ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 р. Справа № 909/609/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кавлак І.П., при
секретарі судового засідання:
Манів-Головецькій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Дочірнього
транспортно-експедиційного
підприємства "ІСТ-Захід"

вул. В.Великого, 29, м.
Львів, 79026

до відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Рона"

вул. Максимовича, 8, м.
Івано-Франківськ, 76018

вул. Грушевського, 22А, м.
Івано-Франківськ, 76018

про стягнення
заборгованості в сумі 141 400 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Гладій Л.О. -
представник, (довіреність № 458 від
13.06.14);

від відповідача представники не
з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє транспортно-експедиційне
підприємство "ІСТ-Захід" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Рона" про
стягнення заборгованості в сумі 141 400
грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 06.06.14
порушено провадження у справі та
призначено справу до розгляду на 17.06.14.

В судовому засіданні 17.06.14
оголошено перерву до 15.07.14, про що
письмовим повідомленням попереджено
представників сторін під розписку.

19.06.14 через канцелярію
господарського суду від відповідача
надійшла заява про затвердження
мирової угоди (б/н від 17.06.14; вх. № 8697/14).

15.07.14 присутній в судовому
засіданні представник позивача
категорично заперечив щодо
затвердження зазначеної вище мирової
угоди.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 15.07.14, в
порядку ст. 77 ГПК України, розгляд
справи відкладено на 24.07.14.

24.07.14 представник відповідача в
судове засідання не з»явився, хоча
належним чином повідомлений про місце
і час розгляду справи ухвалою суду від
15.07.14; письмових заяв, повідомлень щодо
поважності причин відсутності
відповідача в судовому засіданні до
суду не надходило.

Відповідно до пункту 2.6.15.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 № 28 на звороті у лівому нижньому
куті оригіналу процесуального
документа, який виготовляється судом
та залишається у справі,
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправлення
документа, що містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив. Дана
відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

Вищезазначені обставини свідчать
про належне виконання господарським
судом обов»язку щодо повідомлення
відповідача про вчинення судом певних
процесуальних дій по даній справі.

Частиною 3 ст. 22 ГПК України
встановлено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
ратифікованої Законом України від
17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції»визначено, що кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов»язків цивільного характеру.

За таких обставин, суд, дослідивши
матеріали справи, враховуючи те, що
відповідач належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, зважаючи на обмеженість
строками розгляду справи,
встановленими ст. 69 ГПК України, вважає
за можливе розглянути справу без
участі представника відповідача за
наявними в ній матеріалами, відповідно
до ст. 75 ГПК України.

Присутнім в судовому засіданні
представником позивача підтримано
позовні вимоги, вважаючи їх
обгрунтованими та такими що підлягають
задоволенню з підстав, викладених у
позові.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору
доручення № 63 на виконання
транспортно-експедиторських послуг з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
міжнародному та міжміському
сполученні від 19.01.2012, у зв»язку з чим у
відповідача перед позивачем
утворилася заборгованість в частині
здійснення оплати за надання
транспортно-експедиторських послуг з
перевезення вантажів в міжнародному
сполученні в сумі 141000 грн. 00 коп.

Згідно вимог ч. 3 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом у нарадчій кімнаті
за результатами оцінки наявних
доказів.

Відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши доводи представника
позивача, всебічно і повно дослідивши
фактичні обставини справи, об»єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення справи по
суті, суд дійшов висновку про
обгрунтованість позовних вимог з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 19 січня 2012 року
між позивачем (надалі - експедитор) та
відповідачем (надалі - замовник)
укладено договір № 63 на виконання
транспортно-експедиторських послуг з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
міжнародному та міжміському
сполученні (а.с.14-20).

Зазначений вище Договір укладено
у письмовій формі, підписано сторонами,
підписи засвідчено печатками
юридичних осіб, що відповідає приписам
статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі
умови договору та досягнуто згоди щодо
виконання умов останнього, тобто
дотримання положень такого Договору є
обов'язковим.

Пунктом 2.2 Договору встановлено,
що за цим договором експедитор
зобов»язується організувати
перевезення довіреного його вантажу в
пункт призначення та видачу його
уповноваженій на отримання вантажу
особі, а замовник зобов»язується
оплатити вартість послуг експедитора.

Експедитор (позивач) взяті на себе
договірні зобов»язання виконав
належним чином.

Згідно умов заявок відповідачу
надано послуг на загальну суму 171400 грн.

Виконання позивачем договірних
зобов»язань підтверджується наявними
в матеріалах справи: міжнародними
товарно-транспортними накладними (а.с.
29, 35, 41, 47, 53, 59, 65, 68, 76, 82,88, 91, 96, 105, 111, 117, 123,
129, 135, 141, 144, 165) та актами здачі-приймання
виконаних робіт по наданню
транспортно-експедиційних послуг
згідно договору № 63 від 19.01.2012 (а.с. 25, 28,
31, 34, 37, 40, 43, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 71, 73, 75а, 78,
81, 84, 87, 90, 94, 97, 100, 104, 107,110, 113, 116, 119, 122, 125, 128,
131, 134, 137, 140, 143, 147, 150, 153, 157, 158, 161, 164, 167, 170).

Крім того, в якості доказу
передання відповідачеві товару
позивачем до матеріалів справи додані
податкові накладні (а.с. 27, 33, 39,45, 51, 57, 63,
70, 75, 80, 86, 93, 99, 103, 109, 115, 121, 127, 133, 139, 146, 152,
156, 163, 169), які підтверджують сплату
позивачем податку на додану вартість.

Згідно з нормами Закону України
«Про податок на додану вартість»,
продаж товарів (робіт, послуг)
здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується
на кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань.

При дослідженні зазначених вище
доказів судом встановлено факт надання
відповідачу
транспортно-експедиторських послуг з
перевезення вантажів; надання послуг
відбулося в рамках договору № 63 від
19.01.2012.

Ціни, платежі та розрахунки за
послуги визначені в розділі 4 Договору.

Пунктом 4.2. встановлено, що
вартість наданих експедитором
транспортно-експедиторських послуг
узгоджується сторонами в заявках або в
додатку про тарифи (заявки на
перевезення наявні в матеріалах справи
- а.с. 24, 30, 36, 42, 48, 54, 60, 66, 72, 77, 83, 89, 95, 101, 106,
112, 118, 124, 130, 136, 142, 148, 154, 160, 166).

Пунктом 4.3. Договору визначено, що
платежі та взаємні розрахунки між
сторонами здійснюються на підставі
рахунків (наявні в матеріалах справи -
а.с. 26, 32, 38, 44, 50, 56, 62, 69, 74, 79, 85, 92, 98, 102, 108,
114, 120, 126, 132, 138, 145, 151, 155, 162, 168).

Пунктом 4.4. Договору сторони
погодили, що розрахунки за цим
договором здійснюються в
безготівковій формі у національній
грошовій одиниці України шляхом
переказу коштів на поточний рахунок
експедитора впродовж 15-ти календарних
днів з дати відправлення належним
чином оформлених документів (рахунку
експедитора, товарно-транспортної
накладної(CMR), акту виконаних робіт та
податкової накладної), якщо в заявці не
зазначені інші умови оплати за кожне
окреме перевезення.

В порушення умов договору,
замовник (відповідач) прийняті на себе
договірні зобов»язання належним чином
не виконав; заборгованості за надані
послуги в сумі 171400,00 грн. не сплатив.

17.02.14 позивачем на адресу
відповідача направлено претензійну
вимогу від 11.02.2014 №97( а.с.22) про оплату
боргу на суму 171400,00 грн. в 7-денний
термін з дати виставлення цієї вимоги;
докази направлення вимоги наявні в
матеріалах справи (а.с. 21).

Вимога щодо сплати заборгованості
задоволена частково в сумі 30000,00 грн.;
решта заборгованості в сумі 141400,00 грн.,
станом на час подання позову,
відповідачем не сплачена.

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що господарський
договір є підставою виникнення
господарських зобов»язань.

Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України (ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України).

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

У відповідності до частини 1
статті 509 Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною першою статті 929 ЦК
України встановлено, що за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно приписів статті 931 ЦК
України, розмір плати експедиторові
встановлюється договором
транспортного експедирування, якщо
інше не встановлено законом. Якщо
розмір плати не встановлений, клієнт
повинен виплатити експедитору розумну
плату.

Статтею 9 Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» встановлено, що платою
експедитору вважаються кошти,
сплачені клієнтом експедитору за
належне виконання договору
транспортного експедирування.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов"язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом;
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України,
порушенням зобов`язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності.

Положеннями ч. 2 ст. 193
Господарського кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Приписами ст.33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Вказаною нормою обов'язок
доказування покладений на сторони
процесу. Доказування полягає у поданні
доказів сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Відповідачем не подано жодних
документальних доказів, які б
спростовували доводи позивача щодо
неналежного виконання зобов'язань по
оплаті відповідачем.

Крім того, в матеріалах справи
наявна заява позивача про затвердження
мирової угоди та сама мирова угода від
17 червня 2014 року, тобто відповідачем
визнана заборгованість в сумі 141400, 00
грн.

На час прийняття рішення
відповідачем частково погашено
заборгованість в сумі 10000, 00 грн.; докази
сплати подані позивачем в судовому
засіданні і долучені до матеріалів
справи; решта заборгованості в сумі 131
400,00 грн. на час прийняття рішення
відповідачем не сплачена.

За наведених обставин та правових
норм, вимога про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 141
400,00 грн. підлягає частковому
задоволенню - в розмірі 131
400,00 грн.

Щодо заборгованості в сумі 10000,00
грн. провадження підлягає припиненню
на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України у
зв'язку з відсутністю предмета спору.

Судовий збір за правилами ст. 49
ГПК України слід покласти на
відповідача.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.124 Конституції
України, Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність», ст.ст. 174, 193 ГК України,
ст.ст. 509, 525, 526, 610, 629, 929, 931 ЦК України,
керуючись ст.ст. 4-3, 33, 49, 75, п.1-1.ч.1 ст. 80,
ст. 82, ст.ст. 83-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Дочірнього
транспортно-експедиційного
підприємства "ІСТ-Захід" до Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
Рона" про стягнення заборгованості в
сумі 141 400 грн. 00 коп. задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Рона"
(вул. Максимовича, 8, м.
Івано-Франківськ, 76018; поштова адреса:
вул. Грушевського, 22А, м.
Івано-Франківськ, 76018; код 31789757) на
користь Дочірнього
транспортно-експедиційного
підприємства "ІСТ-Захід" (вул.
В.Великого, 29, м. Львів, 79026; код 30822981) -
заборгованість в сумі 131 400(сто тридцять
одну тисячу чотириста) грн. 00 коп. та
2828(дві тисячі вісімсот двадцять вісім)
грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після
набрання рішенням законної сили.

В частині позову Дочірнього
транспортно-експедиційного
підприємства "ІСТ-Захід" до Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
Рона" про стягнення заборгованості в
сумі 10000(десять тисяч) грн. провадження
припинити.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 28.07.14

Суддя
І.П. Кавлак

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кавлак І. П. 28.07.14