ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 липня 2014 р. Справа №
903/480/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Волиньагрореммаш"

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "АРЗУ"

про стягнення 31 114,15 грн.

Суддя Кравчук В.О.

при
секретарі судового засідання Міськіву
Т.І

Представники :

від позивача: Фурс С.М.- представник за
довіреністю від 30.06.2014р.

від відповідача: Мартинюк С.І.-
представник за довіреністю від 15.07.2014р.

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснено право відводу
судді. Відводу судді не заявлено.

На підставі ст. 22 ГПК України
роз'яснено процесуальні права та
обов'язки учасників судового процесу.

Клопотання про фіксацію судового
процесу технічними засобами не
поступило.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення,
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: позивач - ТзОВ
"Волиньагрореммаш" звернулось до суду
з позовом до ТзОВ "АРЗУ" про стягнення 31
114,15 грн., з яких: основний борг - 9 000,00
грн., пені - 1 960,78 грн., 3% річних - 425,24 грн.,
інфляційне збільшення суми боргу - 378,13
грн. та штрафу -19 350,00 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначає, що 24.04.2013р. між ПрАТ
"Волиньагрореммаш" та ТзОВ "АРЗУ" було
укладено договір купівлі-продажу,
згідно якого відповідачу було
передано, на умовах відтермінування
платежу, напівпричіп ОдАЗ-830030, в
кількості 1шт.

Згідно з п.2.3. договору № б/н від
24.04.2013р., ТзОВ "АРЗУ" взяло на себе
зобов'язання здійснити повний
розрахунок за отриманий товар в сумі - 38
700,00 грн., в строк до 20.05.2013р.

Станом на 15.05.2014р. розрахунок
відповідачем за отриманий товар
здійснено лише частково, чим було
порушено істотні умови договору та
внаслідок чого у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в сумі 9
000,00 грн. Згідно п. 4.3. зазначеного
договору, за порушення строків оплати
відповідач зобов'язався сплатити поряд
з основною сумою боргу штраф у розмірі
50% вартості товару, що становить 19 350,00
грн. Таким чином, загальна сума
заборгованості з урахуванням штрафних
санкцій складає - 31 114,15 грн.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 27.05.2014р.
порушено провадження у справі, розгляд
справи призначено на 02.07.2014р. та
зобов'язано сторони надати суду ряд
документів, необхідних для
об'єктивного розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 02.07.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, вимоги ухвали суду від 27.05.2014р.
не виконав, проте був належним чином
повідомлений про місце і час розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №715 від 30.05.2014р.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 02.07.2014р. розгляд
справи відкладався на 16.07.2014р. для
подання відповідачем всіх доказів,
витребуваних ухвалами суду

Відповідач в судовому засіданні
16.07.2014р. подав відзив на позовну заяву №
б/н від 15.07.2014р., в якому основний борг в
сумі 9 000,00 грн. - визнає, але вважає
нарахування штрафних санкцій по
договору купівлі-продажу № б/н від
24.04.2013р. ТзОВ "Арзу" незаконним та
необґрунтованим, оскільки п. 2.2, 2.3
Договору зазначено, що розрахунок за
товар здійснюється на підставі
виставленого рахунку, а перевірка
комплектності проводиться в момент
отримання товару дата якого співпадає
з накладною та просить суд відмовити в
задоволенні позову ТзОВ
"Волиньагрореммаш" в частині стягнення
штрафних санкцій з ТОВ "Арзу" та
вирішити питання про пропорційне
стягнення судових витрат.

Водночас, представник відповідача
надав суду пояснення щодо тяжкого
матеріального становища підприємства
(а.с.24) , в зв'язку з чим ТзОВ "АРЗУ" не
змогло вчасно розрахуватись за
отриманий товар. До вищезазначеного
долучив фінансові звіти суб'єкта
малого підприємництва (баланс) за 2013р.
та за 31.03.2014р., за яким товариство мало
збиток в сумі 2127,9 тис. грн. та 46,7 тис.
грн. відповідно (а.с.31-32).

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та заперечив проти
відзиву, оскільки вважає його
безпідставним.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
господарський суд,-

встановив:

Позивач - ТзОВ «Волиньагрореммаш»
відпустив відповідачу - ТзОВ «Арзу»
згідно видаткової накладної №234 від
17.04.2013 року товар на суму 38 700,00 грн..
(а.с. 25).

Як зазначалося вище, ТзОВ
«Волиньагрореммаш» позовні вимоги
обґрунтовує невиконанням відповідачем
зобов'язань в частині поставленого
згідно договору б/н від 24.04.2013р. товару.

Проте, судом встановлено, що у
видатковій накладній №234 від 17.04.2013
року відсутні будь-які посилання на
договір поставки від 24.04.2013 року чи
будь-який інший договір. Крім того, суд
зазначає, що договір, на який
посилається позивач підписаний
сторонами після поставки спірного
товару, а саме товар поставлено 17.04.2013
року, а договір підписаний 24.04.2013 року.

Відтак, у суду немає підстав вважати,
що відносини купівлі-продажу спірного
товару склалися у сторін на підставі
договору від 24.04.2013 року, відповідно і
його умови не можуть бути застосовані
до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК
України господарські зобов'язання
можуть виникати: безпосередньо із
закону або іншого нормативно-правового
акту, що регулює господарську
діяльність, з акту управління
господарською діяльністю, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод,
не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать. Господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

На підставі видаткової накладної №234
від 17.04.2013 року між сторонами склалися
відносини купівлі-продажу, що
врегульовані нормами Цивільного та
Господарського кодексів України.

Згідно ст. 665 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Позивач взяті на себе зобов'язання
виконав, що стверджується видатковою
накладною №234 від 17.04.2013 року з підписом
отримувача. Товар прийняв головний
бухгалтер ТзОВ «Арзу» - Янюк В.С.

Представник відповідача в судовому
засіданні отримання товару не
заперечив. ТзОВ "АРЗУ" отриманий товар
оплатив не в повному обсязі, а саме на
суму - 29 700,00 грн., що підтверджується
долученими до матеріалів справи
платіжними дорученнями: №4692 від
22.04.2013р. на суму 10 000,00 грн., №4916 від
08.07.2013р. на суму 10 000,00 грн., №5350 від
27.11.2013р. на суму 1 000,00 грн. та №5202 від
11.10.2013р. на суму 8 700,00 грн. (а.с. 27-29).

В Інформаційному листі від 17.07.2012 року
№01-06/928/2012 "Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права" Вищий
господарський суд зазначив: якщо інше
не встановлено укладеним сторонами
договором або актом цивільного
законодавства, перебіг строку
виконання грошового зобов'язання, яке
виникло на підставі договору
купівлі-продажу, починається з моменту
прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
і положення частини другої статті 530
названого Кодексу, в якій ідеться про
строк (термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
не застосовується (постанова Вищого
господарського суду України від 28.02.2012 N
5002-8/481-2011).

Строк оплати поставленого згідно
видаткової накладної №234 від 17.04.2013
року товару сторонами не визначений,
тому такий строк настав з моменту
прийняття товару.

Заборгованість відповідача на
день розгляду справи становить 9 000,00
грн. підтверджена матеріалами справи,
відповідачем визнається, підставна і
підлягає до стягнення з відповідача,
оскільки в силу ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Крім того, заборгованість відповідача
перед позивачем в сумі 9 000,00 грн.
підтверджується актами звірки
взаємних розрахунків (а.с. 9-11), які
підписані та скріплені печатками обох
товариств.

Оскільки, між сторонами виникли
зобов'язання на підставі накладної №234
від 17.04.2013р., суд не вбачає підстав
нарахування штрафних санкцій у
відповідності до укладеного договору
купівлі - продажу Б/Н від 24.04.2013р., що в
свою чергу дає суду підстави для
відмови у задоволенні позову в частині
стягнення: пені - 1 960,78 грн., 3% річних -
425,24 грн., інфляційного збільшення суми
боргу - 378,13 грн. та штрафу - 19 350,00 грн.

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. При цьому вимоги,
що пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи
до уваги наявні в матеріалах справи
документи, господарський суд, оцінюючи
докази за своїм переконанням, що
ґрунтується на всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, дійшов до
висновку про підставність та
обґрунтованість пред'явленого позову,
вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити частково та стягнути з
відповідача на користь позивача 9 000,00
грн. - основної заборгованості.

Враховуючи приписи щодо покладення
судового збору на учасників судового
процесу в залежності від результату
вирішення спору, передбачені статтею 49
ГПК України, та враховуючи, що спір
виник внаслідок неправильних дій
відповідача та відсутність правових
підстав для звільнення позивача та
відповідача від його сплати, з
відповідача на користь позивача
належить стягнути 528,47 грн. судового
збору, в іншій частині (1298,53 грн.) сплата
судового збору покладається на
позивача, за результатами розгляду
позовної заяви, пропорційно до
задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "АРЗУ" (43005, Волинська
обл., м. Луцьк, вул. Шопена, 22а, офіс 63 ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Волиньагрореммаш" (43010, м. Луцьк, вул.
Дубнівська, 18а ) 9 000,00
грн. - основної заборгованості та 528,47
грн. сплаченого позивачем судового
збору.

3. У позовних вимогах товариства з
обмеженою відповідальністю
«Волиньагрореммаш» до товариства з
обмеженою відповідальністю "АРЗУ" в
частині стягнення пені - 1 960,78 грн., 3%
річних - 425,24 грн., інфляційного
збільшення суми боргу - 378,13 грн. та
штрафу - 19 350,00 грн. - відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

25.07.2014

Суддя
В. О. Кравчук