ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р.
Справа № 918/945/14

Господарський суд Рівненської
області в складі головуючого судді
Політики Н.А., при секретарі судового
засідання Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" від імені якої
діє відокремлений підрозділ
"Рівненська атомна електрична станція"

до Кузнецовського міського
комунального підприємства

про стягнення заборгованості в сумі 6 728
971 грн. 59 коп.

За участю представників сторін:

від позивача - Осіпчук О.Ю.,
довіреність №569 від 27.03.2014р.;

від відповідача - Прохорович О.М.,
довіреність №700 від 18.04.2014р.

У судовому засіданні 30 липня 2014 року,
відповідно до ст.85 ГПК України,
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" від імені якої діє
відокремлений підрозділ "Рівненська
атомна електрична станція" (далі -
позивач, ВП "Рівненська АЕС") звернулося
до господарського суду Рівненської
області з позовом до Кузнецовського
міського комунального підприємства
(далі - відповідач, КМКП), у якому
просить стягнути з відповідача на свою
користь 6 728 971 грн. 59 коп., з яких 5 845 512
грн. 96 коп. - основний борг, 293 319 грн. 47
коп. - пеня, 53 968 грн. 64 коп. - 3 % річних та
536 170 грн. 52 коп. - інфляційні втрати.

Позивач посилається на те, що між ним та
відповідачем укладено Договір №3 про
постачання теплової енергії в гарячій
воді від 01.10.2002р.. Відповідач взяте на
себе за вказаним договором
зобов'язання по оплаті теплової
енергії повністю не виконав,
заборгувавши таким чином позивачу 5 845
512грн. 96 коп..

Ухвалою суду від 18 червня 2014 року
позовну заяву 001-06/5256 від 13.06.2014р.
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №918/945/14, розгляд
якої було призначено на 03 липня 2014 року.

01 липня 2014 року через відділ канцелярії
та документального забезпечення від
відповідача надійшов відзив, у якому
останній позовні вимоги визнав
повністю. Однак відповідач зазначає, що
не має можливості вчасно виконувати
договірні зобов'язання у зв'язку з
відсутністю коштів та збитковістю
підприємства, а нараховані позивачем
штрафні санкції значно погіршують
фінансове становище відповідача.
Причиною такої збитковості є
недоотримання прибутку підприємством
від господарської діяльності, оскільки
тарифи на послуги що надаються
Кузнецовським міським комунальним
підприємством населенню м.
Кузнецовськ, не відповідають фактичній
вартості даних послуг. Підтвердженням
чого є Протокол засідання
територіальної комісії з погашення
заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу №31/14
від 30.04.2014 року, яким узгоджено
заборгованість держави Україна перед
відповідачем за надані послуги
водопостачання та водовідведення
населенню в 2011-2013 роках в розмірі 10443971
грн. Таким чином, відповідач надаючи
житлово-комунальні послуги всім
мешканцям міста з економічно
обґрунтованими витратами, що
перевищують рівень відшкодування цих
витрат по діючих тарифах, фактично
субсидує за власні кошти населення
міста і в свою чергу несе збитки, чим
збільшує накопичення заборгованості
перед ВП "РАЕС"

Комунальне підприємство не заперечує
отримання послуги водопостачання по
Договору №3, але в свою чергу, не
погоджується з нарахованою пенею в
розмірі 293 319 грн. 47 коп., оскільки
прострочення платежів не завдало
будь-яких значних збитків позивачу.

З врахуванням вищевказаного а саме,
скрутного фінансового становища
відповідача, вважає, нараховані
штрафні санкції надмірно великими
порівняно із збитками позивача та
просить на підставі ч. 3 ст. 551
Цивільного кодексу України та ст. 233
Господарського кодексу України
позовні вимоги в частині стягнення
пені зменшити на 90 %.

У судовому засіданні 03 липня було
оголошено перерву до 21 липня 2014 року.

У судовому засіданні 21 липня було
оголошено перерву до 30 липня 2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 30 липня 2014 року позовні
вимоги, підтримала повністю з підстав,
викладених у позовній заяві, та
наполягала на їх задоволенні в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 30 липня 2014 року визнала
позовні вимоги. Просила зменшити
нараховану пеню в сумі 293 319 грн. 47 коп.
на 90 %, посилаючись на обставини,
зазначені у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2002 року між ДП НАЕК
"Енергоатом" від імені якого діє ВП
"Рівненська АЕС" (далі -
Енергопостачальна організація) та
Кузнецовським міським комунальним
підприємством (далі - Споживач) було
укладено договір №3 про постачання
теплової енергії в гарячій воді, за
умовами якого позивач взяв на себе
зобов'язання забезпечити відповідача
тепловою енергією в гарячій воді в
потрібних йому обсягах, а Споживач в
свою чергу зобов'язувався оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені Договором (далі -
Договір, а.с. 10-12).

Відповідно до п. 6.1. Договору Рівненська
АЕС щомісячно 2-го числа (робочий день
після вихідного) подає КМКП кількість
спожитої теплової енергії за звітний
період, рахунок для оплати і податкову
накладну.

Відповідно до п.п. 6.2., 6.3. Договору
розрахунок за теплову енергію, яка
відпускається споживачеві,
проводиться на основі рахунків шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок ВП "Рівненська АЕС"
щомісячно до 25-го числа наступного за
розрахунковим. Розрахунки за теплову
енергію Споживача з
Енергопостачальною організацією
можуть проводитися в порядку авансових
платежів.

Відповідно до п. 7.2.2.Договору
несвоєчасне виконання розрахунків за
теплову енергію нараховується пеня в
розмірі 0,5% належної до сплати суми за
кожен день прострочення.

Судом встановлено, що договір
підписано уповноваженими
представниками сторін та скріплено
відбитками печаток цих підприємств.

Додатковою угодою №1 до Договору №1 від
01 жовтня 2002 року розділ 7 пункт 7.2.2. -
виключити та вкласти у такій редакції:
"За несвоєчасне здійснення розрахунків
за теплову енергію Споживач сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості за кожний день
прострочення від суми невиконаних
зобов'язань".

Судом також встановлено, що на
виконання умов договору позивач в
грудні 2013 року та січні-березні 2014 року
поставив відповідачу теплову енергію
на суму 7 584 530 грн. 69 коп. (в т.ч. ПДВ), у
зв'язку з чим йому були виставлені
рахунки від 31 грудня 2013 року № СП001112 -
тв, від 31 січня 2014 року № СП000058 - тв, від
28 лютого 2014 року № СП000165 - тв, від 31
березня 2014 року №СП000253 - тв (а.с. 18-21).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
постачальником умов договору.

Водночас відповідач взятий на себе за
договором обов'язок щодо своєчасної та
повної оплати поставленої у
вищезазначений період теплової
енергії не виконав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

Зі змісту ст. 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України випливає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

За ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Враховуючи те, що сума основного боргу
за поставлену відповідачу по Договору
№3 від 01 жовтня 2002 року теплову енергію,
яка складає 5 845 512 грн. 96 коп.,
підтверджена належними доказами,
наявними у матеріалах справи, і
відповідачем на момент прийняття
рішення не подано доказів, що свідчать
про погашення вказаної заборгованості
перед позивачем, суд дійшов висновку
про обґрунтованість та законність
позовної вимоги про стягнення з
Кузнецовського міського комунального
підприємства вказаної суми.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
грошових зобов'язань за договором за
прострочені ним періоди оплати
отриманої у грудні 2013 року та
січні-березні 2014 року теплової енергії
позивач просить суд стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 53 968 грн. 64
коп. та інфляційні втрати в сумі 536 170
грн. 52 коп..

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відтак, оскільки заявлений позивачем
до стягнення розмір інфляційних втрат
та трьох процентів річних є
арифметично вірним, відповідає вимогам
чинного законодавства та положенням
договору, позовні вимоги про стягнення
з відповідача вказаних сум також
підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе за
договором зобов'язань щодо своєчасної
оплати вартості теплової енергії,
поставленої позивачем, останній
просить суд стягнути з відповідача
пеню за прострочені періоди у розмірі
293 319 грн. 47 коп..

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання, зокрема, може
забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. 1 та 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
яке боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 552 Цивільного кодексу
України встановлено, що сплата
(передання) неустойки не звільняє
боржника від виконання свого обов'язку
в натурі.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів за
прострочення платежу сплачують на
користь одержувачів цих коштів пеню в
розмірі, що встановлюється за
погодженням сторін. Зазначений розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Згідно розрахунку позивача сума пені,
що підлягає стягненню з відповідача
становить розмірі 293 319 грн. 47 коп.. Суд
погоджується з вірністю зробленого
позивачем розрахунку пені.

Як зазначалося відповідач звернувся до
суду з клопотанням про зменшення
штрафних санкцій на 90%.

Розглянувши дане клопотання,
врахувавши всі обставини справи
господарський суд прийшов до висновку
про часткове задоволення поданого
клопотання та зменшення розміру
штрафних санкцій на 50%. При цьому суд
виходив з наступного.

У випадку нарахування пені, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункту 6 статті 3, частини 3 статті 509 та
частинам 1-2 статті 627 Цивільного
кодексу України засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права, суд має право її
зменшувати. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку,
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Пунктом 1 ст.233 Господарського кодексу
України встановлено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач в обґрунтування заяви про
зменшення розміру пені вказує на те, що
не має можливості вчасно виконувати
договірні зобов'язання у зв'язку з
відсутністю коштів та збитковістю
підприємства, а нараховані позивачем
штрафні санкції значно погіршують
фінансове становище відповідача.
Причиною такої збитковості є
недоотримання прибутку підприємством
від господарської діяльності, оскільки
тарифи на послуги що надаються
Кузнецовським міським комунальним
підприємством населенню м.
Кузнецовськ, не відповідають фактичній
вартості даних послуг. Відповідач
надаючи житлово-комунальні послуги
всім мешканцям міста з економічно
обґрунтованими витратами, що
перевищують рівень відшкодування цих
витрат по діючих тарифах, фактично
субсидує за власні кошти населення
міста і в свою чергу несе збитки, чим
збільшує накопичення заборгованості
перед ВП "РАЕС".

Відповідно до пп.3.17.4 п.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 №18,
вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, господарський
суд повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Беручи до уваги зазначені
відповідачем причини неналежного
виконання зобов'язання, майнові
інтереси сторін, що заслуговують на
увагу, а також поведінку винної
сторони, господарський суд вважає
вказані відповідачем обставини
винятковими, а відтак нараховану
позивачем суму пені неспіврозмірною
порівняно із збитками кредитора,
тому розмір пені підлягає зменшенню на
50 % до 146 659 грн. 74 коп..

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що задоволенню підлягають
вимоги позивача про стягнення з 5 845 512
грн. 96 коп. - основного боргу, 146 659 грн. 74
коп. - пені, 53 968 грн. 64 коп. - 3 % річних та
536 170 грн. 52 коп. - інфляційних втрат, які
стверджуються матеріалами справи є
законними та обґрунтованими. У решті
позовних вимог необхідно відмовити.

Положенням п.2.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року №14 про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань передбачено, що
судовий збір в разі зменшення судом
розміру пені покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення такого розміру.

Відповідно до ст. 49 ГПК України сплата
судового збору покладається на
відповідача в розмірі 73 080 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 44, 49, 81-1,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Кузнецовського міського
комунального підприємства (34400,
Рівненська обл., м.Кузнецовськ, майдан
Незалежності, 2, ) на
користь Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" від імені якої
діє відокремлений підрозділ
"Рівненська атомна електрична станція"
(34400, Рівненська обл., м.Кузнецовськ, ) 5 845 512 (п'ять мільйонів
вісімсот сорок п'ять тисяч п'ятсот
дванадцять) грн. 96 коп. - основного
боргу, 146 659 (сто сорок шість тисяч
шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 74 коп. -
пені, 53 968 (п'ятдесят три тисячі
дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 64 коп. - 3
% річних, 536 170 (п'ятсот тридцять шість
тисяч сто сімдесят) грн. 52 коп. -
інфляційних, а також 73 080 (сімдесят три
тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та підписано 31
липня 2014 року.

Суддя
Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (34400,
Рівненська обл., м.Кузнецовськ);

3- відповідачу рекомендованим (34400,
Рівненська обл., м.Кузнецовськ, майдан
Незалежності, 2).