ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р.
Справа № 914/1359/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Кравчук Н. М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агролайф корми»
(надалі ТзОВ «Агролайф корми») №1064 від
23.06.2014р.

на рішення господарського
суду Львівської області від 11.06.2014року

у справі № 914/1359/14

за позовом: товариства з
обмеженою відповідальністю «Протекс -
Трейд» (надалі ТзОВ «Протекс - Трейд»),
м. Київ

до відповідача: ТзОВ «Агролайф
корми», с. Давидів Пустомитівський р-н
Львівська область

про стягнення 145 628,00
грн.,

з участю представників сторін:

від позивача: Буката Н.В. - представник
(довіреність № 13/06/14 від 13.06.2014р.)

від відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснені права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу від сторін
не поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 11.06.2014р. у справі
№ 914/1359/14 (суддя Щигельська О.І.) позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ТзОВ "Агролайф корми" на користь ТзОВ
"Протекс-Трейд" 115 628,00грн. основного
боргу та 2 912,57грн. судового збору. В
частині стягнення 30 000,00грн.
провадження по справі припинено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що сума заборгованості
підтверджена матеріалами справи, в
свою чергу належними та допустимими
доказами оплати її відповідачем не
представлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ТзОВ «Агролайф корми» подало
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким правильно
визначити розмір заборгованості та
розстрочити його виконання на п'ять
календарних місяців. Зокрема, скаржник
зазначає, що судом не з'ясовано та не
встановлено природу взаємовідносин
сторін, не обґрунтовано належними та
допустимими доказами фактів поставок
товару і його отримання, а при
вирішенні клопотання судом
проігноровано доводи відповідача, чим
було порушено принцип рівності сторін.

03.07.2014р. автоматизованою системою
документообігу суду дану справу
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Кравчук Н.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
04.07.2014р. в склад колегії суддів для
розгляду справи №914/1359/14 введено суддів
Гнатюк Г.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 04.07.2014р.
відновлено строк на подання
апеляційної скарги та прийнято її до
провадження і призначено до розгляду
на 24.07.2014р.

Представник позивач в судовому
засідання та у відзиві проти доводів
апеляційної скарги заперечив, просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржуване рішення
суду без змін.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надіслав клопотання про
відкладення розгляду справи № 1245 від
24.07.2014р. в зв'язку з неможливістю
забезпечити явку уповноваженого
представника в судове засідання.

Дане клопотання судом відхиляється як
необґрунтоване, оскільки сторона не
позбавлена права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника з числа як своїх
працівників, так і осіб, не пов'язаних з
нею трудовими відносинами. Окрім того,
на сторону покладається обов'язок
доведення тих чи інших обставин, на які
вона посилається в своєму клопотанні.
Всупереч зазначеному, відповідачем не
долучено жодних доказів на
підтвердження викладених в клопотанні
обставин. Слід також зазначити, що
ухвалою суду від 04.07.14 участь
представників сторін в судовому
процесі не визнавалась обов»язковою.

З огляду на викладене, суд відхиляє
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення представника позивача,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про залишення рішення
місцевого господарського суду без змін
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ
"Протекс-Трейд" за період з грудня 2013
року по січень 2014 року поставлено ТзОВ
"Агролайф корми" товар, а саме: цільний
сухий гемоглобін свинячої крові, на
загальну суму 634 128,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №617 від 05.12.2013р. на суму 109
411,50грн., №626 від 10.12.2013р. на суму 194 700,00
грн., №636 від 18.12.2013р. на суму 95 700,00 грн.,
№646 від 23.12.2013р. на суму 82 137,00 грн. та №8
від 13.01.2014р. на суму 152 179,50 грн. Дані
накладні підписані та скріплені
печатками сторін (а.с. 19-24).

Відповідач оплатив товар частково на
загальну суму 488 500,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками про рух коштів на рахунку
позивача за 05.12.2013р. на суму 115 500,00 грн.,
за 10.12.2013р. на суму 145 000,00 грн., за 17.12.2013р.
на суму 80 000,00 грн., за 18.12.2013р. на суму 10
000,00 грн. та 30 000,00 грн., за 24.12.2013р. на суму
50 000,00 грн., за 27.12.2013р. на суму 50 000,00 грн.
та за 26.02.2014р. на суму 8 000,00 грн. із
визначеним призначення платежу: "За
цільний сухий гемоглобін свинячої
крові згідно рахунка №484 від 03.12.2013р."
(а.с. 25-31).

Перераховані відповідачем кошти в
розмірі 488 500,00 грн. зараховувались в
якості погашення заборгованості по
видаткових накладних в порядку
черговості.

Судом встановлено, що із зазначених
вище видаткових накладних частково
неоплаченим залишився товар,
поставлений згідно видаткової
накладної №8 та товарно-транспортної
накладної №000000683 від 13.01.2014р. (а.с. 23).

В зв'язку з чим, ТзОВ "Протекс-Трейд"
надіслало на адресу ТзОВ "Агролайф
корми" вимогу №62 від 12.03.2014р. про сплату
заборгованості в сумі 145 628,00 грн., яка
отримана відповідачем 21.03.2014р. (а.с. 33-35),
проте залишена без відповіді та
задоволення, що стало підставою
звернення до суду.

При прийнятті постанови суд
апеляційної інстанції виходить з
наступного.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.181 ГК України передбачено,
що господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, в
процесі розгляду справи в суді першої
інстанції, ТзОВ "Агролайф корми"
частково погасило заборгованість на
суму 30 000,00 грн., доказом чого є платіжні
доручення №722 від 24.04.2014р. на суму 10 000,00
грн., №1616 від 29.04.2014р. на суму 10 000,00 грн.
та №1696 від 30.04.2014р. на суму 10 000,00 грн., а
також банківські виписки про рух
коштів по рахунку ТзОВ "Протекс-Трейд"
від 24.04.2014р., 29.04.2014р. та 30.04.2014р.
відповідно (а.с. 48-53, 62-63).

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження по справі, якщо відсутній
предмет спору.

Зважаючи на часткове погашення
відповідачем заборгованості, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
підставно припинив провадження у
справі в частині стягнення 30 000,00 грн.
боргу.

Відтак, на момент вирішення спору по
суті, розмір заборгованості
відповідача перед позивачем становив
115 628,00 грн., що підтверджується довідкою
ТзОВ "Протекс-Трейд" №156 від 10.06.2014р. (а.с.
54).

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що факт заборгованості в
розмірі 115 628,00 грн. підтверджується і
самим ТзОВ "Агролайф корми". Так, в
клопотанні б/н від 10.06.2014р. відповідач
зазначив, що за даними бухгалтерського
обліку товариства станом на 06.06.2014р.
кредиторська заборгованість перед
ТзОВ "Протекс-Трейд" обліковується у
обсязі 115 628,00 грн. (а.с. 62).

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

В інформаційному листі ВГСУ від 17.07.2012
р. N 01-06/928/2012 "Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права" зазначено:
"Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу. Отже, якщо інше
не встановлено укладеним сторонами
договором або актом цивільного
законодавства, перебіг строку
виконання грошового зобов'язання, яке
виникло на підставі договору
купівлі-продажу, починається з моменту
прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
і положення частини другої статті 530
названого Кодексу, в якій ідеться про
строк (термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
не застосовується (див. постанову
Вищого господарського суду України від
28.02.2012 N 5002-8/481-2011). При цьому підписання
покупцем видаткової накладної, яка є
первинним обліковим документом у
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 21.04.2011 N 9/252-10)".

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення 115
628,00 грн. обґрунтовані матеріалами
справи, відповідачем не спростовані, а
тому судом першої інстанції правомірно
задоволені.

Щодо клопотання ТзОВ "Агролайф корми"
про розстрочку виконання рішення суду
на п'ять календарних місяців рівними
частинами, то колегія суддів зазначає
наступне:

Пунктом 6 ч.1 ст.83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Згідно з п. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України,
задоволення заяви про розстрочку
виконання рішення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (стихійне
лихо, інші надзвичайні події тощо); в
даному випадку відсутні виняткові
випадки, які мали б своїм наслідком
розстрочення виконання судового
рішення.

Отже, виходячи із наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує розстрочення виконання
судового рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами - виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Наведені відповідачем підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, зокрема, тяжке фінансове
становище та нерентабельність
господарської діяльності, не є тими
виключними обставинами, які є
підставами для розстрочення виконання
судового рішення, оскільки по-перше,
важке фінансове становище відповідача
утворилось внаслідок його власної
господарської діяльності, а не в силу
якихось об'єктивних, незалежних від
відповідача обставин, по-друге
невиконання протягом тривалого часу
рішення суду порушують матеріальні
інтереси позивача та також може
призвести до негативних наслідків для
нього.

Відповідно до ст.42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
розцінює наведені відповідачем
обставини, як такі, що не є підставами
для розстрочення виконання рішення, а
тому суд першої інстанції правомірно
відмовив у задоволенні клопотання ТзОВ
"Агролайф корми".

Проаналізувавши матеріали справи та
враховуючи вищенаведене, не знайшло
свого підтвердження і твердження
скаржника про порушенням судом
принципу рівності.

Так, відповідно ст. 4-2 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Таким чином, доводи наведені
скаржником в апеляційній скарзі не
спростовують правомірність висновків,
викладених в оспорюваному рішенні суду
першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення місцевого
господарського суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 11.05.2014р. у справі
№ 914/1359/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття, може бути оскаржена
в касаційному порядку згідно з
розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до
господарського суду Львівської
області.

Головуючий суддя
Кравчук Н.М.

судді
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.