиФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.04.2014 року у справі№ 16/5005/4994/2012
господарського суду
Дніпропетровської області за
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4доПавлоградської міської ради
Дніпропетровської області
проскасування пунктів 8, 8.5, 9 рішення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області від 21.12.2010
року №21-3У1 та визнання дій
протиправними

Встановив:

Подана касаційна скарга Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 від 22.05.2014 року
(зареєстровано ВГСУ за № 10674/2014) на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.04.2014 року не відповідає вимогам
розділу ХІІ1 ГПК України з наступних
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 1115 та ч. 1 ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
судом фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Крім того, касаційна інстанція на
підставі вже встановлених судом
фактичних обставин справи перевіряє
судові рішення виключно на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення у рішенні або постанові
господарського суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 111
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга подається у
письмовій формі і повинна містити
вимоги особи, що подала скаргу, із
зазначенням суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п. 6 частини першої ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо у скарзі не зазначено суті
порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Згідно частини другої ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Зважаючи на те, що в касаційній скарзі
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
наголошується на невідповідності
висновків суду обставинам справи,
мотиви оскарження направлені на
вирішення питання про достовірність та
перевагу доказів, скарга не дає підстав
для перегляду постанови в касаційному
порядку.

За таких обставин, касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 86 та п. 6 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 року у
справі № 16/5005/4994/2012 господарського суду
Дніпропетровської області повернути
скаржнику.

Головуючий суддя
А.Г. Полянський

Судді
Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський