КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2014 р. Справа№ 910/1880/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання
Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Приватного акціонерного
товариства «Український страховий
дім»

на рішення Господарського суду міста
Києва

від 26.03.2014

у справі №910/1880/14 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «Аска», м. Донецьк,

до Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім», м. Київ,

про стягнення 8 595,08 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Українська акціонерна страхова
компанія «Аска» (надалі - ПрАТ «УАСК
Аска») звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім» (надалі -
ПрАТ «Український страховий дім») про
стягнення в порядку регресу страхового
відшкодування в сумі 8 595,08 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.03.2014 у справі №910/1880/14
позовні вимоги задоволено, стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім» на користь
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія «Аска» 8 595,08 грн. боргу.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПрАТ
«Український страховий дім»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить змінити рішення
Господарського суду міста Києва від
26.03.2014, стягнувши з відповідача на
користь позивача страхове
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 7 530,90 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, порушенням і
неправильним застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.05.2014
апеляційну скаргу прийнято до
апеляційного провадження колегією
суддів у складі: головуючий - суддя
Мальченко А.О., судді - Жук Г.А., Скрипка
І.М., та призначено в судове засідання
на 05.06.2014.

Позивач скористався правом, наданим
статтею 96 Господарського
процесуального кодексу України, надав
відзив на апеляційну скаргу, в якому
просив залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва без змін.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014, у
зв'язку з перебуванням головуючого
судді Мальченко А.О. та судді Жук Г.А. на
навчанні у Національній школі суддів
України, сформовано судову колегію у
складі: головуючий суддя - Коршун Н.М.,
судді - Алданова С.О., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014,
колегією суддів у зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 17.07.2014.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 17.07.2014, у
зв'язку з закінченням навчання
головуючого судді Мальченко А.О. у
Національній школі суддів України,
сформовано судову колегію у складі:
головуючий суддя - Мальченко А.О., судді
- Алданова С.О., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.07.2014 колегією
суддів в зазначеному складі прийнято
апеляційну скаргу до провадження та
призначено до розгляду на 17.07.2014.

Сторони своїх представників у судове
засідання 17.07.2014 не направили, у зв'язку
з чим розгляд скарги на підставі ст. 77
ГПК України було відкладено на 28.07.2014.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014, у
зв'язку із перебуванням судді
Алданової С.О. у відпустці, сформовано
судову колегію у складі: головуючий
суддя - Мальченко А.О., судді - Жук Г.А.,
Скрипка І.М.

В судове засідання 28.07.2014 представники
сторін вдруге не з'явились.

Оскільки сторони були належним чином
повідомлені про розгляд справи №910/1880/14
в апеляційному порядку і не направили
своїх уповноважених представників у
судове засідання, про поважність
причин нез'явлення до суду апеляційної
інстанції не повідомили та не заявили
клопотань про відкладення розгляду
справи, судова колегія ухвалила за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за наявними у справі доказами та
за відсутності учасників судового
процесу.

28.07.2014 в судовому засіданні колегією
суддів було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови
господарського суду апеляційної
інстанції.

Дослідивши наявні у справі матеріали
та проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та вбачається з
матеріалів справи, 27.11.2012 між ПрАТ «УАСК
Аска» (в тексті договору - страховик) та
ТОВ «Лемтранс» (в тексті договору -
страхувальник) було укладено договір
страхування транспортного засобу
№3127443, за яким застраховано майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном, а саме:
автомобілем Skoda Octavia А5 Elegance,
реєстраційний номер НОМЕР_1, на випадок
настання страхових випадків, зокрема,
пошкодження чи знищення транспортного
засобу або його частин внаслідок ДТП.
Вигодонабувачем за договором є ТОВ
«Лемтранс».

15.04.2013 на а/ш
Знам'янка-Луганськ-Ізварино сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Skoda Octavia А5 Elegance,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ТОВ «Лемтранс», під
керуванням ОСОБА_3, та мотоцикла марки
Suzuki Djebel200, реєстраційний номер НОМЕР_2,
який належить та був під керуванням
ОСОБА_4, що підтверджується довідкою
ДПС ВДАІ Єнакієвського МВ (а.с. 30) та
Відомостями про дорожньо-транспортну
пригоду №9186013 (а.с. 31).

З останньої слідує, що
дорожньо-транспортна пригода сталася в
результаті порушення Правил
дорожнього руху України водієм ОСОБА_4.
Останнього постановою Єнакіївського
міського суду Донецької області від
07.05.2013 у справі №3/230/746/2013 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого статтею
124 КУпАП (а.с. 17).

В результаті вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль Skoda Octavia А5 Elegance,
реєстраційний номер НОМЕР_1, було
пошкоджено, а його власнику та
вигодонабувачу за договором
страхування транспортного засобу
№3127443 - ТОВ «Лемтранс» завдано
матеріальної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що на
замовлення позивача, суб'єктом
оціночної діяльності - СПД ОСОБА_2 було
проведену незалежну оцінку
автотранспорту, за результатами якої
складено висновок №167/13 від 26.04.2013 з
визначення збитку, нанесеного
автомобілю Skoda Octavia А5 Elegance,
реєстраційний номер НОМЕР_1, при ДТП
(а.с. 20-26).

Як вбачається з вказаного висновку,
вартість матеріального збитку за
фактом спричинення пошкоджень
вказаному автомобілю, без врахування
ВТВ в результаті ДТП, з технічної точки
зору на момент проведення вказаного
дослідження складає 8 530,90 грн.

В заяві про виплату страхового
відшкодування від 22.04.2013 (а.с. 29) ТОВ
«Лемтранс» просило позивача
перерахувати страхове відшкодування
на рахунок СТО - ПП ОСОБА_5.

На підставі вказаної заяви,
виставленого СТО рахунку-фактури
№СФ-000304 від 24.04.2013 (а.с. 32), розрахунку
страхового відшкодування (а.с. 18) та
страхового акту №2803 від 21.05.2013 (а.с. 19)
ПрАТ «УАСК Аска», виконуючи свої
зобов'язання за договором,
перерахувало на рахунок станції
технічного обслуговування суму
страхового відшкодування у розмірі 9
595,08 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №4122 від 10.06.2013 (а.с. 33).

Відповідно до статті 979 ЦК України та ч.
1 статті 16 Закону України «Про
страхування» договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Таким чином, виконавши свої
зобов'язання перед страхувальником за
договором страхування транспортного
засобу №3127443 від 27.11.2012 року, шляхом
виплати страхового відшкодування,
позивач набув право зворотної вимоги
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та вбачається з
матеріалів справи, між ПрАТ
«Український страховий дім» (страховик
за договором, відповідач у справі) та
ОСОБА_4 (страхувальник за договором)
було укладено договір у вигляді полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/739589 строком дії з 00:00 годин
07.04.2013 до 06.04.2014 (а.с. 106), предметом якого
є страхування цивільно-правової
відповідальності ОСОБА_4, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну - 50 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.,
забезпечений транспортний засіб -
мотоцикл марки Suzuki Djebel200, реєстраційний
номер НОМЕР_2 (а.с. 106).

Як зазначалось вище, винною особою у
скоєнні ДТП 15.04.2013 було визнано ОСОБА_4,
який керував мотоциклом марки Suzuki
Djebel200, реєстраційний номер НОМЕР_2,
відповідальність за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації якого на момент
виникнення ДТП була застрахована ПрАТ
«Український страховий дім» згідно
полісу №АС/739589.

З метою отримання страхового
відшкодування в порядку регресу
позивач звернувся до відповідача з
заявою №2368-17/1 від 27.08.2013 щодо виплати
страхового відшкодування у сумі 9 595,08
грн. (а.с. 34).

Звертаючись з позовом до суду ПрАТ
«УАСК Аска» зазначало, що кошти від
ПрАТ «Український страховий дім» на
виконання вимог вказаної заяви не
надходили, а тому просив суд стягнути з
відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 8 595,08 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ
«УАСК Аска», місцевий господарський
суд виходив з того, що розрахунок суми
страхового відшкодування, яке підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, має розраховуватись згідно
визначеної вартості відновлювального
ремонту на підставі рахунку-фактури
СТО №СФ-00003004 від 24.04.2013 за мінусом
франшизи.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції відповідач обґрунтованих
заперечень та відзиву на позов не
надав, а в апеляційній скарзі
наголошував на тому, що розрахунок суми
страхового відшкодування повинен бути
визначений, виходячи з вартості
матеріального збитку, встановленої
висновком автотоварознавчого
дослідження за мінусом франшизи, а
відтак має становити 7 530,90 грн.

Колегія суддів погоджується з даними
твердженнями скаржника, а висновки
суду першої інстанції вважає такими, що
не відповідають дійсним обставинам
справи, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 статті 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 5 статті 1187 ЦК
України особа, яка здійснює діяльність,
що є джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки одній
особі, з вини іншої особи
відшкодовується винною особою.

Враховуючи викладене, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку, що особою відповідальною за
завдані збитки у межах, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, є ПрАТ «Український страховий
дім».

За приписами частини 2 статті 1192
Цивільного кодексу України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Колегія суддів зазначає, що розмір
вимог позивача про відшкодування
фактичних витрат до страхової
компанії, яка застрахувала
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_4 обмежується спеціальним
законом, а саме, Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», з преамбули якого вбачається,
що він регулює відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України.

Так, за приписами пункту 22.1. статті 22
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 12.1 статті 12 та статтею 29
вказаного Закону передбачено, що у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством;
страхове відшкодування зменшується на
суму франшизи.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Таким чином, положення Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачають відшкодування
страховиком цивільно-правової
відповідальності лише оціненої шкоди,
тобто вартості відновлювального
ремонту пошкодженого ТЗ, визначеної за
результатом проведеної оцінки
суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінки майна є
обов'язковим у випадках, зокрема,
визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що належним доказом в
підтвердження оціненого розміру
реальної вартості відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу з урахуванням значення
коефіцієнту його фізичного зносу є
Звіт суб'єкта оціночної діяльності про
визначення вартості матеріального
збитку, заподіяного власнику
транспортного засобу в результаті його
пошкодження в ДТП, складання якого є
обов'язковим при визначенні збитків, що
підлягають відшкодуванню згідно вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів».

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України у справі №910/1333/13 від 30.07.2013 та
постанові Вищого господарського суду
України у справі №910/19355/13 від 01.07.2014.

З матеріалів справи вбачається, що на
замовлення позивача, суб'єктом
оціночної діяльності - СПД ОСОБА_2 було
проведену незалежну оцінку
автотранспорту, за результатами якої
складено висновок №167/13 від 26.04.2013 з
визначення збитку, нанесеного при ДТП
автомобілю Skoda Octavia А5 Elegance,
реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно
до якого вартість матеріального збитку
склала 8 530,90 грн., що відповідає
вартості відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу, який у конкретному
випадку дорівнює нулю.

При цьому, вирішуючи питання про суму
стягнення в порядку регресу, місцевий
господарський суд вірно врахував
положення п. 6 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно яких страхувальником
або особою, відповідальною за завдані
збитки, має бути компенсована сума
франшизи, якщо вона була передбачена
договором страхування.

З огляду на те, що згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/0739589 сторонами встановлено
франшизу у розмірі 1 000,00 грн., колегія
суддів апеляційного суду зазначає, що
сума страхового відшкодування, що
підлягає виплаті відповідачем за шкоду
заподіяну водієм ОСОБА_4 має бути
зменшена на 1 000,00 грн.

Враховуючи визначені полісом №АС/0739589
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також виходячи з вартості
відновлювального ремонту, визначеної
згідно висновку №167/13 від 26.04.2013,
колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про стягнення з відповідача на користь
позивача 7 530,90 грн. (8 530,90 грн. - 1 000,00 грн.)
страхового відшкодування.

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до п. 3 частини 1 статті
103 Господарського процесуального
кодексу України, апеляційна інстанція
за результатами розгляду апеляційної
скарги має право скасувати рішення
повністю або частково.

Згідно п. 3 частини 1 статті 104
Господарського процесуального кодексу
України підставами для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду є невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи.

З огляду на обґрунтованість
апеляційної скарги та враховуючи
вищевикладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про наявність підстав для задоволення
апеляційної скарги ПрАТ «Український
страховий дім» та часткового
скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 26.03.2014 у справі
№910/1880/14 з викладенням його
резолютивної частини в редакції даної
постанови.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
зважаючи на зміну апеляційним
господарським судом рішення місцевого
господарського суду та задоволення
апеляційної скарги відповідача,
колегія суддів вважає за необхідне
провести перерозподіл судових витрат.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Український
страховий дім» на рішення
Господарського суду міста Києва від
26.03.2014 у справі №910/1880/14 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста
Києва від 26.03.2014 у справі №910/1880/14
скасувати частково, виклавши його
резолютивну частину в наступній
редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Український страховий
дім» (01023, м. Київ, пл. Спортивна, буд. 3;
код 32556540) на користь Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «Аска»
(83052, м. Донецьк, пр. Ілліча, буд. 100; код
13490997) 7 530 (сім тисяч п'ятсот тридцять)
грн. 90 коп. боргу та 1 600 (одну тисячу
шістсот) грн. 80 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити».

3. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «Аска» (83052, м.
Донецьк, пр. Ілліча, буд. 100; код 13490997) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Український страховий
дім» (01023, м. Київ, пл. Спортивна, буд. 3;
код 32556540) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50
коп. судового збору за розгляд справи в
апеляційній інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста
Києва видати накази.

5. Матеріали справи №910/1880/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
А.О. Мальченко

Судді
Г.А. Жук

І.М. Скрипка