КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р. Справа№ 910/20052/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Шапрана В.В.

за участю представників:

від позивача - Федоров О.С., довіреність
№ б/н від 03.07.2014;

від відповідача - представник не
прибув;

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" на рішення
господарського суду міста Києва від
08.04.2014 у справі № 910/20052/13
(суддя Зеленіна Н.І.) за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про захист ділової репутації та
спростування недостовірної інформації

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" звернулось
до господарського суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання інформації
про товариство з обмеженою
відповідальністю "Білтіко", що
викладена в висновках Акту від 14.09.2012р.
№ 3738/22-2/34529414 про неможливість
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби України, яка була поширена в 1С
"Зустрічні звірки" недостовірною та
такою, що порушує особисте немайнове
право позивача на недоторканність
ділової репутації; а також зобов'язати
Державну податкову інспекцію у
Печерському районі м. Києва Головного
управління Міндоходів у м. Києві
спростувати протягом тижня з дня
набрання рішенням суду законної сили
недостовірну інформацію про
товариство з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" - шляхом
відкликання акту Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби України
від 14.09.2012 р. №
3738/22-2/34529414 про неможливість проведення
зустрічної звірки товариства.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 08.04.2014 у справі №
910/20052/13 у задоволенні позову
відмовлено повністю.

При ухваленні рішення по даній справі
суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для визнання
інформації про товариство з обмеженою
відповідальністю "Білтіко", що
викладена в висновках Акту від 14.09.2012р.
№ 3738/22-2/34529414 недостовірною та такою, що
порушує особисте немайнове право
позивача на недоторканність ділової
репутації, а також зобов'язання
відповідача спростувати недостовірну
інформацію про товариство з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" шляхом
відкликання акту.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва від 08.04.2014 у справі № 910/20052/13
скасувати та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції прийнято
рішення без з'ясування всіх обставин
справи, що мають значення для справи.

Представник апелянта - позивача у
справі в судовому засіданні 21.07.2014
надав пояснення якими підтримав
апеляційну скаргу.

Відповідач не скористався правом на
участь свого представника в судовому
засіданні, хоча про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо
неможливості бути присутнім у даному
судовому засіданні від відповідача до
суду не надійшло.

Разом з тим, від відповідача до суду
надійшов відзив на апеляційну скаргу,
яким останній просив залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга
розглянута судом у даному судовому
засіданні по суті з винесенням
постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу, в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу, у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у
Печерському районі 14.06.2012 р. складено
акт № 3738/22-2/34529414 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.03.2012
- 31.03.2012".

He погодившись з діями ДПІ при складанні
Акту та внесенню змін до АС "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" та
облікової картки платника податків,
ТОВ "Білтіко" звернулося до ДПІ зі
скаргою № 81 від 24.10.2012 року.

Листом від 13.11.2012 p. № 9623/10/22-210 ДПІ
повідомила ТОВ "Білтіко" про те, що
скаргу залишено без розгляду, а
висновки акту щодо порушення
-незмінними.

Враховуючи залишення скарги без
розгляду ТОВ "Білтіко" звернулося до
Державної податкової служби у місті
Києві зі скаргою № 93 від 20.11.2012 р.

Державна податкова служба у місті
Києві розглянувши скаргу ТОВ "Білтіко"
листом № 8995/10/22-710 від 26.12.2012 p.
повідомила, що в результаті розгляду
отриманих від ДПІ у Печерському районі
м. Києва матеріалів встановлено, що
працівником органу ДПС було порушено
окремі вимоги чинного законодавства,
які не вплинули на висновки
результатів опрацювання
взаємовідносин із ТОВ "Ентхілл".

Вважаючи зазначені висновки Державної
податкової служби у місті Києві,
такими, що не відповідають чинному
законодавству, ТОВ "Білтіко" звернулося
до Державної податкової служби України
зі скаргою № 2 від 10.01.2013 р.

Державна податкова служба України
листом від 08.02.2013 повідомила, що за
інформацією Державної податкової
служби у місті Києві за результатами
розгляду скарги ТOB "Білтіко"
встановлено факти порушення окремих
вимог чинного законодавства та винну
посадову особу ДПІ у Печерському
районі м. Києва притягнуто до
відповідальності.

У зв'язку з залишенням скарги без
задоволення та вважаючи висновки Акту
незаконними, позивач звернувся з
адміністративним позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
вимогами про визнання протиправними
дій Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби при
складанні акту від 14.09.2012 р. № 3738/22-2/34529414
та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 квітня 2013 р. у справі №826/2620/13-а
(залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25.07.2013) у задоволенні позову ТOB
"Білтіко" відмовлено повністю.

Враховуючи відмову у задоволенні
адміністративного позову, ТOB "Білтіко"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
інформації про товариство з обмеженою
відповідальністю "Білтіко", що
викладена в висновках Акту від 14.09.2012р.
№ 3738/22-2/34529414 про неможливість
проведення зустрічної звірки
товариства з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби України, яка була поширена в 1С
"Зустрічні звірки" недостовірною та
такою, що порушує особисте немайнове
право позивача на недоторканність
ділової репутації; а також зобов'язати
Державну податкову інспекцію у
Печерському районі м. Києва Головного
управління Міндоходів у м. Києві
спростувати протягом тижня з дня
набрання рішенням суду законної сили
недостовірну інформацію про
товариство з обмеженою
відповідальністю "Білтіко" - шляхом
відкликання акту Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби України
від 14.09.2012 р. № 3738/22-2/34529414 про
неможливість проведення зустрічної
звірки товариства.

Юридична особа має право на
недоторканність її ділової репутації,
на таємницю кореспонденції, на
інформацію та інші особисті немайнові
права, які можуть їй належати (ст. 94
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Цивільного
кодексу України фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Отже, за змістом ст. 91 Цивільного
кодексу України право на спростування
недостовірної інформації, передбачене
ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України,
належить не лише фізичним, але й
юридичним особам у передбачених
законом випадках, у тому числі як
спосіб судового захисту проти
поширення інформації, що шкодить
діловій репутації господарюючого
суб'єкта.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2009 № 1 "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" зазначено, що чинне
законодавство не містить визначення
понять гідності, честі чи ділової
репутації, оскільки вони є
морально-етичними категоріями й
одночасно особистими немайновими
правами, яким закон надає значення
самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти
визнання цінності кожної фізичної
особи як унікальної
біопсихосоціальної цінності, з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло, а під діловою
репутацією фізичної особи розуміється
набута особою суспільна оцінка її
ділових і професійних якостей при
виконанні нею трудових, службових,
громадських чи інших обов'язків. Під
діловою репутацією юридичної особи, у
тому числі підприємницьких товариств,
фізичних осіб - підприємців, адвокатів,
нотаріусів та інших осіб, розуміється
оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин.

Також в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" вказано,
що при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського кодексу
України дискредитацією суб'єкта
господарювання є поширення у будь-якій
формі неправдивих, неточних або
неповних відомостей, пов'язаних з
особою чи діяльністю суб'єкта
господарювання, які завдали або могли
завдати шкоди діловій репутації
суб'єкта господарювання.

Як вже було зазначено вище, позивач
звертався з адміністративним позовом
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з вимогами про визнання
протиправними дій Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби при складанні акту
від 14.09.2012 р. № 3738/22-2/34529414 та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 квітня 2013 р. у справі №826/2620/13-а
(залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25.07.2013) у задоволенні позову ТOB
"Білтіко" відмовлено повністю.

Окружний адміністративний суд міста
Києва приймаючи постанову дійшов
висновку про те, що складання акту №
3738/22-2/34529414 від 14.09.2012 р. є лише службовою
діяльністю посадових осіб відповідача
на виконання своїх обов'язків щодо
фіксування факту неможливості
проведення зустрічної звірки, а тому не
створює жодних правових наслідків для
суб'єкта господарювання та не змінює
стану його суб'єктивних прав.

Крім цього, в постанові зазначено, що
дії відповідача при складанні акту
№ 3738/22-2/34529414 від 14.09.2012 р. не є юридично
значеними для позивача, оскільки не
мають безпосереднього впливу на
суб'єктивні права та обов'язки
позивача шляхом позбавлення його
можливості реалізувати належне йому
право або шляхом покладення на нього
будь-якого обов'язку, отже самі по собі
не породжують для позивача настання
будь-яких юридичних наслідків та не
впливають на його права та обов'язки.

Зазначеною постановою також
встановлено, що позивачем не було
надано суду доказів та обґрунтувань на
підтвердження факту внесення до АС
"Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України" та до облікової картки
відомості на підставі акта № 3738/22-2/34529414
від 14.09.2012, які б мали вплив на дані
задекларовані позивачем щодо
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у податкових деклараціях з
податку на додану вартість за період з
01.013.2012 по 31.03.2012.

Отже, у суду відсутні підстави для
висновку про те, що відповідачем були
внесені відомості до АС "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" та
до облікової картки на підставі акта №
3738/22-2/34529414 від 14.09.2012, які мали вплив на
дані задекларовані позивачем щодо
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у податкових деклараціях з
податку на додану вартість за період з
01.013.2012 по 31.03.2012, а отже і підстави для
зобов'язання відповідача вилучити
зазначені відомості.

З огляду на зазначене, Окружний
адміністративний суд міста Києва
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги щодо зобов'язання відповідача
вилучити з АС "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в
розрізі-контрагентів на рівні ДПА
України" відомості, внесені на підставі
акта № 3738/22-2/34529414 від 14.09.2012, поновивши у
ній дані, задекларовані позивачем щодо
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у податкових деклараціях з
податку на додану вартість за
період з 01.013.2012 по 31.03.2012 та вилучити з
облікової картки відомості, внесені на
підставі акта № 3738/22-2/34529414 від 14.09.2012,
поновивши у ній дані, задекларовані
позивачем щодо податкових зобов'язань
та податкового кредиту у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за період з 01.013.2012 по 31.03.2012 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Таким чином, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.04.2013 р. у справі № 826/2620/13-а встановлено
законність Акту ДПІ № 3738/22-2/34529414 від
14.09.2012 р.

Виходячи з положень ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
суду під час розгляду однієї справи,
не доводяться знову при вирішенні
інших спорів, в яких беруть участь ті
самі сторони.

За змістом наведеної норми, неодмінною
умовою її застосування є один і той
самий склад сторін як у справі, що
розглядається господарським судом, так
і у справі (або справах) зі спору, що
вирішувався раніше, і в якій
встановлено певні факти, що мають
значення для розглядуваної справи.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими
при вирішенні інших справ та не
підлягають доказуванню, оскільки їх
істинність встановлено у рішенні, у
зв'язку з чим немає необхідності
встановлювати їх знову, піддаючи
сумніву істинність та стабільність
судового акту, який набрав законної
сили.

Норми статті 124 Конституції України
визначають обов'язковість виконання
усіма суб'єктами прав судового рішення
у вказаній справі.

Відповідно до преамбули та статті 6
параграфу 1 Конвенції про захист прав
та свобод людини, а також рішення
Європейського суду з прав людини від
25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99
"Совтрансавто-Холдінг" проти України"
та рішення Європейського суду з прав
людини від 28.10.99 року у справі за заявою
№ 28342/95 "Брумареску проти Румунії"
встановлено, що існує усталена судова
практика конвенційних органів щодо
визначення основним елементом
верховенства права принципу правової
певності, який передбачає серед іншого
і те, що у будь-якому спорі рішення суду,
яке вступило в законну силу, не може
бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України,
статті 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
згадані судові рішення та зміст самої
Конвенції про захист прав та свобод
людини є пріоритетним джерелом права
для національного суду.

Таким чином, постанова у справі №
826/2620/13-а не може бути поставлена під
сумнів, а інші рішення, в тому числі і у
даній справі №910/20052/13, не можуть їй
суперечити.

За наведених обставин, враховуючи те,
що постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.04.2013 р. у справі № 826/2620/13-а встановлено
законність Акту ДПІ № 3738/22-2/34529414 від
14.09.2012 р., інформація, викладена в цьому
Акті, не може бути визнана
господарським судом недостовірною та
такою, що порушує його особисте
немайнове право на недоторканність
ділової репутації та відповідно такий
акт не підлягає відкликанню
відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позову.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Білтіко"
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від
08.04.2014 у справі № 910/20052/13 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - позивача у
справі.

3. Матеріали справи № 910/20052/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
М.А. Руденко

В.В. Шапран