ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 р.
Справа № 923/866/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом прокурора Цюрупинського
району Херсонської області в інтересах
держави в особі відділу культури
Цюрупинської районної державної
адміністрації м. Цюрупинськ,
Херсонська область

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Новомаячківська селищна рада
Цюрупинського району Херсонської
області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
смт. Нова Маячка, Цюрупинський район,
Херсонська область

про визнання недійсним договору оренди
комунального майна та повернення
майна

за участю прокурора Глушак В.П.

та представників сторін:

від позивача - уповноважена особа
Мєньков А.В.

від відповідача - уповноважена особа
ОСОБА_3

від третьої особи - уповноважена особа
Сичова Г.В.

Прокурор Цюрупинського району
Херсонської області в інтересах
держави в особі відділу культури
Цюрупинської районної державної
адміністрації звернувся з позовом,
яким просить визнати недійсним на
майбутнє договір оренди №1 від
14.02.2014року, укладений між відділом
культури Цюрупинської районної
державної адміністрації Херсонської
області та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1.

Крім того, як наслідок визнання
договору недійсним, прокурор просить
зобов'язати фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1 повернути відділу культури
Цюрупинської районної державної
адміністрації Херсонської області
частину нежитлового приміщення
будівлі дитячої музичної школи площею
33,83 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договір не відповідає вимогам закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", закону України
"Про позашкільну освіту" та закону
України «Про освіту», оскільки
об'єктом оренди є майно, яке належить
до комунальної власності та перебуває
на балансі відділу культури
Цюрупинської районної державної
адміністрації, однак за спірним
договором майно передавалося в оренду
відповідачу для здійснення
підприємницької діяльності, яка не
пов'язана з навчально-виховним
процесом, чим завдається шкода
гарантованим державою інтересам та
правам дітей на безпечні та нешкідливі
умови навчання та перешкоджає
реалізації прав неповнолітніх на
повну реалізацію здібностей,
створення більш зручних та
комфортабельних умов для здобуття
ними освіти, реалізації талантів
шляхом створення додаткових класів,
груп, гуртків.

Позивач позовні вимоги прокурора не
підтримує, вважає що договір
відповідає вимогам закону, оскільки
майно передавалося в оренду
відповідачу з 2000року, приміщення є
відокремленим об'єктом і ніяким чином
не задіяне в навчально-виховному
процесі, а визнання договору недійсним
спричинить збитки міському бюджету,
оскільки припиняється надходження
орендної плати.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
позовні вимоги прокурора підтримує та
зазначає, що спірний договір оренди не
відповідає вимогам статті 9 Закону
України "Про позашкільну освіту", ч.5
ст.63 Закону України «Про освіту»
відповідно до яких не дозволяється
перепрофілювання та використування не
за призначенням шкільних навчальних
закладів, в тому числі передача їх в
оренду.

Відповідач позовні вимоги не визнає,
обгрунтовуючи свої заперечення тим, що
приміщення передавалося в оренду
відповідачу з дозволу власника на
підставі рішення конкурсної комісії.
Власником майна в наступному було
надано дозвіл на реконструкцію
об'єкту оренди під магазин. Відповідач
здійснив реконструкцію об'єкту оренди,
вклавши значні кошти, і державна
технічна комісія 27.06.2004року прийняла
закінчений будівництвом об'єкт в
експлуатацію як магазин. Об'єкт оренди
є відокремленою від музикальної школи
будівлею, має окремий вхід/вихід і
ніяким чином не перешкоджає здійсненню
навчального процесу дітей.

Крім того відповідач зазначає, що
орендоване приміщення ніколи не
використовувалося для
навчально-виховного процесу, так як з
2000року передавалося в оренду з метою
отримання додаткових джерел
фінансування позивача, що не
заборонено Законом.

Відповідач в засіданні суду відмовився
від клопотання про зупинення
провадження у справі та призначення
експертизи, тому зазначене клопотання
судом не розглядається.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Між відділом культури Цюрупинської
районної державної адміністрації
Херсонської області (позивач) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідач) 14 лютого 2014 року укладено
договір оренди №1.

Згідно з зазначеним договором в
користування відповідача позивач
передав частину нежитлового
приміщення будівлі дитячої музичної
школи площею 33,83 кв.м., розміщене за
адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на
балансі відділу культури Цюрупинської
районної державної адміністрації.

Приміщення передавалися для
здійснення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
підприємницької діяльності -
розміщення магазину, про що зазначено
в пункті 1.2 договору.

Договір відповідно до пункту 10.1
укладено на період з 14.02.2014року по
14.01.2017року.

Факт передачі майна в користування
відповідача підтверджується наданим
до матеріалів справи актом
приймання-передачі від 01.11.2008року.

Звертаючись з позовом в інтересах
держави в особі позивача, прокурор
просить визнати недійсним договір
оренди від 14.02.2014року на майбутнє,
посилаючись на те, що зазначений
договір не відповідає вимогам статі 9
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», оскільки при
передачі майна в оренду не проводився
конкурс відповідно до якого б було
визачено переможцем на право оренди
саме відповідача. До того ж, як зазначає
прокурор, спірний договір суперечить
ч.2 ст. 4 зазначеного Закону відповідно
до якої не можуть бути об'єктами
оренди об'єкти освіти, які не
підлягають приватизації.

Крім того, прокурор вважає, що спірний
договір укладено з порушенням статті 9
Закону України «Про позашкільну
освіту», ч.5 ст.63 Закону України "Про
освіту", відповідно до яких об'єкти
освіти та науки, що фінансуються з
бюджету, а також підрозділи,
технологічно пов'язані з навчальним та
науковим процесом, не підлягають
перепорядкуванню перепрофілюванню,
передачі приміщень, обладнання,
техніки в оренду.

Як зазначає прокурор, спірний договір
порушує права позивача, оскільки
діяльність фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 не пов'язана з навчальним
процесом і наданням освітніх послуг, а
тому спірний договір повинен бути
визнаним недійсним на підставі ст. 215,
ч.1 ст. 203 ЦК України на майбутнє, а об'єкт
оренди підлягає поверненню позивачу.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України
встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Із змісту
зазначеної статті випливає, що
правочин є дійсним, якщо він відповідає
загальним умовам дійсності правочину,
до яких, зокрема, треба віднести:
законність змісту правочину, наявність
у особи, яка вчиняє правочин,
необхідного обсягу цивільної
дієздатності; вільне волевиявлення
учасника правочину та його
відповідність внутрішній волі;
відповідність форми вчинення
правочину вимогам законодавства, його
спрямованість. Правочин є чинним, якщо
він не суперечить ЦК України, іншим
актам цивільного законодавства та
моральним засадам громадського
суспільства.

Частиною першою статті 215 ЦК України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із
сторін, або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України
правочин є дійсним, якщо його зміст
не суперечить ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства та
загальним умовам дійсності правочину.

Із змісту договору № 1 від 14.02.2014року
вбачається, що зазначений договір є
договором найму (оренди) комунального
майна.

Загальні положення про найм
регулюються главою 58 ЦК України,
параграфом 5 глави 30 ГК України, а також
спеціальним законом України «Про
оренду державного та комуналього
майна».

Органи, яким надано право бути
орендодавцями державного та
комунального майна, визначено статтею 5
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

При цьому, відповідно до ч.2 ст.60 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" підставою для набуття права
комунальної власності є передача майна
територіальним громадам безоплатно
державою, іншими суб'єктами права
власності, а також майнових прав,
створення, придбання майна органами
місцевого самоврядування в порядку,
встановленому законом.

Звертаючись з позовом про визнання
недійсним договору оренди та
повернення майна, прокурор в позовній
заяві посилається на те, що об'єкт
оренди - нежитлові приміщення площею
33,83 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1, є
комунальною власністю, але, за
посиланням прокурора, право власності
комунальної громади на нерухоме майно
не оформлено у встановленому законом
порядку.

Однак зазначені доводи прокурора
спростовані наданими третьою особою
доказами. Так, відповідно до свідоцтва
на право власності на нерухоме майно
серія САС №268227 виданого 19.10.2009року
виконавчим комітетом Новомаячківської
селищної ради Цюрупинського району
Херсонської області власником
нежитлової будівлі музичної школи по
АДРЕСА_1 є територіальна громада в
особі Новомаячківської селищної ради
відповідно до рішення виконавчого
комітету Новомаячківської селищної
ради від 26.08.2009року №74. Херсонським
державним бюро технічної
інвентаризації на підставі
вищезазначеного свідоцтва про право
власності 19.10.2009року зареєстровано
право комунальної власності на
нерухоме майно нежитлової будівлі
музичної школи та зазначено власником
територіальну громаду в особі
Новомаячківської селищної ради.

Прокурор також посилається на
порушення спірним договором статті 9
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», відповідно до
якої, зокрема, передача державного та
комунального майна здійснюється
виключно на конкурсних засадах, а при
укладенні спірного договору, за
посиланням прокурора, цих вимог не
було дотримано.

Однак позивачем та відповідачем
надано до матеріалів справи докази
того, що після передачі будівлі
музичної школи в повне господарське
відання позивачу, рішенням конкурсної
комісії, оформленим протоколом від
17.10.2008року, фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 визнано переможцем на право
оренди приміщення площею 40 кв.м. ,
розташованого в АДРЕСА_1 та
запропоновано позивачу укласти з нею
договір оренди. 01.11.2008року позивач та
відповідач уклали договір оренди
строком на 2 роки 11 місяців та
передбачили пунктом 2.2 договору, що
орендар, якщо він бажає продовжити
термін користування об'єктом оренди,
повідомляє про це орендодавця за 60
календарних днів до закінчення
договору. Зазначений порядок
продовження договору оренди на новий
термін встановлений і частиною 3 статті
17 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна».

В наступному, відповідно до вимог ч.3
ст. 17 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
пункту 2.2 договору оренди від
01.11.2008року, позивач та відповідач
01.10.2011року, 01.08.2012року, 01.02.2013року,
31.12.2013року та 14.02.2014року підписували
договори щодо оренди тих же нежилих
приміщень, розташованих в АДРЕСА_1.

Зазначені договори відповідно до ст. 204
ЦК України є правомірними і вони
породжують ті правові наслідки,
настання яких бажають сторони.

Згідно з вимогами ст. 4-3, ст. 33 ГПК
України судочинство в господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Ці докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки позивач позовні вимоги не
підтримує, то саме прокурор має
обгрунтувати зазначені в позові
обставини, надавши належні докази на
їх обґрунтування.

Прокурором не надано доказів того, що
зазначені в договорі оренди приміщення
задіяні (та яким саме способом) в
навчальному процесі, а також того, що їх
передача в оренду перешкоджає
реалізації прав неповнолітніх на
доступну, повну реалізацію їх
здібностей та суперечить інтересам
держави у сфері освіти.

Посилаючись на приписи статті 4 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", пунктом 2 частини 1
якої передбачено, що не можуть бути
об'єктами оренди об'єкти державної
власності, що мають загальнодержавне
значення і не підлягають приватизації
відповідно до ч.2 ст.5 Закону України
"Про приватизацію державного майна", а
серед об'єктів, визначених ч.2 ст. 5
Закону України "Про приватизацію
державного майна" які не підлягають
приватизації, зазначено і об'єкти
освіти, прокурор не враховує вимог
пункту 5 ч.1 ст. 4 цього ж Закону,
відповідно до якої об'єктами оренди за
цим законом є також нерухоме майно
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування, Збройних Сил
України, Служби Безпеки України,
Державної прикордонної служби України,
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України,
правоохоронних і митних органів, що не
використовується зазначеними органами
для здійснення своїх функцій, та може
бути передано в оренду без права
викупу орендарем та передачі в
суборенду.

Таким чином майно органів місцевого
самоврядування може бути об'єктом
оренди без права викупу та передачі
його в суборенду, якщо воно не
використовується зазначеними органами
для здійснення своїх функцій.

Частиною 5 статті 63 Закону України "Про
освіту", на яку посилається прокурор,
встановлено, що об'єкти освіти та
науки, що фінансуються з бюджету, а
також підрозділи технологічно
пов'язані з навчальним та науковим
процесом, не підлягають
перепрофілюванню або використанню не
за призначенням, в тому числі і
передачі в оренду.

Однак відповідно до частини 1 та п.4 ч.4
ст.61 цього ж Закону, фінансування
державних навчальних закладів та
установ, організацій, підприємств
системи освіти здійснюється за рахунок
коштів відповідних бюджетів, коштів
галузей народного господарства,
державних підприємств і організацій, а
також додаткових джерел фінансування.
Додатковими джерелами фінансування є
доходи від реалізації продукції
навчально-виробничих майстерень,
підприємств, цехів і господарств, від
надання в оренду приміщень, споруд,
обладнання.

Статтею 9 Закону України «Про
позашкільну освіту», на порушення якої
при укладанні спірного договору також
посилається прокурор, визначено
основні засади державної політики у
сфері позашкільної освіти, серед яких,
в тому числі, зазначено збереження та
розвиток мережі державних та
комунальних позашкільних навчальних
закладів без права їх
перепрофілювання, перепорядкування,
злиття, закриття, передачі приміщень,
обладнання в оренду.

Прокурором не доведено, належними
засобами доказування, що використання
відповідачем на правах оренди частини
окремого приміщення площею 33.83кв.м.
будівлі дитячої музичної школи якимось
чином призвело до перепрофілювання,
перепорядкування діяльності музичної
школи, як і не доведено, що це чинить
перешкоди здійсненню навчального
процесу.

В той же час, із наявних в матеріалах
справи доказів та із наданих в
засіданні суду пояснень представників
позивача і відповідача встановлено, що
нежитлові приміщення площею 33,83 кв.м.
розміщені в окремій будівлі, яка є
прибудовою до будівлі музичної школи,
і раніше, з 2000року, використовувалися
як об'єкт оренди.

За актом приймання-передачі основних
засобів від 01.01.2009року будівля
музичної школи відповідно до рішення
ХХХ1У сесії У скликання
Новомаячківської селищної ради
Цюрупинського району №734 від
29.10.2008року передана в повне
господарське відання відділу культури
і туризму районної державної
адміністрації, який визнано
балансоутримувачем. Об'єкт оренди
зазначено в акті приймання-передачі як
добудова до будівлі музичної школи
площею 44 кв.м., корисною площею 27,7кв.м.,
рік введення в експлуатацію 1974,
первісною вартістю 2212грн.00коп., знос-
2003грн.00коп. Як було встановлено в
засіданні суду, прибудова має окремий
вихід, який не з'єднаний з основними
приміщеннями та коридорами музичної
школи.

Матеріалами справи також встановлено,
що рішенням виконавчого комітету
Новомаячківської селищної ради від
09.08.2000року було розглянуто заяву
ОСОБА_1 та надано дозвіл на погодження
відкриття магазину в АДРЕСА_1. В
наступному, рішенням виконавчого
комітету Новомаячківської селищної
ради від 27.11.2002року №135 відповідачу
було надано дозвіл на реконструкцію
об'єкту оренди під розміщення
магазину.

Відповідачем за власні кошти було
замовлено робочий проект та здійснено
поліпшення орендованого майна, в
результаті чого його вартість значно
збільшилася. До того ж за умовами
договору оренди поліпшення, здійснені
відповідачем залишаються у власності
орендодавця.

Таким чином, прокурором не доведено
належними засобами доказування, що
передача майна в оренду відповідачу
спричинила перепрофілювання музичної
школи а також, що укладення договору
оренди перешкоджає реалізації прав
неповнолітніх на доступну, повну
реалізацію їх здібностей та суперечить
інтересам держави у сфері освіти,
оскільки не надано доказів того, що
об'єкт оренди будь-коли був задіяний в
здійсненні навчального процесу.

Із пояснень представника позивача
встановлено, що будівля музичної школи
має площу 208,6 кв.м. В школі навчається 26
дітей і маються вільні від занять
класи, що дає змогу для створення
додаткових умов реалізації прав дітей
на навчання в позашкільному закладі, а
передача приміщень в оренду за спірним
договором не перешкоджає створенню цих
умов.

Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України №796 від 27.08.2010року
"Про затвердження переліку платних
послуг, які можуть надаватися
навчальними закладами, іншими
установами та закладами системи
освіти, що належать до державної у
комунальної форми власності"
затверджено перелік платних послуг,
які можуть надаватися навчальними
закладами, іншими установами та
закладами системи освіти, що належать
до державної і комунальної форми
власності.

Частиною 2 пункту 8 вищезазначеної
постанови передбачена можливість
надання в оренду будівель, споруд,
окремих тимчасово вільних приміщень і
площ, іншого рухомого та нерухомого
майна або обладнання, що тимчасово не
використовується у
навчально-виховній,
навчально-виробничій, науковій
діяльності, у разі, коли це не погіршує
соціально-побутових умов осіб, які
навчаються або працюють у навчальному
закладі.

Пункт 5 статті 63 Закону України "Про
освіту", на порушення якої посилається
прокурор, передбачає, що не підлягають
приватизації, перепрофілюванню або
використанню не за призначенням
об'єкти освіти і науки, що фінансуються
з бюджету, а також підрозділи,
технологічно пов'язані з навчальним та
науковим процесом.

В той же час матеріалами справи
підтверджується, що за договором
оренди від 14.02.2014року в оренду передано
не об'єкт, і не підрозділ, а частина
нежитлового приміщення, яке є
прибудовою, воно відокремлене від
навчального корпусу школи, має окремий
вихід, яким не користуються учні школи,
та безпосередньо не використовувалося
в навчально-виховному процесі, а пункт 5
статті 63 Закону України "Про освіту", як
і стаття 9 Закону України «Про
позашкільну освіту», на які
посилається прокурор, не містять
обмежень щодо використання частини
приміщень і тимчасово вільних площ, що
не пов'язані з навчальним і науковим
процесом.

Крім того, представники позивача та
відповідача пояснили, що магазином,
який розміщено в орендованому
приміщенні, користуються і учні школи,
що не погіршує навчально-виховний
процес, а навпаки - створює для
навчально-виховного процесу додаткові
послуги.

За таких підстав прокурором не
доведено, що частина орендованого
приміщення технологічно пов'язана з
будівлею музичної школи, що оренда
майна за спірним договором створює
перешкоди навчально-виховному процесу,
а також того, що передачею цих
приміщень в оренду завдається шкода
гарантованим державою інтересам та
правам дітей на безпечні та нешкідливі
умови навчання та виховання у закладі
освіти.

Таким чином, прокурором не доведено, що
спірний договір не відповідає вимогам
закону, тому позовні вимоги про
визнання недійсним договору оренди № 1
від 14.02.2014року задоволенню не
підлягають.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги про повернення орендованого
майна, оскільки вони є похідними від
основних вимог і застосовуються як
наслідок визнання угоди недійсною.

В засіданні оголошувалася
вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в :

1. Відмовити в задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним
договору оренди № 1 від 14.02.2014року
укладеного між відділом культури
Цюрупинської районної державної
адміністрації і фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та
повернення частини нежитлового
приміщення будівлі дитячої музичної
школи площею 33,83 кв.м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 24 липня 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова