ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.
Справа № 914/1130/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий-суддя
Давид Л.Л.

Суддів
Гриців В.М.

Данко Л.С.

при секретарі судового засідання
Процевич Р.Б.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю - спільного
українсько-американського
підприємства "Піцца-Пронто" від 24.06.2014 р.
№24

на рішення Господарського суду
Львівської області від 29.05.2014 р.

у справі № 914/1130/14 (суддя - Крупник Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Спільного
українсько-американського
підприємства "Піцца-Пронто", м. Львів

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Львівгаз", м. Львів

про відшкодування збитків та моральної
шкоди

за участю представників сторін:

від позивача (Апелянт): Микитин А.І.
-директор;

від відповідача: Гарбузюк Р.О. -
представник (довіреність №07/4-58 від
08.01.2014р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 219.05.2014 р. у
справі №914/1130/14 відмовлено в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
Спільного українсько-американського
підприємства "Піцца-Пронто", м. Львів
(надалі - Позивач) до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз", м. Львів (надалі - Відповідач)
про відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що Позивачем не
доведено належними та допустимими
доказам в розумінні ст.. 34 ГПК України
понесення ним збитків (упущеної вигоди)
в сумі 220 619,45 грн. та моральної шкоди в
сумі 25 000,00 грн., а також причинного
зв»язку між відключенням
газопостачання та збитками, відповідно
в задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Позивач - СП ТзОВ «Піцца-Пронто», не
погодившись з винесеним рішенням,
подав апеляційну скаргу від 24.06.2014 р.
№24, в якій посилається на те, що останнє
прийнято з порушенням норм чинного
законодавства та з неповним
дослідженням матеріалів та обставин
справи, а саме:

Скаржник зазначає, що місцевим
господарським судом не в повній мірі
проаналізовано обставини справи, а
саме те, що внаслідок протиправного
відключення газопостачання до кафе по
вул. Городоцькій, 61 Позивач не мав
можливості належним чином здійснювати
господарську діяльність з 15.07.2010 р. по
29.03.2011 р., оскільки природний газ
використовується для приготування
страв для відвідувачів кафе, а відтак
такими діями Відповідачем заподіяно
збитків у вигляді неотриманих доходів.
Згідно висновку спеціаліста -
розрахунок втраченої вигоди становить
220 619,45 грн.

Також, як зазначає Скаржник, не взято до
уваги того, що протиправними діями
Відповідача заподіяно моральну шкоду у
вигляді приниження ділової репутації
Позивача, яка оцінюється в сумі 25 000,00
грн. Приниження ділової репутації
полягає, на думку Скаржника, в тому, що
основним і фактично єдиним видом
діяльності Позивача є надання послуг з
громадського харчування в кафе
«Піцца-Пронто» . Там харчуються як
випадкові клієнти так і організовані
групи туристів згідно угод. 11.05.2010 р. між
ТзОВ «Піцца-Пронто» та ПП «Офіт-сервіс»
укладено угоду на харчування
організованих груп туристів та
індивідуальних туристів. Однак,
Позивач не виконав даної угоди,
оскільки через відсутність постачання
газу в кафе не мав можливості
приготування відповідних страв.
Відтак, враховуючи тривалість
протиправного відключення
газопостачання , тривалість приниження
ділової репутації , престижу та довіри
Позивача, необхідні значні зусилля та
тривалий час для їх відновлення. За
таких обставин, вважає, що розмір
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 25 000,00 грн. є адекватним
тривалості, істотності і глибині
приниження ділової репутації, престижу
Позивача та довіри до нього.

Дані обставини Скаржник вважає
підставою для скасування рішення та
просить прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідач - ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» у відзиві
№914/1130-18 від 14.07.2014 р. заперечує доводи
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що Позивачем не доведено належними
доказами заподіяння збитків у вигляді
неодержаних доходів (зокрема, розміру,
цих збитків) та моральної шкоди , а
також причинного зв»язку між
відключення газопостачання та
збитками. При цьому, на думку
Відповідача суд вірно дійшов висновку,
що саме висновок спеціаліста визнано
неналежним доказом. Декларація
розрахунку сплати єдиного податку за
2005-2010 р. р. свідчать, що позивач у
зазначений період ніколи за рік не
отримував не тільки прибутку у
співрозмірній сумі, але і доходу;
доходи Позивача за співрозмірні
періоди 2010р. до припинення
газопостачання і після такого
припинення не змінилися; у спірний
період діяльність кафе у встановленому
порядку була припинена Галицькою
районною СЕС.

Представник Відповідача у даному
відзиві також зазначає, що місцевий
господарський суд відмовляючи у
задоволенні вимог щодо стягнення
моральної шкоди , вірно послався на
відсутність належних доказів, однак не
послався на норму матеріального права,
а саме ст.. 225 Господарського кодексу
України. Вказує на те, що суд залишив
без уваги та не спростував доводи
Відповідача, саме в частині прямої
заборони Відповідачу постановою КМ
України від 27.12.2001 р. №1729 та
Ліцензійними умовами НКРЕ від 13.01.2010 р.
постачати газ Позивачу у спірний
період; в частині пов»язаних з
наведеним обставин справи про фактичне
отримання газу Позивачем за договорами
про постачання газу від інших
постачальників газу, а не від
Відповідача; в частині відсутності
доказів які підтверджують фактичне
виконання сторонами договору від 30.12.2009
р. до часу припинення газопостачання;
суд помилково ототожнив договори від
30.11.2009 р. та від 30.12.2009 р. самостійно не
дослідив обставини припинення
газопостачання Позивачу.

Просить суд повністю відмовити у
задоволенні вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 р.
відновлено строк ТзОВ СП «Піцца
Просто» на подання апеляційної скарги
від 24.06.2014 р. №24 на рішення
Господарського суду Львівської
області від 29.05.2014 р. у справі №914/1130/14
(Т-2, а.с.19-20).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 р.
прийнято апеляційну скаргу ТзОВ СП
«Піцца-Пронто» на рішення
Господарського суду Львівської
області від 29.05.2014 р. у справі №914/1130/14 до
свого провадження та призначено до
розгляду в судове засідання на 21.07.2014 р.
в складі колегії: головуючого судді:
Давид Л.Л., суддів - Гриців В.М. та Кордюк
Г.Т. (Т-2, а.с.21).

Розпорядженням голови суду від 18.07.2014
р., у зв»язку із перебуванням у
відпустці судді Кордюк Г.Т., у склад
колегії суддів для розгляду справи
№914/1130/14 Господарського суду
Львівської області введено суддю Данко
Л.С. (Т-2,а.с.36).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 р.
розгляд справи №914/1130/14 за клопотання
Скаржника відкладено в судове
засідання на 04.08.2014 р. в складі колегії:
головуючого судді Давид Л.Л., суддів -
Гриців В.М., Данко Л.С. (Т-2, а.с.40-41).

В судове засідання 04.08.2014р. з»явились
представники сторін, які підтримали
свої доводи і заперечення з мотивів,
наведених в апеляційній скарзі та
відзиві на неї.

З ініціативи суду здійснювалась
технічна фіксація судового процесу за
допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу
«Оберіг».

Вивчивши матеріали справи в сукупності
з апеляційною скаргою та відзивом на
неї, оцінивши зібрані докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду
прийшла до висновку про відповідність
рішення Господарського суду
Львівської області нормам чинного
законодавства, матеріалам та
обставинам справи, виходячи з
наступного.

30.12.2009 р. ВАТ «Львівгаз» від імені якого
діє УЕГГ м. Львова (надалі - Облгаз) і ПП
«Піцца-Пронто» укладено договір №№Г235
з постачання газу (Т-1, а.с.151-152), згідно
п.1.1., предметом якого є постачання
Облгазом природного газу Споживачу та
здійснення Споживачем оплати згідно
умов цього Договору.

Місцевим господарським судом
встановлено і не заперечується
Позивачем, що при поданні позову у
зв»язку із нерозбірливістю написання
дати Договору, допущено описку в його
даті а саме, замість 30.12.2009 р. вказано
30.11.2009 р.

У відповідності до п.10.1. Договору такий
набирає чинності з 01.01.2010 р. і діє в
частині надання послуг до 31.12.2010 р. , а в
частині проведення розрахунків - до їх
повного здійснення. Термін дії даного
Договору може бути продовжений
додатковою угодою. Договір за
погодженням сторін може бути
розірваний достроково.

Згідно підпункту 3.4.1 п.3.4. Договору
«Облгаз» має право припиняти згідно з
вимогами «Порядку пооб»єктового
припинення (обмеження) газопостачання
споживачами , крім населення»,
затвердженого постановою КМ України
від 08.12.2006 р. №1687, Споживачу постачання
газу у наступних випадках: а). при
непідтверджені ОДУ ДК «Укртрансгаз»
лімітів газу (через 6 годин після
попередження); б). при порушенні
Споживачем вимог «Правил безпеки
систем газопостачання України»; в). при
несвоєчасній або неповній оплаті
Споживачем наданих послуг; г).
передбачених «Правилами подачі та
використання природного газу в
народному господарстві України; д).
форс мажорних обставин (п.7.1. - 7.4.
Договору).

З матеріалів та обставин справи
вбачається, що 17.05.2010 р. та 12.07.2010 р.
Відповідач двічі направляв Позивачу
приписи №1168/10 та №2050/10 (Т-1,а.с.154, 157) з
вимогою оплатити заборгованість за газ
та попередженням, що у випадку
невиконання цієї вимоги
транспортування газу буде припинено
(обмежено) в примусовому порядку.

15.07.2010 р. представниками Відповідача
складено акт №2091/10 (Т-1, а.с.156) про те, що
на підприємстві Позивача перекрито
постачання газу за заборгованість,
газову мережу роз»єднано на вводі,
встановлено заглушку і опломбовано.

30.11.2010 р. Господарським судом
Львівської області винесено рішення у
справі №28/117 за позовом ТзОВ СП
«Піцца-Пронто» до ВАТ «Львівгаз» про
зобов»язання до виконання умов
Договору, яким позов задоволено
повністю та зобов»язано ВАТ «Львівгаз»
виконувати умови Договору з постачання
природного газу №Г235 від 30.11.2009 р.,
шляхом відновлення постачання
природного газу ТзОВ СП «Піцца-Пронто»
по вул. Городоцькій, 61 у м. Львові (Т-1,
а.с.8-10).

З вищевказаного рішення вбачається, що
судом на підставі платіжних доручень
та квитанцій Позивача встановлено факт
відсутності заборгованості Позивача
перед Відповідачем станом на момент
відключення газопостачання, в зв»язку
з чим зроблено висновок, що припинення
ВАТ «Львівгаз» 15.07.2010 р. газопостачання
Позивачу за порушення умов Договору
№Г235 з постачання природного газу з
посиланням на заборгованість по оплаті
за спожитий газ є необґрунтованим.

Дане рішення Відповідачем виконано
29.03.2011 р., про що свідчить складений
представниками Відповідача акт (Т-1,
а.с.32) та постанова про закінчення
виконавчого провадження ВП №24198282 від
01.04.2011 р. (Т-1, а.с.31).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 15
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути зокрема:
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Як в позовній заяві, так і в апеляційній
скарзі Позивач наголошує на тому, що у
зв»язку з необґрунтованим
відключенням газопостачання,
Відповідач спричинив йому збитків у
вигляді не отриманих доходів. Дане
твердження обгрунтовує тим, що між ним
та ПП «Офіт-Сервіс» укладено угоду від
11.05.2010 р., згідно умов якої ПП
«Офіт-Сервіс» доручає, а Позивач
приймає на себе обслуговування
(харчування) організованих груп
туристів та індивідуальних туристів
згідно попереднього замовлення в кафе
(Т-1, а.с.28). Однак, у зв»язку з
відключення газопостачання, Позивач
змушений був достроково розірвати дану
угоду (Т-1, а.с.29).

Позивач в обґрунтування своїх вимог
подав висновок спеціаліста
«розрахунок втраченої вигоди
спільного українсько-американського
ТзОВ «Піцца-Пронто» при відключенні
газу підприємством - постачальником
«Львівгаз» за період з 15.07.2010 р. по 29.03.2011
р.», складений в 2013 р. доцентом кафедри
«Економіка підприємства та
інвестицій» НУ «Львівська
політехніка», кандидатом економічних
наук Данилович Т.Б. (Т-1, а.с.11-20).

Згідно даного Висновку, втрачена
вигода (недоотриманий чистий прибуток)
ТзОВ СП «Піцца-Пронто» за відповідний
період становить 219 294,17 грн. , в тому
числі за невиконання умов Угоди від
11.05.2010 р. з ПП «Офіт-Сервіс» на
харчування організованих груп
туристів та індивідуальних туристів -
105 413,40 грн., а з врахуванням авансового
платежу , яке підприємство робило
господарюючому суб»єкту «Львівгаз» в
сумі 1 325,28 грн., сумарна втрачена вигода
становить 220 619,45 грн.

Також Позивач вважає, що йому завдано
моральної шкоди, яка полягає в
приниженні його ділової репутації ,
оскільки численні випадкові клієнти , в
тому числі і постійні, які заходили в
кафе з метою харчування, не мали
можливості задовільнити свої потреби
через відсутність відповідних страв,
які неможливо було приготувати через
відсутність газопостачання.
Відповідно до цього, Позивач зазначає,
що кафе втратило потенційну клієнтуру
і втратило ділову репутацію перед
своїми контрагентами, принижено
престиж підприємства як закладу
громадського харчування , знижено
довіру до нього.

При перегляді рішення в апеляційному
порядку судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду
керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦК
України підставою виникнення
цивільних прав і обов»язків, у тому
числі щодо відшкодування кредиторові
або іншій особі збитків (шкоди) є
зобов»язання, які виникають з
договорів та інших правочинів або
внаслідок завдання шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є витрати, яких особа
зазнала у зв"язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Частиною 2 ст. 22 ЦК України збитками є,
зокрема, доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

У відповідності до вимог ст. 610 ЦК
України порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 174 Господарського кодексу
України (надалі - ГК України)
господарські зобов»язання можуть
виникати внаслідок заподіяння шкоди
суб»єкту або суб»єктом господарювання.

Крім цього, в силу положень ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає зокрема у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов»язана з
розміром цього відшкодування.

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено,
що під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи , які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов»язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

У відповідності до вимог ст. 225 ГК
України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються зокрема,
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона , яка зазнала збитків ,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов»язання
другою стороною ; матеріальна
компенсація моральної шкоди у випадках
, передбачених законом.

Згідно ст..623 ЦК України розмір збитків,
завданих порушенням зобов»язання ,
доказуються кредитором. При визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Враховуючи вищенаведене, ст. ст. 22, 23, 623
ЦК України та ст. ст. 224 225 ГК України для
застосування таких засобів
відповідальності, як стягнення збитків
у вигляді неодержаних доходів
(упущеної вигоди), а також стягнення
моральної шкоди , необхідними є
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, збитків,
причинного зв»язку між протиправною
поведінкою боржника та завданими
збитками, вини, а також встановлення
заходів, вжитих стороною для одержання
такої вигоди.

Відсутність хоча б одного із
зазначених елементів, що утворюють
склад цивільного правопорушення,
звільняє боржника від
відповідальності, оскільки його
поведінка не може бути кваліфікована,
як правопорушення. При цьому, на
Позивача покладається обов»язок
довести наявність збитків,
протиправність поведінки заподіювача
збитків та причинний зв»язок такої
поведінки із заподіяними збитками.
Натомість, вина боржника у порушенні
зобов»язання презюмується та не
підлягає доведенню кредитором, тобто
саме Відповідач повинен довести, що в
його діях відсутня вина у заподіянні
збитків.

Протиправною є поведінка, яка не
відповідає вимогам закону чи іншого
нормативного акту, або виявляється у
невиконанні чи неналежному виконанні
договірного зобов»язання, тягне за
собою порушення (зменшення, обмеження)
майнових прав (благ) і законних
інтересів іншої особи.

Відповідач як в суді першої інстанції
так і в апеляційній інстанції вказує на
те, що ним правомірно відключено
газопостачання Позивачу, оскільки
фактичними підставами такого
відключення та опломбування
газопроводу були не лише наявність
заборгованості Позивача, але й
відсутність у Позивача Договору на
постачання газу, відсутність лімітів
газу, відсутність у Позивача
укладеного з спеціалізованою
організацією договору на технічне
обслуговування його системи
газопостачання, не проходження
відповідальним за газове господарство
Позивача навчання та атестації, а також
не проведення Позивачем періодичної
прочистки димових і вентиляційних
каналів системи газопостачання.

З даного приводу судова колегія
зазначає, що правомірність дій
Відповідача по відключенню від
газопостачання Позивача була
предметом розгляду у справі №28/117.
Рішенням Господарського суду
Львівської області від 30.11.2010 р.
зобов»язано ВАТ «Львівгаз» відновити
постачання природного газу ТзОВ СП
«Піцца-Пронто» по вул. Городоцькій , 61 у
м. Львові.

Наявність чи відсутність
заборгованості Позивача перед
Відповідачем станом на момент
відключення газу, а також інші
правовідносини сторін щодо постачання
газу , на які наголошує представник
Відповідача у відзиві, були предметом
розгляду в господарській справі №28/117,
рішення по якій, як зазначалось вище,
виконано 29.03.2011 р., а тому в силу вимог
ст. 35 ГПК України дане рішення не
підлягає переоцінці при розгляді
справи про стягнення сум упущеної
вигоди та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок неправомірних дій
Відповідача, як стверджує Позивач.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін , а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи , які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування , не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У постанові Верховного Суду України
№3-64гс11 від 04.07.2011 р. зазначено, що
пред»явлення вимоги про відшкодування
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
покладає на кредитора обов»язок
довести , що ці доходи (вигода) не є
абстрактиними, а дійсно були б ним
отримані в разі належного виконання
боржником своїх обов»язків. При
визначенні реальності неодержаних
доходів мають враховуватися заходи,
вжиті кредитором для їх одержання. У
вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються ті збитки, які могли б
бути реально отримані при належному
виконанні зобов»язання.

Місцевим господарським судом вірно
зазначено, що пред»являчи вимогу про
відшкодування неодержаних доходів ,
Позивач повинен довести також, що він
міг і повинен був отримати визначені
доходи, і тільки неправомірні дії
Відповідача стали єдиною і достатньою
причиною, яка позбавила його
можливості отримати прибуток.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія Львівського апеляційного
господарського суду погоджується з
твердженнями місцевого суду про те, що
висновок спеціаліста є неналежним
доказом в розумінні ст. 32 ГПК України.

З нього вбачається, що за період з 01.07.2010
р. по 29.03.2011 р. втрачена вигода
(недоотриманий чистий прибуток) ТзОВ СП
«Піцца-Пронто» становить 219 294,17 грн. в
тому числі за невиконання умов Угоди
від 11.05.2010 р. з ПП «Офіт-Сервіс» на
харчування організованих груп
туристів та індивідуальних туристів -
105 413,40 грн. Однак, даний збиток
спеціаліст розрахував з того, що ПП
«Офіт-Сервіс» забезпечуватиме
Позивача щоденно туристами в
середньому в кількості від 20 до 34 осіб,
кожен з котрих харчуватиметься в
середньому на 24,20 грн.

Згідно розділу 1 Угоди від 11.05.2010 р. (Т-1,
а.с.28) вбачається, що Замовник доручає ,
а Виконавець приймає на себе
обслуговування (харчування)
організованих груп туристів та
індивідуальних туристів згідно
попереднього замовлення в кафе. При
цьому в умовах договору не зазначено
обов»язку ПП «Офіт-сервіс» щоденно
забезпечувати Позивача туристами, тим
більше, як вказано у висновку, в
кількості 20-34 осіб (з кількості яких
визначався розмір втраченої вигоди).

Крім цього, згідно п. 2.1. Угоди
визначено, що Замовник зобов»язаний
подати Виконавцю попередню заявку не
пізніше ніж за 3 дні до початку
обслуговування. Дане положення , вказує
на те, що організація туристів для
харчування в кафе Позивача повинна
була бути епізодичною, оскільки ПП
«Офіт-Сервіс» зобов»язувалося надати
Позивачу попередню заяву не пізніше,
ніж за 3 дні до початку обслуговування.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що поданий Позивачем висновок
спеціаліста ґрунтується на умовних
припущеннях про можливість отримання
абстрактного прибутку в результаті
випадкового збігу обставин, а не на
конкретно визначених зобов»язаннях
інших осіб. Відповідно до цього, судова
колегія вважає, що розмір упущеної
вигоди не підтверджується матеріалами
справи.

У висновку спеціаліста вказано, що з
врахуванням авансового платежу, який
підприємство зробило Відповідачу в
сумі 1 325,28 грн., сумарна втрачена вигода
становить 220 619,45 грн. Однак із змісту
рішення по справі №28/117 не вбачається,
встановленим факт здійснення
Позивачем авансового платежу на
вказану суму станом на момент
припинення газопостачання, відтак в
цій частині висновок є також
необґрунтованим.

З наявних в матеріалах справи
декларацій розрахунку сплати єдиного
податку суб'єктом малого підприємства -
юридичною особою (а.с.163-173), виручка
Позивача від реалізації продукції за
2005 рік становила 149 302,00 грн., за 2006р. - 138
416,00 грн., за 2007р. - 101 656,00 грн., за 2008р. - 88
151,00 грн., за 2009р. - 59 181,00 грн., за 2010р. - 59
468,00 грн., за 2011р. - 39 905,00 грн., за 2012р. - 30
067,41 грн. і за 2013р. - 25 352,07 грн.

Враховуючи вищенаведене, протягом
досліджуваного періоду позивач ніколи
за рік не отримував не те, що чистого
прибутку в розмірі понад 200 000,00
гривень, а навіть валового доходу від
реалізації продукції на вказану суму.
Крім цього, про відсутність реальних
можливостей у позивача отримати
заявлений до відшкодування чистий
прибуток свідчить і те, що як
вбачається з декларацій, починаючи з
першого кварталу 2009 року і протягом
наступних років середньооблікова
чисельність працюючих в позивача
становила всього одна людина.

Крім цього, з Декларації розрахунку
сплати єдиного податку суб'єктом
малого підприємництва - юридичною
особою за 2010 рік (Т-1, а.с.168) вбачається,
що за І та ІІ квартал 2010 року (період
коли газопостачання відповідачем
надавалося) позивач отримав виручку
від реалізації продукції на суму 30 412
грн., водночас за ІІІ та IV квартал 2010р.
(період коли газопостачання було
припинено) Позивачем отримано виручку
майже в аналогічному розмірі, а саме 29
056 грн., відтак судова колегія
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про
безпідставність претензій Позивача на
заявлену суму.

Щодо стягнення з Відповідача 25 000,00 грн.
моральної шкоди, судова колегія
зазначає наступне.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 р.
зазначено, що при вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Судова колегія зазначає, що Позивачем
не обґрунтовано належними та
допустимими доказами в розумінні ст. 34
ГПК України завдання моральної шкоди
Відповідачем на суму 25 000,00 грн.
Посилання Позивача на втрату
потенційної клієнтури і втрату ділової
репутації перед своїми контрагентами є
абстрактиними, з огляду на те, що таке
твердження не підтверджено належними
доказами.

При цьому, місцевим господарським
судом вірно зазначено, що згідно
положень ст. ст. 42, 44 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна , систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб»єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду
погоджуються з висновком місцевого
господарського суду про те, що зниження
фінансових показників позивача є
результатом його господарської
діяльності, яка здійснюється ним на
власний ризик, а тому не може слугувати
доказом заподіяння шкоди діловій
репутації Позивача. Як вбачається з
матеріалів справи, Позивачем не
доведено того, що це зниження відбулося
саме через відключення Відповідачем
газопостачання.

Крім цього, в матеріалах справи наявна
постанова Галицької районної
санітарно-епідеміологічної станції
№9/02 від 11.01.2007р. про застосування
адміністративно-запобіжних заходів за
порушення санітарного законодавства
відповідно до котрої Галицька районна
СЕС постановила припинити діяльність
кафе СП "Піцца-Пронто" з виготовлення
піци на вул. Городоцькій, 61 з 12.01.2007р. на
постійно у зв'язку з порушенням
санітарних норм, правил і гігієнічних
нормативів (Т-1,а.с.233).

Відповідно до цього, місцевим
господарським судом правомірно
відмовлено в задоволенні позовних
вимог про стягнення 220 619,45 грн. збитків,
у вигляді упущеної вигоди та 25 000,00 грн.
моральної шкоди.

У відповідності до вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об"єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
доводами апеляційної скарги
правомірності висновків суду першої
інстанції не спростовано, обставини,
які відповідно до статті 104 ГПК України
є підставами для скасування рішення
суду першої інстанції, в порядку
статтей 33,34 ГПК України, апелянтом не
доведено, а оскаржуване судове рішення
прийняте у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права,
фактичними обставинами та матеріалами
справи, апеляційний господарський суд
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення місцевого
господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу
залишено без задоволення, витрати по
сплаті судового збору за перегляд
рішення місцевого господарського суду
в апеляційному порядку, у
відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
99, 101, 102, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський
суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду
Львівської області від 29.05.2014 р. у
справі № 914/1130/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю - спільного
українсько-американського
підприємства "Піцца-Пронто" від 24.06.2014 р.
№24 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України в порядку
та строки, передбачені статтями 109-110
Господарського процесуального кодексу
України.

4. Справу № 914/1130/14 повернути
Господарському суду Львівської
області.

Повний текст постанови складено та
підписано 08.08.14 р.

Головуючий суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Гриців В.М.

Суддя
Данко Л.С.