ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
Справа № 914/725/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Кравчук Н. М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Завод Львівсільмаш»» (надалі ПАТ
«Завод Львівсільмаш»»), б/н від 04.06.2014р.

на рішення господарського
суду Львівської області від 20.05.2014р.

у справі № 914/725/14

за позовом: ПАТ «Завод
Львівсільмаш»», м. Запоріжжя

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП
ОСОБА_2.), м. Львів

про стягнення 49 427,35 грн.

з участю представників сторін:

від позивача: Корпало О.О. - представник
(довіреність б/н від 02.06.2014р.)

від відповідача: ОСОБА_4 - представник
(довіреність від 15.11.2013р.)

Представникам сторін роз'яснені права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу від сторін
не поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 20.05.2014 року у
справі № 914/725/14 (суддя Король М.Р.)
позовні вимоги про стягнення 49 427,35 грн.
задоволено частково. Стягнуто з ФОП
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Завод
«Львівсільмаш»» 8 080,00 грн. неустойки та
298,66 грн. судового збору, в решті частині
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що в матеріалах справи
відсутні належні докази наявності у
відповідача заборгованості перед
позивачем по сплаті орендної плати та
комунальних платежів станом на 31.08.2013р.
Відтак, нарахування штрафних санкцій
згідно з п. 9.2.1 та 9.2.2 договору є
необґрунтованим та безпідставним. В
свою чергу, враховуючи, що орендоване
приміщення площею 80,83 кв. м повернуто
відповідачем позивачу лише 10.02.2014р., то
до задоволенню підлягає неустойка в
розмірі 8080,00 грн. в межах заявлених
позивачем вимог.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ПАТ «Завод Львівсільмаш»» подало
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким вказане
рішення в частині відмови позовних
вимог скасувати, в цій частині прийняти
нове, яким задоволити вимоги про
стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Завод Львівсільмаш»» 11 329,74 грн. боргу
та 7 759,68 грн. штрафу в повному обсязі.
Зокрема, скаржник зазначає, що суд не
взяв до уваги акт приймання передачі
орендованого об'єкту площею 202 кв.м. та
орендну плату в розмірі 4040 грн., доказів
оплати якої відповідачем не надано.

10.06.2014р. автоматизованою системою
документообігу суду дану справу
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Кравчук Н.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
10.06.2014р. в склад колегії суддів для
розгляду справи №914/725/14 введено суддів
Гнатюк Г.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено її до
розгляду на 26.06.2014р.

Ухвалою суду від 26.06.2014р. розгляд справи
відкладено на 10.07.2014р.

В судовому засіданні 10.07.2014р. було
оголошено перерву до 21.07.2014р., про що
сторони були повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 21.07.2014р. було
продовжено перерву до 29.07.2014р., про що
сторони були повідомлені під розписку.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник відповідача у судовому
засідання та у відзиві проти доводів
апеляційної скарги заперечив, просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення представників сторін,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПАТ „Завод „Львівсільмаш"
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар)
10.12.2012р. укладено договір оренди №00035/12,
відповідно до умов якого орендодавець
передає, а орендар приймає у тимчасове
оплатне користування частину
невиробничого підсобного приміщення
(їдальні) площею 80,83 кв.м. Об'єкт оренди
розташований за адресою: АДРЕСА_2 (п. 1.2
договору). Термін дії договору до
31.12.2013р. (а.с. 9-10).

Орендна плата за місяць за даним
договором становить 1 616,60 грн., в тому
числі ПДВ (п.5.1.1 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору, орендна
плата сплачується орендарем на
підставі виставлених рахунків
щомісячно авансом шляхом
перерахування грошових коштів в
національній валюті України на
рахунок, вказаний орендодавцем до 28
числа місяця, що передує звітному.

10.12.2012р. між сторонами було підписано
акт приймання-передачі орендованого
об'єкту (а.с. 11).

19.04.2013р. сторони підписали додаткову
угоду №1 до спірного договору, згідно
якої п.п. 1.1, 5.1.1 договору викладено в
наступній редакції: « 1.1. Орендодавець
передає, а орендар приймає у тимчасове
оплатне користування частину
невиробничого підсобного приміщення
(Їдальні) площею 202 кв.м. у стані, який
відповідає договору та призначенню
об'єкта оренди». « 5.1.1. Орендна плата за
місяць за даним договором становить 4040
грн. в тому числі з ПДВ» (а.с. 12).

Факт передачі об'єкта оренди площею 202
кв.м орендарю підтверджується актом
прийому - передачі від 22.04.2013р. (а.с. 13).

ПАТ «Завод Львівсільмаш»» листом
№КС-03/075 від 31.07.2013р. повідомив
відповідача про дострокове припинення
дії договору № 00035/12 від 10.12.2012р. та
додаткової угоди № 1 від 19.04.2013р. на
підставі п. 7.2.4 договору (а.с. 49).

Відповідно до п. 7.2.4 договору,
орендодавець має право достроково
припинити договір у випадку, якщо
орендодавцем видане розпорядження про
наявність виробничої необхідності, яка
зумовлює дострокове припинення
договору. Орендодавець письмово
попереджає орендаря за 30 (тридцять
днів) календарних днів до дати
припинення договору.

Факт отримання вказаного листа не
заперечується відповідачем.

Згідно з п. 8.1 договору, повернення
орендодавцю об'єкта оренди
здійснюється шляхом підписання акту
прийому-передачі об'єктів оренди не
пізніше двох днів до моменту
закінчення терміну оренди.

Враховуючи вищенаведене, спірний
договір та додаткова угода до нього
припинили свою дію 31.08.2014р., в свою чергу
у відповідача виник обов'язок по
поверненню орендованого об'єкту.

Проте, відповідач свої зобов'язання по
сплаті орендної плати в розмірі та
терміни, передбачені договором та
додатковою угодою, виконав не повному
обсязі, орендоване приміщення (їдальню)
площею 80,83 кв.м. повернув позивачу лише
10.02.2014р., про що свідчить акт
приймання-передачі підписаний
сторонами договору (а.с. 46).

В результаті чого, позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення
заборгованості з орендної плати в сумі
29 547,67 грн., 7 759,68 грн. штрафу. Крім того,
оскільки об'єкт оренди не повернуто
після закінчення строку дії договору,
позивачем нараховано орендну плату за
січень 2014 року в розмірі 4040,00 грн. та
8080,00 неустойки.

Однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, відповідно до п. 1 ч. 2
ст. 11 ЦК України, є договори та інші
правочини.

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством
(ч. 1 ст. 286 ГК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Закону, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містяться в ст. 193 ГК
України.

Як зазначалося вище, підставою даного
позову є порушення виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором оренди щодо сплати орендних
платежів за період з грудня 2012 року по
серпень 2013 року.

Згідно поданого представником
позивача розширеного та
обґрунтованого розрахунку суми
заборгованості, долученого до
матеріалів апеляційного провадження,
вбачається, що позивачем за весь період
дії договору виставлялися рахунки на
загальну суму 23 724,74 грн., проте
відповідачем оплачені на суму 12 395,00
грн.

Інших доказів оплати чи спростування
правомірності виставлення рахунків на
суму 23 724,74 грн. відповідачем суду не
представлено.

В свою чергу позивачем не надано
доказів на обґрунтування заявленої
позовної вимоги про стягнення
заборгованості по орендним платежам на
суму 29 547,67 грн.

Відтак, колегія суддів зазначає, що у
відповідача утворилась заборгованість
перед позивачем зі сплати орендної
плати у розмірі 11 329,74грн., яка, за
результатами розгляду даної справи, з
урахуванням умов вказаного договору
оренди та норм цивільного та
господарського законодавства, є
обґрунтована та підлягає стягненню на
користь позивача. В решті стягнення
основного боргу по сплаті орендних
платежів на суму 5 822,93 грн. (29 547,67 грн . - 12
395,00 грн. - 11 329,74грн .) слід відмовити.

Посилання представника відповідача на
те, що додаткова угода № 1 від 19.04.2013р. до
договору оренди № 00035/12 від 10.12.2012р.
анульована на підставі листа б/н від
22.04.2013р. (а.с. 44,) не береться судом до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази надіслання такого
листа про розірвання договору
позивачу.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 188 ГК України передбачено, що
зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Однією з підстав розірвання додаткової
угоди до спірного договору відповідач
вважає неналежний стан орендованого
приміщення за актом приймання-передачі
від 22.04.2013р.

Проте, таке твердження спростовується
самим актом приймання-передачі від
22.04.2013р., згідно п.4 якого «орендар
підтверджує, що об'єкт оренди
знаходиться в належному стані на
момент підписання цього акту». Даний
акт підписаний та скріплений печатками
сторін (а.с. 13).

Окрім того, колегія суддів зазначає, що
вказаний акт та лист про анулювання
додаткової угоди № 1 від 19.04.2013р. до
договору оренди № 00035/12 від 10.12.2012р , в
якому відповідач стверджує про
неналежний стан орендованого
приміщення, датовані однією датою, а
саме: 22.04.2013р.

Щодо нарахованих позивачем штрафних
санкцій, передбачених 9.2.1 та 9.2.2
договору, то такі підлягають до
стягнення із врахуванням наступного.

Згідно пп.9.2.1 п. 9.2 договору при затримці
платежів на строк від двох до
п'ятнадцяти днів орендар сплачує на
користь орендодавця штраф у розмірі 20%
суми орендної плати за місяць, що
становить 323,32 грн.

В пп.9.2.2 п.9.2 договору зазначено, що при
затримці платежів на строк більш як на
шістнадцять днів орендар сплачує на
користь орендодавця штраф у подвійному
розмірі, що становить 616,64 грн.
додатково до суми штрафу, вказаної у п.
9.2.1 договору.

В силу положень ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Відповідно до ст.
612 ЦК України боржник вважається таким,
що прострочив зобов'язання, якщо він не
припустив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Враховуючи, що колегією суддів
встановлено прострочення відповідачем
орендних платежів, то в силу
вищенаведених норм права та умов
договору до задоволення підлягають 7
759,68 грн. штрафу, які нараховані згідно
поданого представником позивача
розрахунку штрафних санкцій,
долученого до матеріалів апеляційного
провадження.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Враховуючи, що, договір оренди №00035/12
від 10.12.2012р. припинив свою дію 31.08.2013р., а
орендоване приміщення площею 80,83 кв.м
повернуто відповідачем позивачу лише
10.02.2014р., колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що нарахування позивачем
неустойки за користування орендованим
майном після припинення договору
оренди є правомірним. Оскільки сума
нарахованої позивачем неустойки
складає лише 8080,00 грн., то підлягає
стягненню в межах заявлених позовних
вимог.

В свою чергу, вимога позивача про
стягнення 4 040,00 грн. орендної плати за
січень 2014р., колегія суддів апеляційної
інстанції вважає необґрунтованою,
відповідно такою, яка до задоволення не
підлягає, оскільки судом встановлено
та не заперечується самим
представником позивача, що спірний
договір припинив свою дію 31.08.2013р.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Однак, відповідачем всупереч
вищенаведеній нормі права, не подано
доказів, які б спростовували факти,
викладені в апеляційній скарзі.

Статтею 49 ГПК України встановлено, що
при частковому задоволенні позову -
судовий збір покладається на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційну скаргу
слід задоволити, а рішення місцевого
господарського суду частково
скасувати.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ПАТ «Завод
Львівсільмаш»» задоволити.

2. Рішення господарського суду
Львівської області від 20.05.2014р. у справі
№ 914/725/14 в частині відмови позовних
вимог скасувати, в цій частині прийняти
нове, яким стягнути з ФОП ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Завод Львівсільмаш»» 11
329,74 грн. боргу та 7 759,68 грн. штрафу. В
решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ПАТ «Завод Львівсільмаш»» (69035,
м. Запоріжжя, вул. Суворова, буд. 4,
ідентифікаційний код 05786134) судового
збору в розмірі 1004,12 грн. за подання
позовної заяви.

4. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ПАТ «Завод Львівсільмаш»» (69035,
м. Запоріжжя, вул. Суворова, буд. 4,
ідентифікаційний код 05786134) судового
збору в розмірі 913,50 грн. за подання
апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття, може бути оскаржена
в касаційному порядку згідно з
розділом ХІІ-1 ГПК України.

6. Справу передати до
господарського суду Львівської
області.

Головуючий суддя
Кравчук Н.М.

судді
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.