ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 липня 2014 року Справа № 5002-29/2719-2011

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Добролюбової
Т.В.,суддів:Бакуліної С.В., Волковицької
Н.О., Грейц К.В., Мачульського
Г.М.,розглянувши заяву Заступника
Генерального прокурора Українипро
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 24.03.2014у
справі№5002-29/2719-2011за позовомЗаступника
прокурора міста Ялта в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
Українидо1. Приватного підприємства
"Турекспрес" 2. Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору1. Федерація професійних спілок
України 2. Комунальне підприємство
"Ялтинське бюро реєстрації та
технічної інвентаризації" 3. Дочірнього
підприємства "Санаторій "Орлине гніздо"
Приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" 4. ОСОБА_1 5.
ОСОБА_2провизнання недійсним договору
купівлі-продажу, скасування державної
реєстрації права власності на майно та
спонукання до повернення майна,

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора міста Ялта
звернувся до Господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовом в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України до Приватного
підприємства "Турекспрес", Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (з врахуванням
заяви про зміну та доповнення позовних
вимог) про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 11.05.2002 №0104038/2002-22,
укладеного відповідачами щодо корпусу
№9 (літ "Г") зі спорудами загальною
площею 253,9 кв.м. санаторію "Орлине
гніздо", розташованого за адресою:
Автономна Республіка Крим, м. Ялта, вул.
Сеченова, 3.

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 06.10.2011 у
справі №5002-29/2719-2011 позов задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
28.03.2013 рішення місцевого
господарського суду скасовано,
прийнято нове, яким у позові
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.03.2014 постанову
апеляційного господарського суду
залишено без змін.

Заступник Генерального прокурора
України звернувся із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 24.03.2014 у справі №5002-29/2719-2011,
в якій заявник просить скасувати
зазначену постанову та постанову суду
апеляційної інстанції, а рішення
місцевого господарського суду
залишити в силі, мотивуючи свої вимоги
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції положень статей
71, 76 Цивільного кодексу Української
РСР, внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанови Вищого
господарського суду України від 02.07.2013
у справі №15-2/145-08-3033 та 18.03.2014 у справі
№5024/1933/2011.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 статті 11116 ГПК України)
матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
24.03.2014 у справі №5002-29/2719-2011, про перегляд
якої просить заявник, суд касаційної
інстанції погодився з висновком суду
апеляційної інстанції щодо відмови у
задоволенні позовних вимог, з огляду на
пропуск прокурором позовної давності
при зверненні з відповідним позовом,
про застосування якої заявлено
відповідачем; разом з тим, прокурором
не доведено поважності причин пропуску
позовної давності, оскільки дата
здійснення перевірки, на яку
посилається прокурор як на джерело
інформації про порушене право, не
зазначена, матеріали перевірки суду не
подані.

Водночас, у постанові від 02.07.2013 по
справі №15-2/145-08-3033 Вищий господарський
суд України визнав обґрунтованими
висновки суду апеляційної інстанції
щодо задоволення позову та визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
виходячи з того, що оспорюваний договір
суперечить вимогам законодавства,
оскільки продаж майна за цим договором
здійснено особою, яка не має право
розпорядження ним, тобто не є його
власником, тоді як власником цього
майна є держава в особі Фонду
Державного майна України, яка не
надавала відповідачу-2 згоди на його
відчуження. Крім того, суд касаційної
інстанції зазначив, що прокурором
доведено поважність причин пропуску
позовної давності для звернення до
суду з позовом.

Приймаючи постанову від 18.03.2014 у справі
№5024/1933/2011, суд касаційної інстанції
погодився з висновкам попередніх
судових інстанцій стосовно того, що
позов заявлено в межах строку позовної
давності, разом з тим визнав
обґрунтованими висновки щодо відмови у
позові в частині визнання недійсними
договорів, оскільки права особи, яка
вважає себе власником, не підлягають в
даному випадку захисту шляхом
задоволення позову про визнання
недійсною угоди, в якій така особа не є
стороною, тобто із застосуванням
правового механізму, передбаченого
статтями 215, 216 ЦК України; захист прав
такої особи можливий шляхом
пред'явлення віндикаційного позову,
якщо є підстави, встановлені статтею 388
ЦК України.

Таким чином, дані судові рішення не
підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Заступнику Генерального
прокурора України у допуску справи
№5002-29/2719-2011 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддяТ.Добролюбова Судді:
С.Бакуліна Н.Волковицька К.Грейц
Г.Мачульський