РІШЕННЯ

"01" серпня 2014 р.Справа № 921/528/14-г/15

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Галамай О.З. при
секретарі Сиротюк К.В.

розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Остер", м.Вінниця

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроцентр -
Галичина", м.Тернопіль

про стягнення 450 000,00 грн. основного
боргу, 94 437,96 грн. штрафу, 10 498,68 грн. 3%
річних (з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог)

В судове засідання з'явились

від позивача: Коломієць О.С. -
представник , довіреність № 274 від
11.06.2014р.

від відповідача: Демчук С.С. -
представник, довіреність б/н від
01.03.2014р.

Представникам сторін в судовому
засіданні 16.06.2014 р. роз'яснено їх права
та обов'язки, передбачені статтями 20, 22
ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними
засобами в порядку статті 81-1 ГПК
України не здійснювалася через
відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Тернопільської області
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Остер" подано позов
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроцентр - Галичина"
про стягнення 450 000,00 грн.
заборгованості, 65 273,85 грн. пені, 94 437,96
грн. штрафу, 14 603,85 грн. 3% річних та 152 628,28
грн. - інфляції.

Ухвалою суду від 28.05.2014 р. розгляд
справи призначено на 16.06.2014 р.

В судовому засіданні 16.06.2014р. суд
перейшов до розгляду справи по суті та
оглянув оригінали документів, доданих
до позовної заяви. Ухвалою суду від
16.06.2014 р. розгляд справи відкладено на
02.07.2014 р. в зв"язку з неявкою
представника відповідача в судове
засідання.

В судовому засіданні 02.07.2014 р. судом
оголошено перерву до 28.07.2014 р.

В судовому засіданні 28.07.2014 р. судом на
задоволення клопотання відповідача
продовжено строк розгляду справи на 15
днів та відкладено її розгляд на 01.08.2014
р. для надання можливості відповідачу
сплатити заборгованість в
добровільному порядку.

В судовому засіданні 01.08.2014 р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з врахуванням заяв про
зменшення позовних вимог, зокрема в
останній заяві (вх. №14346 від 01.08.2014 р. )
зазначив, що частина основного боргу в
розмірі 101 000,00 грн. була сплачена
відповідачем до подання позовної
заяви, тому позивач відмовляється від
позовних вимог в цій частині; частина
основного боргу в розмірі 349 000,00 грн.
сплачена відповідачем під час
розгляду справи, тому позивач просить
припинити провадження в цій частині; в
частині стягнення пені в розмірі 65
273,85 грн., індексу інфляції в розмірі 152
628,28 грн. та 3% річних в розмірі 54 105,17
грн. позовні вимоги - зменшити. Відтак,
позивач просить припинити провадження
в частині стягнення основного боргу в
розмірі 450 000,00 грн. та просить суд
стягнути з відповідача 94 437,96 грн.
штрафу та 10 498,68 грн. - 3% річних.

Розглянувши заяву позивача про
зменшення позовних вимог (вх. № 14346),
судом встановлено, що вона подана до
закінчення двохмісячного строку
розгляду справи.

Передбачені частиною 4 статті 22 ГПК
України, права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Відповідно до ч.3 ст.55
ГПК України ціну позову вказує позивач.
Отже, у разі прийняття судом зміни (в
бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. (п.3.10
Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції).

Враховуючи викладене, суд приймає її до
розгляду.

Відтак, предметом розгляду даної
справи є стягнення 450000,00 грн. основного
боргу, 94 437,96 грн. штрафу та 10 498,68 грн. 3
% річних.

В судовому засіданні 01.08.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності,
встановив наступне:

05 квітня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Остер" (
Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроцентр - Галичина"
(Покупець) укладено договір
купівлі-продажу № 050405, відповідно до
якого Продавець зобов"язується
передати у власність Покупцю, а
Покупець прийняти та своєчасно оплати
засоби захисту рослин, мікродобрива
та насіння с/г культур у погодженому
сторонами асортименті (п.1.1. договору.)

Пунктом 2.1. договору визначено, що сума
договору складається з загальної
суми всіх видаткових накладних
виданих Продавцем Покупцю у 2013р.
Кількість, асортимент, ціни на товар
та строки його поставки визначаються
в додатках до цього договору та/або
накладних документах на відпуск
товару, які становлять його
невід'ємну частину, підпис на яких
Покупця, свідчить про погодження
сторонами вартості та кількості
товару.

Згідно п.2.1. договору Покупець
здійснює передоплату у розмірі 100
відсотків від загальної вартості
товару в безготівковій формі на
поточний рахунок Продавця не пізніше
ніж за 3 банківських днів до моменту
поставки товару .

Відповідно до п.3.3, сторони
домовились, що передача товару
Продавцем і прийняття товару
Покупцем оформляється видатковою
накладною, яка підписується
представниками сторін, дата
оформлення якої вважається датою
передачі товару Покупцю. Підписання
Покупцем видаткової накладної також
засвідчує факт передачі разом з
товаром усієї товаросупровідної
документації, в тому числі
сертифікатів якості.

Покупець зобов'язаний для отримання
товару надати Продавцю належно
оформлену довіреність на отримання
товарно-матеріальних цінностей ( п.2.7.
договору).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що
Продавець зобов'язався передати
Покупцю товар у встановлений в
Договорі термін, в свою чергу п.3.2.
Покупець зобов'язався у встановлений
термін здійснити розрахунок, згідно
п.2.1. цього договору.

Відповідно до п.5.5. договору за
несплату або несвоєчасну оплату
товару Покупець сплачує штраф у
розмірі 10 % від вартості фактично
отриманого товару у відповідності до
чинного законодавства України.

На виконання умов договору позивачем
продано відповідачеві товар на
загальну суму 944 379,66 грн., а
відповідачем отримано товар, що
підтверджується видатковими
накладними, які скріплені підписами та
печатками обох сторін та довіреностями
на отримання товару (копії містяться в
матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи та
стверджує позивач, в процесі розгляду
справи відповідачем погашено основну
заборгованість в розмірі 349 000, 00 грн.,
що підтверджується платіжними
дорученнями №402 від 10.06.2014р. на суму
45000,00 грн., №430 від 13.06.2014р. на суму 20000,00
грн., № 562 від 29.07.2014р. на суму 84000,00 грн.,
№ 558 від 28.07.2014р. на суму 200000,00 грн., які
містяться в матеріалах справи.

А також відповідачем та позивачем
підтверджено, що станом на момент
подання позовної заяви існувала
заборгованість в розмірі 349 000,00 грн.,
оскільки Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроцентр - Галичина"
до порушення провадження у справі
здійснено оплату за товар, про що
свідчать платіжні доручення №334 від
16.05.2014р. на суму 46000,00 грн., № 343 від
22.05.2014р. на суму 40000,00 грн., №359 від
26.05.2014р. на суму 15000,00 грн.

Відтак, на момент винесення рішення у
даній справі основна заборгованість за
отримання товару сплачена
відповідачем в повній сумі.

Відповідно до п. 5.5. Договору, за
порушення термінів оплати за
поставлений товар, позивачем
нараховано штраф у розмірі 94 437,96 грн.

Згідно до статті 625 ЦК України,
позивачем нараховано три відсотки
річних в розмірі 10498,68 грн., які просить
стягнути з відповідача.

Також позивач просить стягнути з
відповідача судові витрати.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України,
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить стаття 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов укладеного договору
купівлі - продажу № 050405 від 05.04.2013р.,
позивач продав відповідачеві товар на
загальну суму 944 379,66 грн., а відповідач
отримав товар, що підтверджується
видатковими накладними, які скріплені
підписами та печатками обох сторін та
довіреностями на отримання товару
(копії знаходяться в матеріалах
справи).

Однак, як вбачається із позовних вимог
та матеріалів справи, відповідач свої
договірні зобов'язання щодо оплати за
отриманий товар виконав неналежним
чином, оплативши заборгованість з
порушенням строків її оплати.

Судом встановлено, що Товариством з
обмеженою відповідальністю "Агроцентр
- Галичина" до порушення провадження
у справі здійснено оплату за товар в
розмірі 101 000,00 грн., про що свідчать
платіжні доручення №334 від 16.05.2014р. на
суму 46000,00 грн., № 343 від 22.05.2014р. на
суму 40000,00 грн., №359 від 26.05.2014р. на суму
15000,00 грн. та підтверджено позивачем.

Позивачем подано суду заяву (вх. №14346
від 01.08.2014 р. ), в якій він відмовляється
від частини позовних вимог в розмірі 101
000,00 грн. основного боргу в зв'язку з
оплатою та просить суд припинити
провадження в цій частині.

Крім того, в процесі розгляду справи в
суді відповідачем погашено основну
заборгованість в сумі 349 000,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №402 від 10.06.2014р. на суму
45000,00 грн., №430 від 13.06.2014р. на суму 20000,00
грн. № 562 від 29.07.2014р. на суму 84000,00 грн., №
558 від 28.07.2014р. на суму 200000,00 грн.

Ч. 1 статті 80 ГПК України, встановлено,
що господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору (п.1-1.); якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом (п.4.).

Розглянувши заяву позивача про
відмову від позову в частині
стягнення основного боргу в розмірі 101
000,00 грн., суд приходить до висновку, що
відмова від позову не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів, а тому суд приймає
відмову позивача в даній частині від
позову.

З огляду на викладене, провадження у
справі в частині стягнення основного
боргу в розмірі 101000,00 грн. слід
припинити на підставі пункту 4 статті 80
ГПК України, в частині стягнення
основного боргу в сумі 349000,00 грн.
провадження у справі слід припинити на
підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК
України.

Положенням статті 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.5. договору, за
несплату або несвоєчасну оплату
товару Покупець сплачує штраф у
розмірі 10% від вартості фактично
отриманого товару.

Враховуючи порушення Покупцем
термінів оплати за отриманий товар,
позивачем нараховано відповідачеві 10 %
штрафу у розмірі 94 437,96 грн.

Судом встановлено, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
штрафу в розмірі 94437,96 грн. заявлені
позивачем відповідно до умов договору
та норм чинного законодавства.

Відтак, до стягнення з відповідача на
користь позивача підлягає штраф у
розмірі 94 437,96 грн.

Нормами статті 625 ЦК України,
передбачена відповідальність за
порушення грошового зобов'язання, а
саме: три проценти річних від
простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних
зобов'язань нараховані позивачем за
період з 01.05.2013р. по 01.05.2014р. 3% річних в
розмірі 10 498,68 грн. підлягають до
стягнення.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу вимог статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з
положень чинного законодавства
України, матеріалів та обставин справи,
враховуючи практику застосування
законодавства вищими судовими
інстанціями, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення частково.

У відповідності до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Крім того, суд зазначає наступне:

Частиною 2 статтею 4 Закону України
"Про судовий збір" (із змінами і
доповненнями), встановлені ставки
судового збору, зокрема, за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру - 2% ціни позову, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати - 1 827,00 грн.

Позивачем подано суду заяву про
зменшення позовних вимог (вх. №14346 від
01.08.2014 р. ), в якій позивач просить
припинити провадження в частині
стягнення основного боргу в розмірі 450
000,00 грн. та просить суд стягнути з
відповідача 94 437,96 грн. штрафу та 10 498,68
грн. - 3% річних та яка прийнята судом до
розгляду.

Відтак, предметом розгляду даної
справи є стягнення 450000,00 грн. основного
боргу, 94 437,96 грн. штрафу та 10 498,68 грн. 3
% річних.

Ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий
збір» передбачено, що сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом (п.1.).

Таким чином, позивач повинен
сплатити судовий збір у розмірі 11098,73
грн. ( ціна позову - 554936,64 грн. ) ,

Як вбачається із платіжного
доручення №630 від 23.04.2014р. позивачем
сплачено 15538,87 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, суд повертає
позивачу з державного бюджету України
судовий збір у розмірі 4440,14 грн. на
підставі п.1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір".

Керуючись cтаттями 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46,12, 32,
33, 34, 35, 36, 43, 49, п.п.1-1, 4 ст. 80, 82, 84, 85 ГПК
України, п.1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроцентр - Галичина"
(46027 , вул. Кривоноса, 2-Б, м. Тернопіль,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Остер"
(21001, вул. Артема, 7, м. Вінниця,
Вінницька область, ) :

- 94 437 (дев'яносто чотири тисячі
чотириста тридцять сім) грн. 96 коп.
штрафу,

- 10 498 (десять тисяч чотириста
дев"яносто вісім) грн. 68 коп.3 % річних,

- 9 078 (дев'ять тисяч сімдесят вісім)
грн. 73 коп. судового збору.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 450 000,00 грн. -припинити.

4. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Остер" (21001, вул.
Артема, 7, м. Вінниця, Вінницька
область, ) з Державного
бюджету України - 4 440,14 грн. зайво
сплаченого судового збору згідно
платіжного доручення №630 від 23.04.2014 р.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 06.08.2014р.

Суддя
Галамай О.З.