ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Справа № 922/553/14

Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого, Корнілової
Ж.О. - доповідача, Чернова
Є.В.,розглянувши касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції
Українина постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
26.05.2014 у справі№ 922/553/14 Господарського
суду Харківської областіза
позовомДержавного підприємства
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" в особі відокремленого
підрозділу "Південно-Західна
електроенергетична
система"доДержавного
проектно-вишукувального та
науково-дослідного інституту
"Укренергомережпроект",третя особа яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на
стороніпозивачаДержавна фінансова
інспекція України,простягнення 136693,55
грн.,

за участю представників сторінвід
позивача:Левченко Д.Ю. (довіреність № 86
від 08.07.2014),від відповідача:не
з'явились,від третьої особи:Шевелєва
Ю.Е. (довіреність № 25-17/3 від 08.01.2014),

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна
енергетична компанія "Укренерго" в
особі відокремленого підрозділу
"Південно-Західна електроенергетична
система" у лютому 2014 року звернулось до
Господарського суду Харківської
області з позовом до Державного
проектно - вишукувального та
науково-дослідного інституту
"Укренергомережпроект" про стягнення
136693,55 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані
завищенням вартості виконаних робіт за
договором № 477/302 від 26.12.2011, що
підтверджується актом ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача № 05-21/259 від 18.10.2013, складеного
Державною фінансовою інспекцією
України.

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 17.03.2014 у справі
№ 922/553/14 залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Державну фінансову
інспекцію України.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 16.04.2014 (суддя
Светлічний Ю.В.) у справі № 922/553/14 в
задоволенні позову відмовлено на
підставі статей 558, 599, частини 3 статті
632, частини 2 статті 22 Цивільного
кодексу України.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 (колегія
суддів в складі: Могилєвкін Ю.О. -
головуючий, Барбашова С.В., Плужник О.В.)
рішення Господарського суду
Харківської області від 16.04.2014 у справі
№ 922/553/14 скасовано та прийнято нове
рішення про часткове задоволення
позову. Стягнуто з Державного
проектно-вишукувального та
науково-дослідного інституту
"Укренергомережпроект" на користь
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" в
особі відокремленого підрозділу
"Південно-Західна електроенергетична
система" 10140,00 грн. збитків. Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, суд
першої інстанції безпідставно не
прийняв до уваги складений сторонами
додатковий акт від 28.10.2013, в якому
сторони погодились, що за обсягом робіт
з 1-3 етапів виконавець (відповідач)
помилково завищив вартість проектних
робіт у кошторисі № 302/4 на суму 8450, 00
грн. без ПДВ, і за цим актом виконавець
зобов'язаний перерахувати на рахунок
замовника 8450,00 грн. зайво сплачених
коштів, в тому числі ПДВ 20% на суму 1690,00
грн., а всього 10140,00 грн.

В іншій частині в позові відмовлено на
підставі частини 3 статті 632 Цивільного
кодексу України, статті 224
Господарського кодексу України.

Не погоджуючись з вказаними рішенням
та постановою, Державна фінансова
інспекція України звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій
просить рішення та постанову щодо
відмови у стягненні збитків -
скасувати, і прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, заявник
посилається на порушення та
неправильне застосування судом першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 03.07.2014 касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції
України в складі колегії суддів:
Капацин Н.В. - головуючого, Корнілової
Ж.О. - доповідача, Кривди Д.С. прийнято та
призначено до розгляду на 21.07.014 в
такому складі колегії. Вказану колегію
суддів сформовано, відповідно до
рішення зборів суддів Вищого
господарського суду України № 1 від
13.05.2014, згідно з частиною п'ятої статті
116 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів", частиною третьої
статті 21 Господарського
процесуального кодексу України,
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України № 30 від
26.11.2010, та враховуючи пропозиції
робочої групи Вищого господарського
суду України з упорядкування
спеціалізації суддів та/або судових
палат, створеної рішенням зборів
суддів Вищого господарського суду
України № 3 від 22.04.2014.

Розпорядженням секретаря четвертої
судової палати Вищого господарського
суду України Бенедисюка І.М. № 05-05/980
від 18.07.2014 у справі № 922/553/14 сформовано
колегію суддів у складі: Овечкіна В.Е. -
головуючого, Корнілової Ж.О. -
доповідача, Чернова Є.В., відповідно до
частини четвертої статті 31 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" і рішення зборів суддів Вищого
господарського суду України від 22.04.2014
№ 1, та на виконання розпорядження
Голови Вищого господарського суду
України від 04.07.2014 № 25-р.

Державним підприємством "Національна
енергетична компанія "Укренерго" в
особі відокремленого підрозділу
"Південно-Західна електроенергетична
система" через канцелярію суду 16.07.2014
подано відзив на касаційну скаргу, в
якому просить касаційну скаргу
задовольнити з підстав викладених у
ньому.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 21.07.2014 у справі № 922/553/14
розгляд справи відкладено на 29.07.2014.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову
Ж.О., обговоривши доводи касаційної
скарги, заслухавши представників
позивача та третьої особи, перевіривши
правильність застосування норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 22
Цивільного кодексу України, збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. При
цьому, у відповідності з частиною 2 цієї
норми, під збитками розуміються
витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а
також неодержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Відповідно до статті 218 Господарського
процесуального кодексу України,
підставою для господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, у т.ч. у вигляді
відшкодування збитків, є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання
господарсько-правової
відповідальності, передбаченої статті
224 Господарського процесуального
кодексу України, є правопорушення, що
включає в себе певні елементи: збитки,
протиправність поведінки особи, яка
заподіяла збитки; причинний зв'язок між
ними; вина. Відсутність хоча б одного
елемента складу правопорушення, за
загальним правилом, виключає настання
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Судом першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що згідно з
договором № 477/302 від 26.12.2011, виконавець -
Державний проектно-вишукувальний та
Науково-дослідний інститут
"Укренергомережпроект" в особі
Львівського філіалу (відповідач) взяв
на себе зобов'язання виконати роботи з
коригування робочого проекту "ПЛ ЗЗОкВ
Дністровська ГАЕС-Бар з реконструкцією
ПС ЗЗОкВ "Бар", забезпечити проходження
державної експертизи та отримання
позитивного висновку експертизи, а
замовник - Державне підприємство
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" в особі Південно-Західної
електроенергетичної системи
(відповідач) - прийняти та оплатити такі
роботи. Ціна договору становила 1800369,60
грн. з ПДВ.

Роботи за договором прийнято на суму
1800369,60 грн. з ПДВ за актами № 5 від 19.03.2012
на 1549 616,40 грн. та № 23 від 27.06.2012 на 250753,20
грн.

Акти підписані сторонами та скріплені
печатками сторін без зауважень.

Оплату за виконані за договором роботи
проведено на загальну суму 1800369,60 грн. з
ПДВ платіжними дорученнями: №3 від
23.01.2012 на 225 049,68 грн.; №703 від 30.03.2012 на
667467,12 грн.; №829 від 18.04.2012 на 657099,60 грн.;
№1987 від 27.07.2012 на 160734,72 грн., №2968 від
17.10,2012 на 90018,48 грн.

Під час ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01.07.2011 по 30.06.2013
державною фінансовою інспекцією
України встановлено завищення
вартості виконаних робіт на об'єкті за
вказаним договором, що відображено в
акті ревізії від 18.10.2013 № 05-21/259.

Суд першої та апеляційної інстанцій
дійшли до передчасних висновків,
оскільки в матеріалах справи не
міститься акт ревізії від 18.10.2013 № 05-21/259
щодо завищення вартості виконаних
робіт за вказаним договором, на який
посилаються у позовній заяві позивач
та у рішенні і постанові суди.

Судом першої та апеляційної інстанцій
не досліджено використання бюджетних
коштів на оплату виконаних робіт.

Таким чином, судами не встановлено
наявність у діях відповідача всіх
необхідних елементів складу
правопорушення.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Таким чином, вказані рішення та
постанова підлягають скасуванню, а
справа - передачі на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід взяти до уваги
викладене, вжити всіх передбачених
законом заходів для всебічного,
повного та об'єктивного встановлення
обставин справи, прав та обов'язків
сторін, і відповідно до вимог чинного
законодавства вирішити спір.

Згідно з частиною 1 статті 11112
Господарського процесуального кодексу
України, вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції України на постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 у справі
№ 922/553/14 частково задовольнити.

Рішення Господарського суду
Харківської області від 16.04.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 у справі
№ 922/553/14 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
Господарського суду Харківської
області.

Головуючий - суддяОвечкін В.Е.
СуддіКорнілова Ж.О. Чернов Є.В.