ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Справа № 927/537/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши касаційну
скаргуФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4на постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.05.2014у справі№ 927/537/13 господарського
суду Дніпропетровської областіза
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4доПублічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" в особі філії Чернігівське
регіональне управління" Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк"пророзірвання
договорів, зобов'язання закрити
банківські рахунки та витребування
майнав судовому засіданні взяли участь
представники: - позивача ОСОБА_5; -
відповідача повідомлений, але не
з'явився; Розпорядженням секретаря
першої судової палати від 29.07.2014 №02-05/314
змінено склад колегії суддів, в
провадженні якої знаходилась дана
справа, та сформований наступний склад
суддів для розгляду даної справи:
головуючий суддя - Губенко Н.М., судді:
Барицька Т.Л. (доповідач), Картере В.І.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 13.02.2014 у
справі №927/537/13 (суддя Бєлік В.Г.)
частково задоволений позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі
позивач/ФОП ОСОБА_4/скаржник) до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" в особі
філії Чернігівське регіональне
управління" Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" (надалі відповідач/банк);
за рішенням розірвано договір
банківського руху №CNOINJ від 14.03.2008,
укладений між позивачем та
відповідачем; зобов'язано відповідача
в особі Філії "Чернігівське
регіональне управління" Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" закрити банківські
рахунки позивача, а саме: НОМЕР_1 та
НОМЕР_3, а залишки коштів на цих
рахунках перерахувати позивачу на
рахунок НОМЕР_2 в ПУАТ "ФІДОБАНК", МФО
300175; в решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.05.2014 (судді: Іванов О.Г., Подобєд І.М.,
Березкіна О.В.) вказане рішення
місцевого господарського суду
скасовано та прийнято нове рішення,
яким у позові відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із постановою
суду апеляційної інстанції, звернувся
до Вищого господарського суду України
із касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати, а рішення
місцевого суду залишити без змін.

Відповідач надав відзив на касаційну
скаргу позивача, в якому заперечує
проти її доводів, просить постанову
суду апеляційної інстанції залишити
без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулася до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" в особі
філії Чернігівське регіональне
управління" Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" з урахуванням уточнень
позовних вимог про розірвання договору
банківського рахунку №CNOINJ від 14.03.2008,
про зобов'язання відповідача закрити
банківські рахунки позивача НОМЕР_1 та
НОМЕР_3, а залишки коштів на вказаних
рахунках перерахувати позивачу на
рахунок НОМЕР_2 в ПУАТ "ФІДОБАНК", МФО
300175. Крім того, позивач просить
витребувати у відповідача рухоме майно
- невиконане платіжне доручення №1 від
18.10.2012.

В обґрунтування підстав позову,
позивач посилається на те, що
відповідачем не були виконані умови
договору банківського рахунку, а саме:
не було здійснено перерахування з
рахунку позивача грошових коштів на
інший рахунок, згідно з платіжним
дорученням від 18.10.2012. Крім того,
відповідачем не була виконана заява
позивача про закриття банківських
рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_3, відкритих у
відповідача згідно з договором
банківського рахунку №CNOINJ від 14.03.2008.
Як стверджує позивач, згідно з умовами
договору банківського рахунку №CNOINJ
від 14.03.2008 та ст. 1075 ЦК України, позивач
має право на задоволення даного позову.

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України
унормовано, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Частиною 3 статті 1088 Цивільного кодексу
України унормовано, що банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1075
Цивільного кодексу України, договір
банківського рахунка розривається за
заявою клієнта у будь-який час. Залишок
грошових коштів на рахунку видається
клієнтові або за його вказівкою
перераховується на інший рахунок в
строки і в порядку, встановлені
банківськими правилами.

Відповідно до п.20.1 Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України 12.11.2003 № 492 (надалі
Інструкція № 492), поточні рахунки
клієнтів банків закриваються на
підставі заяви клієнта та на інших
підставах, передбачених
законодавством України або договором
між банком і клієнтом. Пунктом 20.5.
Інструкції № 492 унормовано, що закриття
поточного рахунку за бажанням клієнта
здійснюється на підставі його заяви
про закриття поточного рахунку,
складеної в довільній формі із
зазначенням таких обов'язкових
реквізитів: найменування банку;
найменування (прізвища, ім'я, по
батькові), коду за ЄДРПОУ
(реєстраційного номера облікової
картки) власника рахунку;номера
рахунку, який закривається; дати
складання заяви. Заява про закриття
поточного рахунку фізичної особи, у
тому числі фізичної особи-підприємця,
підписується власником рахунку або
уповноваженою ним особою. Заява про
закриття поточного рахунку фізичної
особи-підприємця засвідчується
відбитком печатки (за наявності).
Згідно з п. 20.6. Інструкції № 492 банк за
наявності коштів на поточному рахунку,
який закривається на підставі заяви
клієнта, здійснює завершальні операції
за рахунком з виконання платіжних
вимог на примусове списання (стягнення)
коштів, виплати коштів готівкою,
перерахування залишку коштів згідно з
дорученням клієнта тощо. Датою
закриття поточного рахунку вважається
наступний після проведення останньої
операції за цим рахунком день. Якщо на
поточному рахунку власника немає
залишку коштів, а заява подана в
операційний час банку, то датою
закриття поточного рахунку є день
отримання банком цієї заяви. У заяві
про закриття поточного рахунку
(паперовій копії заяви в електронній
формі) головний бухгалтер банку або
інша уповноважена особа банку зазначає
дату та час отримання заяви, дату
закриття рахунку та засвідчує це своїм
підписом. Заява про закриття поточного
рахунку зберігається в справі з
юридичного оформлення рахунку. У день
закриття поточного рахунку банк
зобов'язаний видати клієнту довідку
про закриття рахунку.

При прийнятті судового рішення у
справі місцевий господарський суд, на
відміну від суду апеляційної
інстанції, керуючись, зокрема,
приписами наведених норм, на підставі
повного та всебічного дослідження
фактичних обставин справи і перевірки
їх наявними доказами з урахуванням
визначених позивачем меж позовних
вимог, встановивши, що: • 14.03.2008
позивачем та відповідачем в особі
філії "Чернігівське регіональне
управління" Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" був укладений договір
банківського рахунку №CNOINJ (надалі
договір), відповідно до п. 1.1. якого банк
відкриває клієнту поточний (поточні)
рахунок (рахунки) у національній та
іноземній валюті (у тому числі
картковий (карткові) та інші рахунки зі
спеціальним режимом використання) та
здійснює його (їх) розрахункове та
касове обслуговування відповідно до
чинного законодавства України,
нормативних актів Національного банку
України та умов цього договору; •
відповідно до п. 1.2. договору банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнту, грошові
кошти, що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунку та здійснювати інші операції
за рахунком (рахунками) у порядку та на
умовах, передбачених цим договором; •
18.10.2012 позивач подав відповідачу
платіжне доручення № 1 від 18.10.2012 для
перерахування коштів в сумі 530 600,00 грн.
на інший свій рахунок в АТ "Ерсте Банк";
• відповідач не перерахував кошти в
сумі 530600,00 грн., зазначені в платіжному
дорученні № 1 від 18.10.2012 на рахунок
позивача в іншому банку; • станом на
18.10.2012 рахунки позивача не були
арештовані, а тому, підстави для
невиконання платіжного доручення № 1
від 18.10.2012 у банку були відсутні; •
17.01.2013 позивач направив відповідачу
заяву про закриття банківських
рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_3; • 21.01.2013
позивачем було сплачено відповідачу
комісію за закриття поточних рахунків
в сумі 240,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням; • ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02.09.2013 у справі №175/146/13-ц
скасований арешт, що був накладений
ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від
14.01.2013, на грошові кошти ФОП ОСОБА_4 на
рахунку НОМЕР_1; • згідно з п. 6.4.
договору від 14.03.2008, банк має право в
установленому законодавством порядку
закрити рахунки за, зокрема, заявою
клієнта; крім того, згідно з вказаною
умовою договору, останній може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї зі сторін у разі
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених цим
договором або законом, дійшов
обґрунтованого висновку на підставі,
зокрема, ст. 1075 ЦК України, п. 6.4.
договору, про наявність підстав для
задоволення позову про розірвання
договору банківського рахунку №CNOINJ
від 14.03.2008, про зобов'язання відповідача
закрити банківські рахунки позивача
НОМЕР_1 та НОМЕР_3, а залишки коштів на
цих рахунках перерахувати на рахунок
позивача в іншому банку.

Водночас, суд апеляційної інстанції
приймаючи постанову у справі не
погодився з висновками суду першої
інстанції, та скасовуючи рішення
місцевого господарського суду, виходив
з того, що на час розгляду місцевим
господарським судом позовної заяви
договір банківського рахунку від 14.03.2008
не міг бути розірваним, оскільки
рахунки, відкриті відповідно до цього
договору неможливо було закрити з тих
підстав, що ухвалами
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 30.10.2012 у
справі №2-410/5280/12 та від 14.01.2013 у справі
№175/146/13-ц був накладений арешт на кошти,
що знаходились на рахунку НОМЕР_1.
Отримання представником банку за
довіреністю вступної та резолютивної
частини ухвали Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26.12.2012 у
справі №490/12112/12/2012 (номер справи у суді
першої інстанції №2-410/5280/12), якою був
скасований арешт, накладений на
грошові кошти, що належать ФОП ОСОБА_4,
не може свідчити про надходження
вказаного судового рішення
безпосередньо від суду до банку, як це
передбачено п. 10.11. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою правління Національного
банку України від 21.01.2004 №22. Крім того,
із вступної та резолютивної частини
ухвали неможливо встановити, які саме
заходи забезпечення і за якою справою
були скасовані.

Суд касаційної інстанції не
погоджується із такими висновками суду
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до п. 10.11. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою правління Національного
банку України від 21.01.2004 №22, зняття
арешту з коштів банк здійснює за
постановою державного виконавця,
прийнятою відповідно до законодавства,
або за постановою слідчого, коли під
час провадження досудового слідства в
застосування цього заходу відпаде
потреба, а також за рішенням суду, яке
надійшло до банку безпосередньо від
суду.

Частиною 3 статті 28 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що представниками
юридичних осіб можуть бути, зокрема,
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації.

Відповідно до статті 246 Цивільного
кодексу України довіреність від імені
юридичної особи видається її органом
або іншою особою, уповноваженою на це
її установчими документами, та
скріплюється печаткою цієї юридичної
особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.12.2012 представником банку Кухарем О.О.
(довіреність від імені банку на Кухара
О.О. міститься в матеріалах справи)
отримано копію вступної та
резолютивної частини ухвали
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26.12.2012 у справі
№22ц-490/12112/12/2012, якою був скасований
арешт, накладений на грошові кошти, що
належать ФОП ОСОБА_4, ухвалою
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 30.10.2012 у
справі №2-410/5280/12.

Згідно з ст. 210 ЦПК України ухвала суду,
що постановляється як окремий
документ, складається з, зокрема, 1)
вступної частини із зазначенням: часу і
місця її постановлення; прізвища та
ініціалів судді (суддів - при
колегіальному розгляді); прізвища та
ініціалів секретаря судового
засідання; імен (найменувань) сторін та
інших осіб, які брали участь у справі;
предмета позовних вимог; 2) описової
частини із зазначенням суті питання, що
вирішується ухвалою; 3) мотивувальної
частини із зазначенням мотивів, з яких
суд дійшов висновків, і закону, яким
керувався суд, постановляючи ухвалу; 4)
резолютивної частини із зазначенням:
висновку суду; строку і порядку
набрання ухвалою законної сили та її
оскарження.

Отже, виходячи із наведеного, отримання
уповноваженим представником банку
вступної та резолютивної частини
ухвали апеляційного суду, в якій,
виходячи з наведених норм,
зазначається висновок суду (тобто
залишення в силі або скасування
судового рішення першої інстанції),
свідчить про отримання банком саме від
суду примірника судового рішення, яким
було скасовано арешт, накладений на
грошові кошти ФОП ОСОБА_4, що не було
враховано апеляційним господарським
судом.

Стосовно посилань суду апеляційної
інстанції на наявність ухвали
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської від 14.01.2013 у справі
№175/146/13-ц, якою був накладений арешт на
кошти, що знаходились на рахунку ФОП
ОСОБА_4 НОМЕР_1, то як вбачається з
матеріалів справи, на момент прийняття
судових рішень у даній справі, вказана
ухвала була скасовано ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02.09.2013.

Суд апеляційної інстанції наведеного
не врахував та припустився порушення
та неправильного застосування норм
процесуального права (приписів ч. 1 ст. 47
ГПК України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього
Кодексу стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності).

В силу ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
судове рішення ухвалюється суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, залишити в силі одне із раніше
прийнятих рішень або постанов.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України приходить до висновку, що
постанова апеляційної інстанції
підлягає скасуванню, а рішення
місцевого господарського суду
залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.05.2014 у справі № 927/537/13 скасувати.
Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 13.02.2014 у
справі №927/537/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді
Т.Л. Барицька

В.І. Картере