ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.Справа № 916/777/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанської Н.В.

(Склад колегії суддів згідно з
розпорядженням голови суду № 1045 від
30.05.2014р.)

При секретарі судового засідання:
Стеблиненко В.С.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились. Про час, дату та місце його
проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

на рішення господарського суду
Одеської області від 05.05.2014р.

по справі № 916/777/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до відповідачів: 1) Селянського
(фермерського) господарства Веклина
Ігоря Тимофійовича

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Совагро"

про стягнення 41 353,67 грн.

Встановила:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю „Компанія
„Ніко-Тайс" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до Селянського (фермерського)
господарства Веклина Ігоря
Тимофійовича та Товариства з
обмеженою відповідальністю „Совагро"
про стягнення заборгованості в сумі 41
353,67 грн., з яких: солідарно просив
стягнути з обох відповідачів 5 000 грн.
відсотків за користування чужими
грошовими коштами; стягнути з СФГ
Веклина І.Т. збитки від інфляції в сумі
848,64 грн., пеню в сумі 3 130,37 грн., 3 % річних
в сумі 381,39 грн. та відсотки за
користування чужими грошовими коштами
в сумі 31 993,27 грн. Крім того, позивач
просив солідарно стягнути з
відповідачів судові витрати по справі,
до складу яких включити витрати на
правову допомогу адвоката в сумі 2 500
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням СФГ Веклина І.Т. прийнятих
на себе зобов'язань за договором
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК060410/3 від 06.04.2010р. щодо своєчасної
оплати придбаної продукції та
виникненням у ТОВ „Компанія
„Ніко-Тайс" як нового кредитора у
вказаних зобов'язаннях права
застосовувати до вказаного
відповідача передбачені вказаною
угодою міри відповідальності, а також
невиконанням ТОВ „Совагро" як
поручителем грошових зобов'язань за
СФГ Веклина І.Т., що виникли з
вищезазначеного договору поставки.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 05.05.2014р. (суддя
Желєзна С.П.) у позові відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем в порушення вимог ст.ст. 32,33
ГПК України належними показами не
доведено факт набуття ним прав
кредитора по відношенню до СФГ Веклина
І.Т. та факт наявності будь-яких
зобов'язань названого відповідача за
договором поставки на умовах товарного
кредиту № ТК0604100/9 від 06.04.2010р.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить його скасувати та винести
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі. Крім
того, скаржник просить покласти на
відповідачів витрати, пов'язані із
сплатою судового збору за розгляд
апеляційної скарги.

Апелянт у скарзі посилаючись на факт
укладення із ТОВ „Корпорація
Агросинтез" угоди про заміну кредитора
у зобов'язанні № 15-11/12-43 від 15.11.2012р. (з
урахуванням додаткових угод № 1 від
22.04.2013р. та № 1 від 14.08.2013р.), наполягає на
тому, що до нього як до нового кредитора
у зобов'язаннях щодо нарахування
заходів відповідальності Покупця, які
виникли із договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК060410/3 від 06.04.2010р.,
перейшло право вимоги до СФГ Веклина
І.Т. щодо стягнення збитків від
інфляції в сумі 848,64 грн., трьох
відсотків річних в сумі 381,39 грн.,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами в сумі 36 993,27 грн. та
пені в сумі 3 130,37 грн.

Доводи апеляційної скарги фактично
збігаються з доводами позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, не скористались наданим
їм ст. 22 ГПК України правом та
повноважних представників не
направили.

Сторони про дату, час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином. Причини неявки повноважних
представників суду не відомі.

Апеляційною інстанцією також
враховано, що явка представників
сторін не визнавалась судом
обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140
„Про деякі питання запобігання
зловживанню процесуальними правами у
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про
достатність у матеріалах справи
документальних доказів для вирішення
спору по суті за відсутності
представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
наявні докази, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, повноту та об'єктивність
дослідження обставин справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, 06.04.2010р. між ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" (Постачальник) та СФГ
Веклина І.Т. (Покупець) був укладений
договір поставки на умовах товарного
кредиту № ТК060410/3, за умовами якого
Постачальник зобов'язався поставити та
передати у власність Покупця
насіннєвий матеріал (далі по тексту
договору - „товар" або „насіння") та
хімічні засоби захисту рослин (далі по
тексту договору - „товар" або
„препарати"), а Покупець зобов'язався
прийняти товар, сплатити проценти за
користування товарним кредитом та ціну
товару відповідно до умов договору
(додаткових угод та специфікацій до
нього).

У відповідності до специфікацій № 1 від
06.04.2010р. та № 2 від 16.04.2010р. було
погоджено, що предметом договору
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК060410/3 від 06.04.2010р. є товар загальною
вартістю 18 420,56 грн.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 29.11.2010 року
порушено провадження справі № 30/223 (10)
за позовом ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" до СФГ Веклина І.Т. про
стягнення заборгованості в загальній
сумі 24 620,46 грн., що виникла на підставі
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК060410/3 від 06.04.2010р.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 08.02.2011р. по
справі № 30/223 (10), докази оскарження
якого в апеляційному порядку в
матеріалах справи відсутні, заявлені
позовні вимоги було задоволено
повністю, присуджено до стягнення із
СФГ Веклина І.Т. на користь ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" суму
основного боргу в розмірі 13 687,55 грн.,
пеню в сумі 485,12 грн., штраф в сумі 4 106,27
грн., збитки від інфляції в сумі 629,63 грн.
проценти за користування чужими
грошовими коштами в сумі 5 711,89 грн.,
держмито в сумі 246,20 грн. та витрати на
ІТЗ судового процесу в сумі 236 грн.

Вказаним судовим рішенням було
встановлено, що СФГ Веклина І.Т. було
допущено порушення прийнятих на себе
за договором поставки на умовах
товарного кредиту № ТК060410/3 від 06.04.2010р.
грошових зобов'язань щодо здійснення
своєчасної та в повному обсязі оплати
вартості придбаної продукції.

Відповідно до частини другої статті 35
ГПК України факти, встановлені
рішенням господарського суду під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, факт порушення СФГ
Веклиним І.Т. прийнятих на себе за
договором поставки на умовах товарного
кредиту № ТК060410/3 від 06.04.2010р. грошових
зобов'язань щодо здійснення своєчасної
та в повному обсязі оплати вартості
придбаної продукції є преюдиціальним
фактом та не потребує доказування при
вирішенні даного спору.

15 листопада 2012 року між ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" (Первісний
кредитор) та ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс"
(Новий кредитор) було укладено угоду
про заміну кредитора у зобов'язанні №
15-11/12-43 (з урахуванням додаткових угод №
1 від 22.04.2013р. та № 1 від 14.08.2013р.), у
відповідності до умов якої Первісний
кредитор відступає Новому кредитору
право вимоги виконання СФГ Веклина І.Т.
(), що надалі по тексту
договору іменується „Боржник",
зобов'язання щодо сплати розміру пені,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами, інфляційних витрат,
3% річних набутих Первісним кредитором
на підставі договору поставки на
умовах товарного кредиту № ТК0604100/9 від
06.04.2010р., у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
Боржником грошового зобов'язання
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК060410/9 від 06.04.2010р.

За цією угодою Новий кредитор одержує
право замість Первісного кредитора
вимагати від Боржника сплати грошових
суми в нарахованої розмірі пені,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами, інфляційних витрат,
3% річних, за весь період існування
основаної заборгованості
(прострочення виконання Боржником
грошового зобов'язання) згідно
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК060410/9 від 06.04.2010р. З моменту
укладення даної угоди, Новий кредитор
наділяється всіма правами Первісного
кредитора, що випливають із умов
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК060410/9 від 06.04.2010р., по
відношенню до Боржника щодо
нарахування пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
3% річних та інфляційних витрат, у
зв'язку із подальшим неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
Боржником грошового зобов'язання
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК060410/9 від 06.04.2010р.
Первісний кредитор зобов'язаний
передати Новому кредитору оригінали
та/або копії документів, що
підтверджують права вимоги виконання
зобов'язання Боржником Новому
кредитору. Передача оригіналів та/або
копій документів оформлюється актом
приймання-передачі.

На виконання умов вказаної угоди (п. 4.1.)
ТОВ „Корпорація Агросинтез" передало,
а ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" прийняло
наступні документи: договір поставки
на умовах товарного кредиту № ТК060410/9
від 06.04.2010р. та рішення господарського
суду Львівської області по справі №
30/223(10) від 08.02.2011р., що підтверджують
права вимоги виконання відповідачем-2
обумовленого зобов'язання.

З посиланням на факт укладення із ТОВ
„Корпорація Агросинтез" угоди про
заміну кредитора у зобов'язанні №
15-11/12-43 від 15.11.2012р. (з урахуванням
додаткових угод № 1 від 22.04.2013р. та № 1
від 14.08.2013р.), позивач наполягає на тому,
що до нього як до нового кредитора у
зобов'язаннях щодо нарахування заходів
відповідальності Покупця, які виникли
із договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК060410/3 від 06.04.2010р.,
перейшло право вимоги до СФГ Веклина
І.Т. щодо стягнення збитків від
інфляції в сумі 848,64 грн., трьох
відсотків річних в сумі 381,39 грн.,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами в сумі 36 993,27 грн. та
пені в сумі 3 130,37 грн., що й зумовило
пред'явлення позивачем даного позову.

Відповідно до ст.173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських
санкцій, передбачених цим Кодексом,
іншими законами або договором.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За вимогами ст. 712 ЦК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 265 ГК
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Отже, як правильно встановлено
судом першої інстанції, у спірних
правовідносинах, що виникли із
договору поставки на умовах товарного
кредиту № ТК060410/3 від 06.04.2010р., СФГ
Веклина І.Т. як покупець виступає
боржником, який був зобов'язаний
здійснити оплату вартості придбаного
товару у строки, визначені даною
угодою, на користь управленої сторони у
даному зобов'язанні - ТОВ „Корпорація
Агросинтез" (кредитора).

Факт неналежного виконання з боку
СФГ Веклина І.Т. грошових зобов'язань
щодо своєчасної та в повному обсязі
оплати вартості придбаного на
виконання умов вказаного договору
товару був встановлений рішенням
господарського суду Львівської
області по справі № 30/223(10) від 08.02.2011р.

Відповідно до ст.ст. 512 - 514 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
зокрема передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги). Правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові. До нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу приписів ст. 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Як вбачається із матеріалів
справи, угода про заміну кредитора у
зобов'язанні № 15-11/12-43 від 15.11.2012р. (з
урахуванням додаткових угод № 1 від
22.04.2013р. та № 1 від 14.08.2013р.), на яку
посилається позивач як на підставу для
набуття ним права вимоги до СФГ Веклина
І.Т., передбачала перехід до ТОВ
„Компанія „Ніко-Тайс" права вимоги
виконання СФГ Веклина І.Т. зобов'язання
щодо сплати розміру пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
інфляційних витрат, 3% річних, яке
виникло на підставі договору поставки
на умовах товарного кредиту № ТК0604100/9
від 06.04.2010р., тобто договору з іншим
порядковим номером ніж той, факт
порушення зобов'язань СФГ Веклина І.Т.
за яким підтверджений матеріалами
справи.

Таким чином, апеляційна інстанція
погоджується з висновком місцевого
суду відносно того, що відступлення
права вимоги допускається виключно
щодо дійсної та існуючої вимоги, тому
угода про заміну кредитора у
зобов'язанні № 15-11/12-43 від 15.11.2012р. (з
урахуванням додаткових угод № 1 від
22.04.2013р. та № 1 від 14.08.2013р.) не може
породжувати будь-яких прав та
обов'язків для СФГ Веклина І.Т.

Отже, в матеріалах справи
відсутні докази, які б свідчили про
наявність у ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс"
прав кредитора по відношенню до СФГ
Веклина І.Т.

Відповідно до частини першої ст. 32
ГПК України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом прядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

За таких обставин, позивачем в
порушення вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
належними доказами не доведено факт
наявності будь-яких зобов'язань СФГ
Веклина І.Т. за договором поставки на
умовах товарного кредиту № ТК0604100/9 від
06.04.2010р.

Враховуючи вищевикладене,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Скаржник ніяких додаткових
пояснень та відповідних доказів до
суду апеляційної інстанції не надав, а
тому зазначені вище факти під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції нічим спростовані не були, а
відповідно, в порушення статті 33
Господарського процесуального кодексу
України і не були доведені ті
обставини, на які скаржник посилався як
на підставу своїх доводів та вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки місцевого
суду, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає, що рішення місцевого суду
прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України для його
зміни чи скасування, відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга
залишається без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101,103 п.1,105 ГПК
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Ніко-Тайс" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Одеської області від 05.05.2014р. по справі
№ 916/777/14 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано
07.08.2014р.

Головуючий суддя
В.А. Лисенко

Суддя
П.Ф. Мацюра

Суддя
Н.В. Ліпчанська