номер провадження справи 19/49/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014
Справа № 908/1935/14

За позовом Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» в
особі Запорізьких міських електричних
мереж (69035, м. Запоріжжя, вул.
Волгоградська, 25)

до Концерну «Міські теплові мережі»
(69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137)

про стягнення 27105,36 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники сторін:

Від позивача: Ткаченко О.В. -
представник за довіреністю № 3 від
31.12.13.

Від відповідача: Ковальська Я.М. -
представник за довіреністю № 1202/20-19 від
04.03.14.

Рішення винесено 15.07.14., після
оголошених на підставі ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України перерв з 04.07.14. по 15.07.14. та з
15.07.14. з 12-30 год. по 15.07.14. 15-30 год.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Запорізької
області 05.06.14. звернулось Відкрите
акціонерне товариство
«Запоріжжяобленерго» з позовною
заявою до Концерну «Міські теплові
мережі» про стягнення 27105,36 грн. за
Договором про постачання електричної
енергії № 8119 від 01.12.04., з яких:
22023,10 грн. - пені та 5082,26 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов Договору
та норм чинного законодавства України
прострочив оплату вартості
електричної енергії, внаслідок чого
Відкритим акціонерним товариством
«Запоріжжяобленерго» в особі
Запорізьких міських електричних мереж
було нараховано Концерну «Міські
теплові мережі» суму пені та 3 % річних.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 06.06.14. порушено
провадження у справі № 908/1935/14, справі
присвоєно номер провадження 19/49/14,
судове засідання призначено на 24.06.14. о
11-10.

20.06.14. від відповідача через канцелярію
господарського суду Запорізької
області надійшов письмовий відзив на
позовну заяву, відповідно до якого
Концерн «Міські теплові мережі» просив
суд в задоволенні позову в частині
стягнення 5082,14 грн. - 3 % річних відмовити
повністю, обґрунтовуючи це тим, що дана
сума за своєю правовою природою
підпадає під визначення пені, а отже, є
намаганням застосувати до відповідача
подвійну відповідальність, що є
незаконним та неприпустимим, а суму
пені зменшити на 99,9 %, в зв'язку з тяжким
фінансовим становищем підприємства
відповідача, збитковістю підприємства
та тим, що вина відповідача в ситуації
стосовно несвоєчасних розрахунків за
електроенергію відсутня, а тому
відповідач не повинен відшкодовувати
позивачу нараховані ним штрафні та
фінансові санкції, які є
необґрунтованими та такими, що
направлені на збагачення позивача за
рахунок відповідача.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 23.06.14. розгляд
справи № 908/1935/14 перенесено на
04.07.14. о 12-00.

В судовому засіданні 04.07.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України оголошено перерву до
15.07.14. о 12-30.

Через канцелярію господарського суду
Запорізької області 15.07.14. від позивача
надійшло письмове заперечення на
відзив, відповідно до якого Відкрите
акціонерне товариство
«Запоріжжяобленерго» в особі
Запорізьких міських електричних мереж
просить суд позов задовольнити та
зазначає, що твердження відповідача
про подвійне застосування до нього
відповідальності не відповідає
дійсності, в зв'язку з тим, що стягнення
пені передбачено умовами Договору та
чинним законодавством України і є
відповідальністю за неналежне
виконання зобов'язань, а стягнення 3 %
річних передбачено ст. 625 Цивільного
кодексу України та є іншим видом
відповідальності, передбаченим
законодавством України. Крім того,
позивач зазначив, що відповідачем у
відзиві не наведено жодних фактів, які
б на думку позивача не відносились до
звичайних ризиків здійснення
господарської діяльності, та які б
надавали підстави ставити позивача у
завідомо невигідне становище по
відношенню до відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні 15.07.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі
Запорізьких міських електричних мереж
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні 15.07.14. заперечив проти
задоволення позовних вимог Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі
Запорізьких міських електричних мереж.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 908/1935/14.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону
України «Про електроенергетику»,
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
Енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.

01.12.04. між Відкритим акціонерним
товариством «Запоріжжяобленерго»
(далі - Постачальник електричної
енергії) та Концерном «Міські теплові
мережі» (далі - Споживач) був укладений
Договір № 8119 про постачання
електричної енергії (далі -Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору,
Постачальник електричної енергії
продає електричну енергію Споживачу, а
Споживач оплачує Постачальнику
електричної енергії її вартість та
здійснює інші платежі, згідно з умовами
цього Договору та додатками до
Договору, що є його невід'ємними
частинами.

Згідно з п. 2.2.3 Договору, Споживач
зобов'язався оплачувати Постачальнику
електричної енергії вартість
електричної енергії, згідно з умовами
Додатку № 4 «Порядок розрахунків» та
Додатку № 5 «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії».

Пунктом 5 Додатку № 4 до Договору
передбачено, що для подання «Акту про
спожиту протягом розрахункового
періоду активну електричну енергію» та
«Актів прийому-передачі
електроенергії», Споживач не пізніше
12-00 годин 2-го робочого дня місяця,
наступного за розрахунковим, направляє
свого представника до Постачальника
електричної енергії.

Постачальник електричної енергії
підписує подані акти та один примірник
повертає Споживачу.

Відповідно до п. 6 Додатку № 4 до
Договору зазначено, що за підсумками
розрахункового періоду Постачальник
електричної енергії виписує Споживачу
рахунок або платіжну вимогу-доручення
для остаточного розрахунку. Сума
платежу при остаточному розрахунку
визначається, виходячи з тарифів на
активну електроенергію та фактичного
обсягу спожитої електричної енергії,
згідно даних представленого
Споживачем «Акту про спожиту протягом
розрахункового періоду активну
електричну енергію» та інших умов
Договору, з урахуванням сум платежів,
що надійшли від Споживача.

Згідно з п. 7 Додатку № 4 до Договору
вказано, що Споживач зобов'язаний після
розрахункового періоду і проведення
Постачальником розрахунку обсягу
використаної електричної енергії
отримати платіжні документи на сплату
спожитої електричної енергії і не
пізніше 15 числа місяця, наступного за
розрахунковим здійснити оплату.

Позивач посилається на те, що для
оплати спожитої протягом серпня 2013 р.
активної електричної енергії
відповідачем був отриманий рахунок №
8119/8а від 03.09.13. на суму 772929,80 грн., який за
умовами Договору повинен був бути
сплачений 15.09.13., для оплати спожитої
протягом вересня 2013 р. активної
електричної енергії відповідачем був
отриманий рахунок № 8119/9а від 02.10.13. на
суму 861205,19 грн., який за умовами
Договору повинен був бути сплачений
15.10.13.; для оплати спожитої протягом
жовтня 2013 р. активної електричної
енергії відповідачем був отриманий
рахунок № 8119/10а від 05.11.13. на суму 2269769,86
грн., який за умовами Договору повинен
був бути сплачений 15.10.13.

Позивач вказує на те, що оплата
активної електричної енергії за
серпень 2013 р. та вересень 2013 р.
здійснена відповідачем 22.10.13. в сумі
1634134,99 грн., про що свідчить факсограма
№ 01944у/7964, належним чином завірена
копія якої міститься в матеріалах
справи.

В зв'язку з чим, період прострочення
оплати активної електричної енергії за
серпень - з 16.09.13. по 22.10.13., а за вересень -
з 16.10.13. по 22.10.13.

Оплата активної електричної енергії за
жовтень 2013 р. здійснена відповідачем
25.11.13. в сумі 1000000,00 грн. та 28.11.13. в сумі
1269769,86 грн., про що свідчать банківські
виписки з рахунку позивача, належним
чином завірені копії яких містяться в
матеріалах справи.

В зв'язку з чим, період прострочення
оплати активної електричної енергії за
жовтень - з 16.11.13. по 25.11.13. в сумі 2269769,86
грн. та з 26.11.13. по 28.11.13. в сумі 1269769,86 грн.

Відповідно до п. 5 Додатку № 6 до
Договору встановлено, що за підсумками
розрахункового періоду Постачальник
електричної енергії виписує Споживачу
рахунок або платіжну вимогу-доручення
на оплату послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії. Сума платежу визначається з
обсягів фактично спожитої та
генерованої Споживачем реактивної
електричної енергії, згідно даних,
наданих Споживачем «Акта про обсяги
перетікання реактивної енергії з мереж
Постачальника в мережі Споживача
протягом розрахункового періоду та
умов цього додатку з урахуванням сум
платежів, що надійшли від Споживача.
Рахунки або платіжні вимоги-доручення
направляються Постачальником
Споживачу поштою рекомендованим
листом або нарочним.

Пунктом 6 Додатку № 6 до Договору
передбачено, що Споживач зобов'язаний у
термін, що не перевищує 5 операційних
днів з дня отримання рахунка або
платіжної вимоги-доручення (п. 5 цього
Додатку), здійснити оплату рахунка або
платіжної вимоги-доручення, що
направляється йому Постачальником
електричної енергії. Датою отримання
рахунка або платіжної вимоги-доручення
вважається: при направленні
рекомендованим листом - дата зазначена
на фінансовому чеку поштового
відділення, що підтверджує
відправлення, з урахуванням поштового
пробігу документа (по місту - 3 дні, по
області - 5 днів, по Україні - 7 днів); при
направленні нарочним - дата вручення
Споживачу.

Позивач посилається на те, що для
оплати послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії у серпні 2013 р. відповідачем був
отриманий рахунок № 8119/8р від 04.09.13. на
суму 11327,58 грн., для оплати послуг з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії у вересні 2013 р.
відповідачем був отриманий рахунок №
8119/9р від 02.10.13. на суму 10915,50 грн., для
оплати послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії у жовтні 2013 р. відповідачем був
отриманий рахунок № 8119/10р від 06.11.13. на
суму 12253,57 грн., належним чином завірені
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Позивач вказує на те, що оплата послуг з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії у серпні 2013 р.
здійснена відповідачем 29.10.13. в сумі
11327,58 грн., про що свідчить виписка по
рахунках позивача, належним чином
завірена копія якої міститься в
матеріалах справи.

В зв'язку з чим, період прострочення
оплати послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії у серпні 2013 р.: з 16.09.13. по 29.10.13.

Оплата послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії у вересні 2013 р. здійснена
відповідачем 29.10.13. в сумі 10915,50 грн., про
що свідчить виписка по рахунках
позивача, належним чином завірена
копія якої міститься в матеріалах
справи.

В зв'язку з чим, період прострочення
оплати послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії у вересні 2013 р.: з 16.10.13. по 29.10.13.

Крім того, оплата послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії у жовтні 2013 р. здійснена
відповідачем 19.11.13. в сумі 12253,57 грн., про
що свідчить виписка по рахунках
позивача, належним чином завірена
копія якої міститься в матеріалах
справи.

В зв'язку з чим, період прострочення
оплати послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії у жовтні 2013 р.: з 16.11.13. по 19.11.13.

Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що за
недотримання термінів оплати рахунків
або платіжних вимог-доручень за
активну електроенергію та за надання
послуг з компенсації перетікання
реактивної електроенергії, Споживач
сплачує Постачальнику електричної
енергії пеню за весь період часу,
протягом якого невиконане зобов'язання
по сплаті, в розмірі 0,5 % від суми
платежу за кожний день прострочення
(але не більше подвійної облікової
ставки Національного Банку України, що
діяла в період нарахування пені) по
день фактичної оплати.

Позивач вказує на те, що відповідачем в
порушення умов Договору вартості
отриманої активної електричної
енергії та перетікання реактивної
електричної енергії за період с серпня
2013 р. по жовтень 2013 р. своєчасно
оплачено не було.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що відповідач
своєчасно заборгованість за активну
електричну енергію та перетікання
реактивної електричної енергії за
період с серпня 2013 р. по жовтень 2013 р. не
оплатив, чим порушив умови Договору та
вимоги чинного законодавства України,
в зв'язку з чим за прострочення оплати
заборгованості з відповідача підлягає
стягненню сума пені в розмірі 22023,10 грн.
та 3 % річних в розмірі 5082,26 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У відповідності до положень ст. 26
Закону України «Про електричну
енергію» та п. 5.1 Правил
користування електричною енергією, які
затверджені постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України від 31.07.96. №
28 та зареєстровані в Міністерстві
юстиції України 02.08.96. за № 417/1442 (далі за
текстом - Правила), договір про
постачання електричної енергії є
основним документом, який регулює
відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін. Споживання
електричної енергії без договору не
допускається.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу
України та ст. 275 Господарського
кодексу України, за договором
постачання електричними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Пунктом 9.7 Договору передбачено, що цей
Договір набирає чинності з дня його
підписання на термін до 31.12.05. Договір
вважається щорічно продовженим на
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
Договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії.

В зв'язку з тим, що в матеріалах справи
відсутні звернення сторін чи заяви про
припинення дії Договору про постачання
електричної енергії № 8119 від 01.12.04.,
судом встановлено, що цей Договір був
автоматично продовженим на той саме
строк і на тих самих умовах.

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за Договором позивачем виконано у
повному обсязі, а саме, відповідачу за
період з серпня 2013 р. по жовтень 2013 р.
постачалась активна електрична
енергія та надавались послуги з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергію, що
підтверджуються рахунками
виставленими відповідачу № 8119/8а від
03.09.13. на суму 772929,80 грн., № 8119/9а від 02.10.13.
на суму 861205,19 грн., № 8119/10а від 05.11.13. на
суму 2269769,86 грн., загальною сумою 3903904,85
грн. та № 8119/8р від 04.09.13. на суму 11327,58
грн., № 8119/9а від 02.10.13. на суму 10915,50 грн.,
№ 8119/10р від 06.11.13. на суму 12253,57 грн.,
загальною сумою 34496,65 грн., належним
чином завірені копії яких містяться в
матеріалах справи та не заперечується
відповідачем.

Про надсилання на адресу відповідача
вказаних вище рахунків свідчать
журнали видачі за період з серпня 2013 р.
по жовтень 2013 р., належним чином
завірені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається (ст. 525 Цивільного кодексу
України), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно з п. 7 Додатку № 4 до Договору
вказано, що Споживач зобов'язаний після
розрахункового періоду і проведення
Постачальником розрахунку обсягу
використаної електричної енергії
отримати платіжні документи на сплату
спожитої електричної енергії і не
пізніше 15 числа місяця, наступного за
розрахунковим здійснити оплату.

Пунктом 6 Додатку № 6 до Договору
передбачено, що Споживач зобов'язаний у
термін, що не перевищує 5 операційних
днів з дня отримання рахунка або
платіжної вимоги-доручення (п. 5 цього
Додатку), здійснити оплату рахунка або
платіжної вимоги-доручення, що
направляється йому Постачальником
електричної енергії. Датою отримання
рахунка або платіжної вимоги-доручення
вважається: при направленні
рекомендованим листом - дата зазначена
на фінансовому чеку поштового
відділення, що підтверджує
відправлення, з урахуванням поштового
пробігу документа (по місту - 3 дні, по
області - 5 днів, по Україні - 7 днів); при
направленні нарочним - дата вручення
Споживачу.

Судом встановлено, що оплата активної
електричної енергії за серпень 2013 р. та
вересень 2013 р. була здійснена
відповідачем 22.10.13. в сумі 1634134,99 грн.,
про що свідчить факсограма № 01944у/7964,
належним чином завірена копія якої
міститься в матеріалах справи.

В зв'язку з чим, період прострочення
оплати активної електричної енергії за
серпень - з 16.09.13. по 22.10.13., а за вересень -
з 16.10.13. по 22.10.13.

Оплата активної електричної енергії за
жовтень 2013 р. здійснена відповідачем
25.11.13. в сумі 1000000,00 грн. та 28.11.13. в сумі
1269769,86 грн., про що свідчать банківські
виписки з рахунку позивача, належним
чином завірені копії яких містяться в
матеріалах справи.

В зв'язку з чим, період прострочення
оплати активної електричної енергії за
жовтень - з 16.11.13. по 25.11.13. в сумі 2269769,86
грн. та з 26.11.13. по 28.11.13. в сумі 1269769,86 грн.

Таким чином, з викладеного вище
вбачається, що Концерном «Міські
теплові мережі» свою заборгованість
перед Відкритим акціонерним
товариством «Запоріжжяобленерго» в
особі Запорізьких міських електричних
мереж за період з серпня 2013 р. по
жовтень 2013 р. за спожиту електричну
енергію та послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії за Договором про постачання
електричної енергії № 8119 від 01.12.04. в
порушення умов Договору, оплачено з
порушенням встановленого Договором
строку.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по платежах,
позивач на підставі ст. 625 Цивільного
кодексу України просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 5082,26 грн. - 3
% річних, з яких: 5024,70 грн. - за спожиту
активну електричну енергію та 57,56 грн. -
за послуги з компенсації перетікання
реактивної електроенергії.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо іншій розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 5082,26 грн. - 3 % річних
(за обґрунтованим розрахунком
позивача).

Щодо посилання відповідача на те, що
сума процентів за користування чужими
грошовими коштами за кожен день
прострочення невиконання зобов'язання
за своєю правовою природою є пенею,
відповідно позовні вимоги позивача
стосовно одночасного стягнення 3%
річних та пені - це подвійне
застосування відповідальності, що є
незаконним та неприпустимим згідно
чинного законодавства, суд зазначає
наступне.

Пунктами 6.1, 6.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.13. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» встановлено, що
проценти річних, про які йдеться у ч. 2
ст. 625 Цивільного кодексу України,
необхідно відрізняти від процентів за
користування чужими коштами,
передбачених ст. 536 названого Кодексу.
Стягнення процентів річних є заходом
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання і одночасно, як
зазначалося, способом захисту
майнового права та інтересу кредитора,
тобто зобов'язанням сплатити кошти,
тоді як проценти, зазначені у статті 536
ЦК України, - це плата за користування
чужими коштами, в тому числі
безпідставно одержаними, збереженими
грішми (стаття 1214 ЦК України).

Підставами для застосування до
правовідносин сторін статті 536 ЦК
України є, по-перше, факт користування
чужими коштами, по-друге - встановлення
розміру відповідних процентів
договором або чинним законодавством
(наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК
України). Спільним для цих процентів є
те, що вони нараховуються саме у зв'язку
з користуванням чужими коштами.
Положення ж частини другої статті 625 ЦК
України в частині сплати процентів
річних застосовуються за наявності
порушення грошового зобов'язання. Тому,
зокрема, якщо в Законі або в укладеному
сторонами договорі передбачено розмір
процентів за користування чужими
коштами (стаття 536 ЦК України), то це не
позбавляє кредитора права звернутися
до боржника з позовом про стягнення як
зазначених процентів, так і трьох
процентів річних (якщо інший їх розмір
не передбачено договором або Законом) -
за наявності порушення боржником
грошового зобов'язання.

Таким чином, судом не приймаються до
уваги посилання відповідача на те, що
сума процентів за користування чужими
грошовими коштами за кожен день
прострочення невиконання зобов'язання
за своєю правовою природою є пенею, а
позовні вимоги стосовно одночасного
стягнення 3% річних та пені - це подвійне
застосування відповідальності,
оскільки, в даному випадку мало місце
саме прострочення виконання боржником
зобов'язання, що і стало підставою для
звернення позивача з вимогою про
стягнення 3% річних, а не процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Також позивач на підставі п. 4.2.1
Договору просить суд стягнути з
відповідача 22023,36 грн. - пені, з яких:
21773,95 грн. - за спожиту активну
електричну енергію та 249,41 грн. - за
послуги з перетікання реактивної
електричної енергії.

Пунктом. 4.2.1 Договору сторони
передбачили, що за недотримання
термінів сплати рахунків або платіжних
вимог-доручень за активну
електроенергію та за надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
електроенергії, Споживач сплачує
Постачальникові електричної енергії
пеню за весь період часу, протягом
якого не виконано зобов'язання по
сплаті, в розмірі 0,5 % від суми платежу
за кожний день прострочення (але не
більше подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період нарахування пені) по день
фактичної оплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок суми пені, суд
визнав його обґрунтованим та вірним.

Розглянувши клопотання відповідача
про зменшення розміру пені в порядку
ст. 83 Господарського суду Запорізької
області на 99,9 %, суд його задовольнив
частково, з огляду на наступне:

В обґрунтування клопотання про
зменшення розміру пені на 99,9 %
відповідач посилається на те, що платіж
від 22.10.13. (платіжне доручення № 1757 від
16.10.13. на загальну суму 3768583,19 грн.) був
здійснений в порядку, визначеному
нормами постанови Кабінету Міністрів
України від 11.01.05. № 20 «Про затвердження
Порядку перерахування деяких
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на надання пільг,
субсидій та компенсацій», про що
свідчить запис в призначенні даного
платежу. Цей Порядок визначає механізм
перерахування субвенцій з державного
бюджету місцевим бюджетам на надання
пільг та житлових субсидій населенню
на оплату електроенергії, природного
газу, послуг теплопостачання,
водопостачання і водовідведення і т. і.
(далі - субвенція).

Розрахунки проводяться за згодою
учасників на підставі актів звіряння
або договорів, які визначають величину
щомісячного споживання ресурсів
(товарів, послуг), і спільних
протокольних рішень, підписаних усіма
учасниками таких розрахунків (п. 7
Порядку).

На виконання приписів вказаного
порядку були складені спільне
протокольне рішення про організацію
взаєморозрахунків за електроенергію
за рахунок коштів загального фонду
державного бюджету №20/5099 від 14.10.13. та
акти звірки взаємних розрахунків між
позивачем та відповідачем за діючими
між сторонами договорами про
постачання електричної енергії (копії
зазначених документів додаються).

Так, згідно спільного протокольного
рішення відповідач є Стороною 6, а
позивач є Стороною 7. Згідно п. 4.7
спільного протокольного рішення
Сторона 6 перераховує Стороні 7 кошти за
спожиту електричну енергію у сумі
3768583,19 грн., в т.ч. ПДВ 628097,20 грн. з таким
записом у графі «призначення платежу»:
«Електроенергія за серпень-вересень
місяць 2013 року «п» 3768583,19 грн. та
«Постанова Кабінету Міністрів України
від 11 січня 2005р. № 20».

Платіж був здійснений на загальну суму
3768583,19 грн. та зарахований позивачем
наступним чином у відповідності до
актів звіряння взаємних розрахунків
між сторонами:

- 1634134,99 грн. (решта платежу) - в якості
оплати заборгованості за іншими
договорами, укладеними між позивачем
та відповідачем.

На думку відповідача, Концерн «Міські
теплові мережі», являючись лише одним з
учасників (Стороною 6) в спільних
розрахунках за рахунок коштів
загального фонду державного бюджету у
взаємовідносинах семи учасників, не
може нести відповідальність за
несвоєчасність здійснення платежу,
оскільки самому Відповідачу кошти
надійшли від Сторони 5 (ЗКПМЕ
«Запоріжелектротранс»), а останньому
від Сторони 4 і так далі в порядку,
визначеному розділом 4 спільного
протокольного рішення.

У відповідності з вимогами рішення
Запорізької міської ради від 05.09.13. № 62
«Про запровадження одноставкового
тарифу на послугу з централізованого
опалення комунального підприємства
Концерн "Міські теплові мережі" м.
Запоріжжя» відповідачу встановлений
одноставковий тариф на послуги з
централізованого опалення. Таким
чином, в міжопалювальний період,
підприємство відчуває значний брак
коштів для здійснення постійних
витрат.

Крім того, прострочення відповідачем
платежів з оплати електроенергії за
Договором спричинена також
невідповідності діючого тарифу на
теплову енергію (послуг з
централізованого опалення, підігріву
питної води) економічно обґрунтованому
рівню витрат. Тобто, тариф на теплову
енергію покриває економічно
обґрунтовані витрати підприємства
лише на 81,5%.

Відповідно до Звіту про фінансові
результати (Звіт про сукупний дохід) за
рік 2013р. збиток підприємства складає
110551,00 грн.

У відповідності до п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшити у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), що підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу
України, у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.11. зазначено, що вирішуючи, в
тому числі й з власної ініціативи,
питання про зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Оскільки, пеня є різновидом неустойки,
яка має подвійну правову природу:
одночасно є засобом забезпечення
договірних зобов'язань для
стимулювання їх виконання і мірою
відповідальності за неналежне
виконання зобов'язання (санкцією), як
правового наслідку його порушення (ст.
611 Цивільного кодексу України), вона має
компенсаційний характер та її розмір
повинен бути відповідним розміру
понесених позивачем збитків.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, оскільки заявлена до
стягнення сума пені є надмірно великою,
зобов'язання відповідача перед
позивачем щодо оплати активної
електричної енергії та послуг з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії виконані
Концерном «Міські теплові мережі» в
повному обсязі, враховуючи те, що
неможливість належного виконання
зобов'язань Концерну «Міські теплові
мережі» перед позивачем за поставлений
природний газ викликано об'єктивними
причинами, а відповідач зобов'язаний
здійснювати постачання теплової
енергії незалежно від будь-яких
факторів, оскільки його господарська
діяльність направлена на забезпечення
життєдіяльності міста, суд вважає, що
розмір пені не відповідає наслідкам
здійсненого відповідачем
правопорушення.

Таким чином, в зв'язку з викладеним
вище, господарський суд Запорізької
області зменшує розмір пені,
нарахованої за прострочку оплати
споживання активної електричної
енергії та послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії на 20 % - 17618,48 грн.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в розмірі 17618,48
грн.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, позов Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі
Запорізьких міських електричних мереж
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» в
особі Запорізьких міських електричних
мереж задовольнити частково.

2. Стягнути з Концерну «Міські
теплові мережі» (69091 м. Запоріжжя, бул
Гвардійський, 137, ) на
користь Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» в
особі Запорізьких міських електричних
мереж (69096 м. Запоріжжя, вул.
Волгоградська, 25, ) 17618
(сімнадцять тисяч шістсот
вісімнадцять) грн. 48 коп. - пені, 5082 (п'ять
тисяч вісімдесят дві) грн. 26 коп. - 3%
річних, 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. - судового
збору.

3. В іншій частині позову -
відмовити.

4. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.07.14.

Суддя
І.В. Давиденко