ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24.07.14 №910/15071/14. Суддя Митрохіна А.В.,
розглянувши

позовну заяву акціонера ПАТ
"Укрнефтехимпроект" ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства
"Український інститут по проектуванню
нафтопереробних та нафтохімічних
підприємств" (ПАТ"Укрнафтохімпроект")

про визнання актів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Акціонер ПАТ "Укрнефтехимпроект"
ОСОБА_1 звернувся до Господарського
суду міста Києва із позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Український інститут по проектуванню
нафтопереробних та нафтохімічних
підприємств" (ПАТ"Укрнафтохімпроект")
про визнання актів недійсними.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява без номеру
(вх. №15071/14 від 21.07.2014 і додані до неї
документи підлягають поверненню
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно п. 2.20. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України" чинним
законодавством не встановлено якихось
спеціальних вимог щодо оформлення
платіжних документів, за якими
перераховуються суми судового збору.
Отже, таке перерахування здійснюється
за загальними правилами згідно з
вимогами Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні" і
відповідних нормативно-правових актів
Національного банку України.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється, зокрема, за подання до
суду позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. За подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збору
встановлюються у розмірі 2 % ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.)
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат (73 080, 00 грн.). За подання
позовної заяви немайнового характеру
ставка судового збору становить 1
розмір мінімальної заробітної плати (1
218, 00 грн.).

Згідно із п. 2.13 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
судовий збір, оскільки інше не
передбачено Законом, сплачується
окремо за подання кожної позовної
заяви (заяви, скарги).

З огляду на викладені положення
вбачається, що справляння судового
збору за подачу позову до суду
здійснюється окремо по кожній позовній
заяві.

Якщо заявником не подано належних
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі або
(за необхідності) документів, що
підтверджують звільнення від його
сплати, заява (скарга) повертається
господарським судом з підстав
передбачених ГПК, а саме статтею 435,
пунктом 4 частини першої статті 63,
пунктом 3 частини першої статті 97,
пунктом 4 частини першої статті 1113,
частиною другою і пунктом 1 частини
четвертої статті 11120, пунктом 3 частини
шостої статті 113, частиною п'ятою статті
1222, частиною п'ятою статті 1228. При цьому
якщо таке повернення здійснюється у
зв'язку з недодержанням заявником
вимог закону щодо порядку та/або
розміру сплати судового збору (сплата
його не до спеціального фонду
державного бюджету України або в
меншому розмірі, ніж необхідно), то у
відповідній ухвалі господарського
суду має бути зазначено правильний
порядок сплати та/або розмір судового
збору.

З наданих до суду позовних матеріалів,
а саме оригіналів квитанцій:

-№к55/E/89 від 14.05.2013 на суму 1147,00 грн.;

-№к55/G/119 від 16.01.2014 на суму 71,00 грн.
вбачається, що вищевказані квитанції
вже використовувалися ОСОБА_1, в якості
підтвердження сплати судового збору у
справі №910/6179/13.

Крім того, судом встановлено, що
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва у справі від 14.07.2014
№910/6179/13 повернуто ОСОБА_1 з Державного
бюджету України судовий збір на
загальну суму 1289 (одна тисяча двісті
вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп.,
сплаченого за квитанціями: -№к55/E/89 від
14.05.2013; -№к55/G/119 від 16.01.2014; -№к55/G/116 від
16.01.2014. Дана ухвала набирає законної
сили з моменту прийняття, а тому
підстав вважати що кошти сплачені за
платіжними дорученнями: №к55/E/89 від
14.05.2013; №к55/G/119 від 16.01.2014 знаходяться на
відповідних рахунках в Державній
казначейській службі України у суду
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі повернення заяви або скарги.
Повернення сплаченої суми судового
збору здійснюється в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади із забезпеченням
реалізації державної фінансової
політики.

Підсумовуючи викладене, заявником було
повторно подано раніше використані в
якості підтвердження оплати судового
збору квитанції: -№к55/E/89 від 14.05.2013 на
суму 1147,00 грн.; -№к55/G/119 від 16.01.2014 на суму
71,00 грн., а доказів існування обставин, з
якими положення ч. 4 ст. 6 Закону України
"Про судовий збір" передбачають
можливість повторної подачі того ж
самого документа про сплату судового
збору, не надано.

Отже, позивач не виконав вимоги
вищевказаних норм, оскільки
вищезгадані оригінали квитанцій про
перерахування в дохід Державного
бюджету України грошових коштів, в
якості сплати судового збору, не можуть
вважатися належним доказом оплати
судового збору саме за розгляд даної
позовної заяви.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
обставин, на яких ґрунтується позовна
вимога, доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі,
або в належним чином засвідченій копії.

Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Оригінали документів подаються, коли
обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені
тільки такими документами, а також в
інших випадках на вимогу
господарського суду.

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізит
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

За таких обставин, додані позивачем до
позовної заяви без номеру (вх. №15071/14
від 21.07.2014 документи належним чином не
засвідчені, оскільки на останніх
відсутні будь-які відмітки відповідно
до вказаних вище вимог.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимог
ст.ст. 54, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Проаналізувавши всі наведені вище
обставини, суд дійшов висновку, що
позовна заява не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до Господарського суду
міста Києва з позовом, відповідно до ч. 3
ст. 63 ГПК України.

Керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.В.Митрохіна