ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 червня 2014 року Справа № 906/871/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіГубенко Н.М.,
суддів:Вовка І.В., Дунаєвської Н.Г.,
Кочерової Н.О., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявуПриватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 26.02.2014у
справі№ 906/871/13за позовомПриватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту"доТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Омелянівський кар'єр"за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
Міністерство інфраструктури
Україниза участюКоростенського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері
Житомирської областіпровизнання права
власності на майно

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" звернулось до
господарського суду Житомирської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Омелянівський кар'єр" про визнання
права власності Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" на під'їзну
залізничну колію загальною довжиною 3,5
км з 9 комплектами стрілочних переводів
"Омелянівка" (№743 інвентарний №26), яка
складається з колій № №: 1 (ходова
колія, довжина 894,26 м, 1 стрілочний
перевід, межі: від знаку "Межа під'їзної
колії", через стрілочний перевід 101 до
в.с.п. № 107); 1а (навантажувальна колія,
довжина 674,91 м, 2 стрілочних переводи,
межі: від в.с.п. №107 до в.с.п. № 102); 2
(навантажувальна колія, довжина 914,04 м, 5
стрілочних переводів, межі: від в.с.п.
№107 через стрілку 107а, 109, 102, 106 до
баластної насипки); 3 (навантажувальна
колія, довжина 473,59 м, 1 стрілочний
перевід, межі: від в.с.п. 109 через стрілку
113 до в.с.п. 104); 6 (навантажувальна колія,
довжина 543,2 м, стрілочних переводів
немає, межі: від в.с.п. 101 до кінця колії);
ваги залізничні "Омелянівка" № 12; будка
ваг. вантажів "Омелянівка" (№ 732
інвентарний номер 11).

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 28.10.2013,
залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.02.2014 у справі №906/871/13
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013 залишено
без змін.

Приватним акціонерним товариством
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" подано заяву
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 26.02.2014 у справі №906/871/13, у
якій просить скасувати зазначену
постанову, а справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 03.04.2013
у справі №5006/31/39пн/2012, від 13.11.2013 у
справі №29пн/5014/2794/2012, від 12.11.2013 у справі
№5020-5/190-11/245/93/2011, від 24.04.2014 у справі
№16/268-08, мотивовано неоднаковим
застосуванням судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме статті 12
Закону України "Про господарські
товариства", статті 67 Статуту залізниць
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.1998
№457 (далі-Статут залізниць України),
пункту 1.5 Правил обслуговування
залізничних під'їзних колій,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 №644
(далі-Правила обслуговування
залізничних під'їзних колій), внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява
про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Встановлений статтею 11116 ГПК України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд судових рішень є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за подібних
предмета і підстав позову, змісту
позовних вимог та встановлених судом
фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання про допуск
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність усіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 26.02.2014 у справі №906/871/13,
про перегляд якої просить заявник, суд
касаційної інстанції визнав
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для визнання за позивачем
права власності на під'їзні залізничні
колії, виходячи при цьому з
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи про те, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів по справі, які б
підтверджували, що спірне майно
належить на праві власності саме
позивачу, оскільки у протоколі
передачі основних засобів з балансу на
баланс та у відомості відсутні
детальні характеристики майна, яке
підлягає передачі відповідно до цих
документів, що не дозволяє
ідентифікувати основні засоби,
зазначені у них, із майном, яке є
предметом спору у даній справі;
облікові документи, записи в облікових
регістрах позивача не дозволяють
ідентифікувати майно, не містять
відомостей про підстави набуття
позивачем права власності на спірне
майно. Крім того, надані позивачем
технічний паспорт під'їзних
залізничних колій, відомість під'їзної
колії, договори про експлуатацію
залізничної під'їзної колії, за
відсутності правовстановлюючих
документів не можуть оцінюватись судом
як докази належності позивачу
під'їзних залізничних колій,
враховуючи також наявність в них
суперечливих даних.

Водночас у постанові від 13.11.2013 у справі
№29пн/5014/2794/2012, на яку посилається
заявник, суд касаційної інстанції
підтримав висновки судів попередніх
інстанцій щодо наявності підстав для
задоволення позову про визнання за
позивачем права власності на
залізничну колію, виходячи із
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи про те, що
матеріалами справи підтверджений факт
наявності у позивача пакету
документів, що підтверджують його
право власності на спірну залізничну
колію.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постанови Вищого господарського суду
України від 03.04.2013 у справі №5006/31/39пн/2012
та від 24.04.2014 у справі №16/268-08 не можуть
бути доказами неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, оскільки у
вказаних справах суд касаційної
інстанції дійшов таких же правових
висновків щодо відмови у позові, так як
і у справі, про перегляд постанови у
якій подано заяву.

Проаналізувавши зміст постанови суду
касаційної інстанції від 26.02.2014 у
справі №906/871/13, про перегляд якої
просить заявник, та постанови Вищого
господарського суду України від 12.11.2013
у справі №5020-5/190-11/245/93/2011, на яку він
посилається, колегія суддів дійшла
висновку про те, що зазначені судові
рішення не підтверджують доводів
заявника щодо неоднакового
застосування норм матеріального права
в подібних правовідносинах з огляду на
різні предмети позовів у цих справах.
Так, у справі №906/871/13, про перегляд
постанови в якій подано заяву,
предметом позову є визнання права
власності за позивачем на під'їзну
залізничну колію, тоді як у справі
№5020-5/190-11/245/93/2011, на яку посилається
заявник, позов заявлено про визнання
права власності за позивачем на
нерухоме майно - нежитлове прибудоване
приміщення, що передбачає також різні
підстави позовів та виключає
подібність правовідносин у цих справах
у розумінні статті 11116 ГПК України.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116 - 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И
В:

Відмовити Приватному акціонерному
товариству "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту" у допуску
справи №906/871/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя Н. Губенко Судді І.
Вовк Н. Дунаєвська Н. Кочерова М.
Черкащенко