ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
Справа № 917/221/14

Колегія суддів у складі: головуючого
судді Бородіної Л.І., судді Гетьмана
Р.А., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Мальченко О.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Лещенко Г.М. - за
довіреністю від 03.04.2014р.;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» (вх. № 1827)

на рішення господарського суду
Полтавської області від 27.05.2014р.

у справі № 917/221/14

за позовом ПАТ «Полтаваобленерго» в
особі Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго», м. Кременчук,

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Кременчук,

про стягнення 30557,07грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 27.05.2014р. у
справі №917/221/14 (суддя Безрук Т.М.)
відмовлено у задоволенні позову ПАТ
«Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» до ФОП ОСОБА_2 про
стягнення вартості теплової енергії,
поставленої за період з жовтня 2009 року
по грудень 2010року. Рішення суду з
посиланням на ст.ст.257,261, 264, 267 ЦК
України мотивовано тим, що позовні
вимоги заявлені після спливу позовної
давності, про застосування якої подано
заяву відповідачем, та за відсутністю
поважних причин пропуску цього строку.

ПАТ «Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» з рішенням суду
першої інстанції не погодилось та
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Полтавської області від 27.05.2014 р. у
справі №917/221/14 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог
апелянт посилається на те, що місцевий
господарський суд дійшов передчасного
висновку про сплив позовної давності,
оскільки за приписами статті 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається, зокрема, у разі
пред'явлення особою позову, що і було
здійснено позивачем. Так, у 2012році ПАТ
«Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» звернулось до
Автозаводського районного суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію, в тому числі, і за
період з жовтня 2009року по січень
2012року, а отже, на думку апелянта,
перебіг позовної давності був
перерваний з пред'явленням
відповідного позову.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
27.07.2014р. у зв'язку з відпусткою судді
Фоміної В.О. для розгляду справи №917/221/14
сформовано колегію суддів у складі:
головуючого судді Бородіної Л.І., судді
Лакізи В.В., судді Гетьмана Р.А. (а.с.211).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив скасувати
рішення місцевого господарського суду
і прийняти нове рішення, яким
задовольнити вимоги позивача та
стягнути з відповідача грошові кошти у
розмірі 30557,07грн.

Відповідач належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про що свідчить відтиск штампу
на останньому аркуші ухвали
Харківського апеляційного
господарського суду від 11.07.2014р. та
повідомлення про вручення поштового
відправлення, проте не скористався
своїм правом на участь у судовому
засіданні.

Враховуючи належне повідомлення
відповідача про час та місце засідання
суду, а також те, що явка представників
сторін не була визнана судом
обов'язковою, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за відсутністю представника
відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

01.12.2001р. між ВАТ «Полтаваобленерго» в
особі Кременчуцької філії ВАТ
«Полтаваобленерго» (назву якого
змінено на ПАТ «Полтаваобленерго» в
особі Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго», про що свідчить
свідоцтво про держану реєстрацію
юридичної особи від 05.05.2011р.)
(енергопостачальною організацією) та
Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2 (споживачем)
укладений договір на постачання
теплової енергії в гарячій воді №1151,
згідно з п.1 якого енергопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати споживачу теплову енергію в
гарячій воді у визначених договором
обсягах, а споживач зобов'язується
оплачувати за одержану теплову енергію
за встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором
(а.с.108-109).

Відповідно до п. 6.2 цього договору
розрахунки за теплову енергію, що
споживається, проводяться виключно в
грошовій формі відповідно до
встановлених тарифів. У разі зміни
тарифів, оплата «споживачем» наданих
йому послуг здійснюється за новими
цінами з часу їх введення без зміни
умов договору.

Споживач за три дні до початку
розрахункового періоду сплачує
«енергопостачальній організації»
вартість зазначеної в договорі
кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період,
з урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок місяця (п.6.3
договору).

У п.10.1 цього договору зазначено, що він
набирає чинності з дня його підписання
та діє до 31.12.2002р.

Договір вважається пролонгованим на
кожен наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією зі сторін (п.10.4 договору).

У додатку №1 до договору №1151,
зазначено, для опалення приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
визначено теплове навантаження в
розмірі 0,015293Гкал/год (а.с.110).

Дане навантаження було визначено
відповідно до розрахунку навантаження
та місячних обсягів теплоспоживання з
опалення, в якому за основу вихідних
даних взято площу приміщення 157,66 кв.м
(а.с.111). З матеріалів справи
вбачається, що 21.04.2008р. між Фондом
міського майна Кременчуцької міської
ради Полтавської області та ОСОБА_2
укладений договір купівлі-продажу
приміщення шляхом викупу №27, за
умовами якого ОСОБА_2 придбав у
власність нежитлове приміщення
загальною площею : 263,9 кв.м, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.11,12).

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 05.08.2008р.
порушено провадження у справі про
банкрутство Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 в порядку ст.11 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» (
а.с.125).

Ухвалою місцевого господарського суду
від 26.03.2009р. у даній справі внесено до
реєстру вимог кредиторів наступних
кредиторів: ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» в
особі філії - у сумі, еквівалентній
366086,19дол. США та 297089,17грн. (5 черга), 203грн.
(1 черга); ВАТ «Райффайзен банк Аваль» - в
сумі, еквівалентній 244814,68дол. США (5
черга), 125грн. (1 черга); УПФ України
Автозаводського району в м.Кременчуці -
6204,12 грн. (2 черга); Кременчуцький
міськрайонний центр зайнятості - 143,13
грн. (2 черга); ТОВ "Союз-Віктан Трейд" -
45548,60грн., 125,00грн. (1 черга); ВАТ
"Полтаваобленерго" в особі
Кременчуцької філії - 3520,71 грн. (5 черга),
203,00 грн. (1 черга); ТОВ "Комерційна фірма
"Крок" - 10863,96грн., 125грн. (1 черга);
Приватну промислово-торгівельну
фірму "ЮСІ" - 4454,72 грн. (5 черга), ОСОБА_3 -
у сумі, еквівалентній 35000,00 дол.США (1
черга); банк "Фінанси та кредит" в особі
філії у Полтавській області - 645337,00 грн.
(1 черга); суд ухвалив, що вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі відповідно до п.2 ст.14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» вважаються
погашеними (а.с.126).

Постановою господарського суду
Полтавської області від 05.05.2009р. у
справі №4/110 визнано ФОП ОСОБА_2
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру (а.с.127).

Ухвалою місцевого господарського суду
від 21.12.2012р. у вказаній справі
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_2;
припинено державну реєстрацію ФОП
ОСОБА_2; зобов'язано державного
реєстратора внести до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запис про
припинення підприємницької діяльності
ФОП ОСОБА_2; визнано погашеними вимоги
всіх кредиторів, не задоволених у
зв'язку з відсутністю майна боржника;
припинено провадження у справі
(а.с.101,102).

27.12.2010р. до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесені записи
наступного змісту: «Дата державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємцем,
а також підстава для її внесення:
27.12.2010р., припинено, за рішенням суду.
Судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи підприємця у зв'язку з визнанням
її банкрутом, 21.12.2010, 4/110, господарський
суд Полтавської області»; «Дата та
номер запису в Єдиному державному
реєстрі про проведення державної
реєстрації фізичної особи-підприємця -
у разі, коли державна реєстрація
фізичної особи-підприємця була
проведена після набрання чинності
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців»: 15.03.2012р.», про що
свідчить витяг з ЄДРПОУ від 21.03.2014р.
(а.с.65,66).

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 03.10.2013р. у
справі №1601/11218/12 (яке набрало законної
сили) апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволено частково; рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
15.12.2012р. змінено, стягнуто зі ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Полтаваобленерго»
заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з січня 2011року по
січень 2012року включно в сумі 33313грн. та
у повернення сплаченого судового збору
333,13грн. Скасовано в частині стягнення
зі ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Полтаваобленерго» заборгованості за
спожиту електричну енергію за період з
жовтня 2009р. по грудень 2010р.; провадження
у справі в цій частині позовних вимог
ПАТ «Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» закрито (а.с.46-49).

Апеляційним судом Полтавської області
при розгляді даної справи встановлено,
що ОСОБА_2 з 15.06.1993р. по 27.12.2010р. був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та у період
з жовтня 2009року по грудень 2010року йому
надавались послуги на задоволення
потреб фізичної особи-підприємця щодо
забезпечення експлуатації нежитлового
приміщення, що використовується ним у
підприємницькій діяльності.

11.02.2014р. ПАТ «Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» звернулось до
господарського суду Полтавської
області з позовом про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію у вигляді централізованого
опалення за період з жовтня 2009року по
грудень 2010року у сумі 30557,07грн. (а.с.3,4).

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 27.05.2014р. у
справі № 917/211/14 у задоволенні позову
відмовлено з підстав, викладених вище
(а.с.178-182).

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є
стягнення заборгованості за теплову
енергію за період з жовтня 2009року по
грудень 2010року.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Полтавської області від 05.08.2008р.
порушено провадження у справі про
банкрутство Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 в порядку ст.11 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» (
а.с.125).

02.12.2008р. в газеті «Урядовий кур'єр» (№226)
опубліковано оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
та визначено термін для звернення з
кредиторськими вимогами до боржника,
про що зазначено в ухвалі від 26.03.2009р. у
справі №4/110.

Постановою господарського суду
Полтавської області від 05.05.2009р. у
справі №4/110 визнано ФОП ОСОБА_2
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

Ухвалою місцевого господарського суду
від 21.12.2012р. у цій справі затверджено
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс ФОП ОСОБА_2; припинено державну
реєстрацію ФОП ОСОБА_2

З наведеного вбачається, що спірні
правовідносини виникли між сторонами
спору у період перебування ФОП ОСОБА_2 в
процедурі банкрутства.

За таких обставин, спірні
правовідносини регулюються нормами ЦК
України, Закону України «Про
теплопостачання » з урахуванням
особливостей, встановлених Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції чинній на момент виникнення
правовідносин) кредитор - юридична або
фізична особа, яка має у встановленому
порядку підтверджені документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника, щодо виплати заборгованості
із заробітної плати працівникам
боржника, а також органи державної
податкової служби та інші державні
органи, які здійснюють контроль за
правильністю та своєчасністю
справляння страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство та вимоги яких не
забезпечені заставою майна боржника.
До конкурсних кредиторів відносяться
також кредитори, вимоги яких до
боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Отже, поточними кредиторами слід
вважати тих кредиторів, термін
виконання вимог яких до боржника
настав після порушення справи про
банкрутство.

Частиною 1 статті 23 Закону про
банкрутство встановлено, що з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: підприємницька діяльність
банкрута завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі можливості її продажу;
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута та зобов'язання
щодо сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав; припиняється нарахування
неустойки (штрафу, пені), процентів та
інших економічних санкцій по всіх
видах заборгованості банкрута;
відомості про фінансове становище
банкрута перестають бути
конфіденційними чи становити
комерційну таємницю; укладення угод,
пов'язаних з відчуженням майна
банкрута чи передачею його майна
третім особам, допускається в порядку,
передбаченому цим розділом;
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладення
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається; вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури; виконання зобов'язань
боржника, визнаного банкрутом,
здійснюється у випадках і порядку,
передбаченому цим розділом.

З аналізу наведеної норми
вбачається, що в ліквідаційній
процедурі нові зобов'язання у банкрута
можуть виникнути виключно у випадках,
прямо передбачених у цьому Законі, і
порядок їх виконання визначений
спеціальним Законом про банкрутство.

У частинах 8,9 статті 30 Закону про
банкрутство зазначено, що кошти, які
надходять при проведенні
ліквідаційної процедури,
зараховуються на основний рахунок
боржника. З основного рахунку
здійснюються виплати кредиторам у
порядку, передбаченому статтею 31 цього
Закону. З основного рахунку
проводяться такі виплати: поточні
комунальні та експлуатаційні платежі;
інші витрати, пов'язані із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону про
банкрутство ліквідатор з дня свого
призначення здійснює, зокрема, такі
повноваження заявляє в установленому
порядку заперечення по заявлених до
боржника вимогах поточних кредиторів
за зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, і
є неоплаченими.

У частині 9 статті 30 вказаного Закону з
основного рахунку проводяться такі
виплати: поточні комунальні та
експлуатаційні платежі.

Враховуючи приписи Закон про
банкрутство ПАТ «Полтаваобленерго» в
особі Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» зобов'язаний був
звернутись з кредиторськими вимогами
до боржника ФОП ОСОБА_2 під час
процедури банкрутства.

Статтею 40 Закону про банкрутство
визначено підстави для припинення
провадження у справі про банкрутство,
до яких, зокрема, віднесено
затвердження звіту ліквідатора в
порядку, передбаченому статтею 32 цього
Закону.

Приписами статті 31 Закону про
банкрутство визначено черговість
задоволення вимог кредиторів, та
встановлено, що вимоги, заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, не розглядаються і
вважаються погашеними. Вимоги, не
задоволені за недостатністю майна,
вважаються погашеними.

У частині 2 статті 32 Закону про
банкрутство встановлено, що якщо за
результатами ліквідаційного балансу
після задоволення вимог кредиторів не
залишилося майна, господарський суд
виносить ухвалу про ліквідацію
юридичної особи - банкрута. Копія цієї
ухвали направляється органу, який
здійснив державну реєстрацію
юридичної особи - банкрута, та органам
державної статистики для виключення
юридичної особи з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, а також власнику (органу,
уповноваженому управляти майном),
органам державної податкової служби за
місцезнаходженням банкрута.

Як зазначалось вище, ухвалою
господарського суду Полтавської
області від 21.12.2010р. у справі №4/110
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_2;
припинено державну реєстрацію ФОП
ОСОБА_2; визначено, що вимоги всіх
кредиторів, не задоволені у зв'язку з
відсутністю майна, вважаються
погашеними. Вказана ухвала набрала
законної сили та відповідно до статті
115 ГПК України є обов'язковою до
виконання на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону
про банкрутство після завершення
розрахунків з кредиторами
громадянин-підприємець, визнаний
банкрутом, звільняється від подальшого
виконання вимог кредиторів, що були
заявлені після визнання
громадянина-підприємця банкрутом, за
винятком вимог, передбачених абзацом
другим цієї частини.

Вимоги кредиторів щодо відшкодування
шкоди, заподіяної життю та здоров'ю
громадян, вимоги щодо стягнення
аліментів, вимоги щодо стягнення на
майно, яке перебуває у заставі з
підстав, не пов'язаних із здійсненням
громадянином-підприємцем
підприємницької діяльності, а також
інші вимоги особистого характеру, які
не були задоволені в порядку виконання
постанови господарського суду про
визнання громадянина-підприємця
банкрутом або які погашені частково чи
не заявлені після визнання
громадянина-підприємця банкрутом,
можуть бути заявлені після закінчення
провадження у справі про банкрутство
громадянина-підприємця відповідно в
повному обсязі або в незадоволеній їх
частині в порядку, встановленому
цивільним законодавством України.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частинами 1,2 статті 258
Цивільного кодексу України для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Загальний строк позовної давності
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257ЦК України).

Відповідно до частин 3,4 статті 267
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту (частина 5
статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.261ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась про порушення
свого права або про особу яка його
порушила.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач надавав послуги по постачанню
теплової енергії відповідачу та з
моменту порушення зобов'язання знав
про порушення його права та не був
позбавлений можливості звернутись до
суду за захистом порушеного права.

Доводи Публічного акціонерного
товариства «Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» про переривання
позовної давності у зв'язку із його
зверненням до Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області у вересні 2012року з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію у період з жовтня 2009року по
січень 2012року не приймаються до уваги
судом апеляційної інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до статті 261 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

У пункті 4.4.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. N 10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
зазначено, що за змістом частини другої
статті 264 ЦК України переривання
перебігу позовної давності шляхом
пред'явлення позову матиме місце у разі
не будь-якого подання позову, а
здійсненого з додержанням вимог
процесуального закону, зокрема, статей
54, 56, 57 ГПК. Тому якщо господарським
судом у прийнятті позовної заяви
відмовлено (стаття 62 ГПК) або її
повернуто (стаття 63 названого Кодексу),
то перебіг позовної давності не
переривається. Так само не перериває
цього перебігу подання позову з
порушенням правил підвідомчості справ.

Враховуючи викладене місцевим
господарським судом правомірно
встановлено початок перебігу строку
позовної давності та його закінчення.
Також, обґрунтовано зазначено, що
звернення позивача з позовом з
порушенням правил підвідомчості не
перериває позовної давності, що також
відображено у пункті 4.2.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013р. N 10 «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів», а отже суд
дійшов обґрунтованого висновку про
сплив позовної давності.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Будь-яких інших доводів, з якими б
апелянт пов'язував необґрунтованість
рішення місцевого господарського суду,
в апеляційній скарзі та в судовому
засіданні представником скаржника не
наведено.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
господарський суд Полтавської області
забезпечив дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
фактичних обставин справи, у зв'язку з
чим підстави для його скасування
відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли підтвердження при
апеляційному перегляді рішення, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Полтавської
області від 27.05.2014р. у справі № 917/221/14 -
без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові
витрати за подання апеляційної скарги
покладаються на заявника апеляційної
скарги - ПАТ «Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго».

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст. 105 ГПК
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Полтаваобленерго» в особі
Кременчуцької філії ПАТ
«Полтаваобленерго» залишити без
задоволення.

2.Рішення господарського суду
Полтавської області від 27.05.2014р. у
справі №917/221/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений
01.08.2014р.

Головуючий суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Лакіза В.В.