ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
Справа № 911/2353/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АККО ІНТЕРНЕШНЛ»

до Публічного акціонерного товариства
«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнофтогаз»

про стягнення заборгованості 108 344,22
грн.

Суддя Кошик А. Ю.

За участю представників:

Позивача: Лебедєва-Ровенчук О.І.

Відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської
області звернулося з позовом
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АККО ІНТЕРНЕШНЛ»
(позивач) до Публічного акціонерного
товариства «Державне акціонерне
товариство «Чорноморнофтогаз»
(відповідач) про стягнення
заборгованості за Договором № 47/OG/827
від 21.06.2013 року в сумі 108 344,22 грн., з яких:
98 900 грн. боргу, 7509,57 інфляційних втрат,
1934,65 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем свого
обов'язку щодо оплати у повному обсязі
за надані послуги з організації участі
у виставці згідно Договору № 47/OG/827 про
надання послуг з організації участі у
виставці «НАФТА та ГАЗ' 2013» (22-24 жовтня
2013 року) від 21.06.2013 року.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 19.06.2014 порушено провадження
у справі № 911/2353/14 і призначено її
розгляд у судовому засіданні за участю
представників сторін на 29.07.2014 року.

Представник позивача на виконання
вимог ухвали суду, надав документи для
долучення до матеріалів справи в
судовому засіданні 29.07.2014 року та усні
пояснення по суті спору. В судовому
засіданні представник позивача
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача про дату та
час судового засідання був
повідомлений належним чином, в судове
засідання 29.07.2014 року без поважних
причин не з'явився, вимоги суду не
виконав, відзив на позов не надав.

На виконання покладених судом на
позивача зобов'язань щодо належного
повідомлення відповідача про час і
місце розгляду справи, позивачем
надано суду докази надіслання
відповідачу всіх процесуальних
документів на адресу реєстрації
місцезнаходження: 95000, Автономна
Республіка Крим, м. Сімферополь, пр.-т
Кірова/пров. Совнаркомовський, буд. 52/1
через службу доставки ТОВ «Поні
Експрес» (лист № 1520 від 27.07.2014 року)
згідно з накладними № 15-1086-0175 від 14.07.2014
року та № 15-1086-0186 від 27.06.2014 року.

Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглядається за
відсутності відзиву на позовну заяву
за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:

21.06.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено Договір №
47/OG/827 про надання послуг з організації
участі у виставці «НАФТА та ГАЗ' 2013» (22-24
жовтня 2013 року), згідно умов п. 1.1. якого,
позивач прийняв на себе зобов'язання
надати послуги, пов'язані з участю
відповідача у Міжнародній
спеціалізованій виставці «НАФТА та
ГАЗ' 2013», а відповідач зобов'язувався
оплатити надані послуги згідно з
розділом 3 цього Договору.

Відповідно до вказаного Договору,
позивач надав відповідачу увесь спектр
послуг, передбачених п. 2.1.1. - 2.1.9.
Договору, пов'язаних з участю
останнього у виставці «НАФТА та ГАЗ'
2013».

Факт надання послуг позивачем
підтверджується Актом надання послуг
від 24.10.2013 року, що був підписаний зі
сторони відповідача без жодних
зауважень чи заперечень.

Відповідач, як сторона по Договору,
повинен був відповідно до п. 1.1., 2.2.2.
оплатити позивачу надані послуги з
організації його участі у виставці в
сумі 98 900 грн.

Відповідач зобов'язувався протягом 3-х
банківських днів з дати надання
позивачем рахунку-фактури здійснити
передоплату в розмірі 40 % від загальної
вартості послуг, вказаної в п. 3.1.
Договору. Решту суми відповідач
зобов'язувався оплатити не пізніше
01.10.2013 року.

Однак, відповідач в порушення умов
Договору своєчасно та в повному обсязі
надані послуги не оплатив, у зв'язку з
чим, за відповідачем утворилась
заборгованість в сумі 98 900 грн.

Також, як вбачається з наявних у справі
доказів, 01.10.2013 року відповідач надав
позивачу гарантійний лист № 14/2-3890,
відповідно до якого, зобов'язувався
оплатити послуги до 31.10.2013 року. Крім
того, відповідач надав позивачу ще один
гарантійний лист № 14/2-4696 від 02.12.2013
року, відповідно до якого,
зобов'язувався оплатити послуги до
31.01.2014 року. Однак, гарантійні листи
залишені відповідачем без виконання.

Таким чином, відповідач прострочив
виконання своїх зобов'язань за
Договором № 47/OG/827, починаючи з 02.10.2013
року до моменту подачі позову 27.05.2014
року.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із наданням послуг
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
іншими нормативно-правовими актами і
безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог статей 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.
Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 Цивільного кодексу України).

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення заборгованості у сумі 98 900
грн. є законними та обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі статті 625
Цивільного кодексу України просить
стягнути з відповідача інфляційні
збитки за період з жовтня 2013 року по
травень 2014 року у сумі 7509,57 грн. та 3 %
річних за період з 02.10.2013 року до 27.05.2014
року у сумі 1934,65 грн.

Відповідно до вимог п. 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

Дослідивши наданий позивачем
розрахунок інфляційних та річних,
судом встановлено, що розрахунок є
арифметично вірним, нарахування
проведені на суму заборгованості за
фактичний період прострочення. Таким
чином, позовні вимоги у відповідній
частині підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

За наслідками розгляду спору позовні
вимоги є доведеними та обґрунтованими,
відповідачем не заперечені та не
спростовані, тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Державне акціонерне
товариство «Чорноморнафтогаз» (95000,
Автономна Республіка Крим, м.
Сімферополь, п-т
Кірова/пров.Совнаркомовський, 52/1, код
00153117) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АККО ІНТЕРНЕШНЛ»
(03680, м. Київ, п-т Перемоги, 40б, код 19257351) 98
900 (дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот)
грн. основного боргу, 7509,57 (сім тисяч
п'ятсот дев'ять) грн. інфляційних втрат,
1934,65 (тисяча дев'ятсот тридцять чотири)
грн. 3% річних та 2166,88 (дві тисячі сто
шістдесят шість) грн. витрат по сплаті
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Кошик А.Ю.