м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «БК-Експерт»
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Еталон»
про стягнення коштів в порядку регресу
в розмірі 12 820,68 грн.
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача: Мельник В.В., за
від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БК-Експерт» (далі -
позивач) до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Еталон» (далі - відповідач) про
стягнення коштів в порядку регресу в
розмірі 12 820,68 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.06.2014 р. було порушено
справи призначено на 16.07.2014 р.
У судове засідання 16.07.2014 р.
представники сторін не з'явилися.
Враховуючи те, що представники сторін у
судове засідання 16.07.2014 р. не з'явились,
а також у зв'язку із невиконанням
сторонами вимог ухвали господарського
суду міста Києва від 18.06.2014 р. про
порушення провадження у справі №
У судове засідання 30.07.2014 р. представник
позивача з'явився, надав суду пояснення
по суті спору, позовні вимоги підтримав
Представник відповідача у судове
засідання 30.07.2014 р. не з'явився.
Відповідно до п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі ГПК України, не зобов'язує й
сторону у справі, зокрема позивача,
з'ясовувати фактичне місцезнаходження
іншої сторони (сторін) у справі (якщо
воно не співпадає з її
місцезнаходженням, визначеним згідно
зі статтею 93 Цивільного кодексу
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі, коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист містить посилання
на пункт 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
р. № 01-8/1228 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008
р.), в якому зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду її судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.07.1997 р.
№ 02-5/289 із змінами «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України»).
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва
19.10.2009 р. між Відокремленим підрозділом
Закритого акціонерного товариства
«Добробут» «Регіональне управління» (в
подальшому перейменоване у Приватне
акціонерне товариство «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут», далі - страховик) та
Представництвом «Берлін-Хемі АГ» (далі
- страхувальник) було укладено Договір
добровільного страхування наземного
страхування), відповідно до якого
страховиком були застраховані майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме: автомобіля «Шкода»,
державний номерний знак НОМЕР_1.
01.02.2012 р. о 09 год. 35 хв. на перехресті
нерівнозначних доріг вул. Теполовозна -
Григоренка в м. Києві ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки «Хонда», державний
номерний знак НОМЕР_2, не надав дорогу
автомобілям марки «Мітсубісі»,
державний номерний знак НОМЕР_3, водій
ОСОБА_3, та марки «Шкода», державний
номерний знак НОМЕР_1, водій ОСОБА_4, які
рухались поголовній дорозі, внаслідок
чого відбулося зіткнення та
пошкодження транспортних засобів.
Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 02.03.2012 р. ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425,00 грн.
Відповідно до Звіту про визначення
вартості матеріального збитку від
22.02.2012 р., вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
марки «Шкода», державний номерний знак
НОМЕР_1, складає 12 975,20 грн.
Страховиком був складений та
підписаний страховий акт № р18/12, згідно
з яким пошкодження автомобіля марки
«Шкода», державний номерний знак
НОМЕР_1, внаслідок вищезазначеної ДТП,
визнано страховим випадком та
призначено до виплати страхове
відшкодування в розмірі 12 820,68 грн.
На підставі сформованого страхового
акту № 1 р18/12 страховиком було
здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 12 820,68 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 345 від 16.02.2012 р.
Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат (затрат)
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
Страховик, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув право
вимоги до відповідальної за заподіяні
01.11.2012 р. між Приватним акціонерним
фінансово-страхова компанія
«Добробут» (первісний кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БК-ЕКСПЕРТ» (далі -
новий кредитор, позивач) було укладено
Договір про відступлення права вимоги
б/н, відповідно до умов якого первісний
кредитор переводить (уступає) належне
йому право вимоги в порядку регресу до
фізичних та юридичних осіб, що виникло
у нього внаслідок виплати страхового
відшкодування за договорами про
страхування, укладеними між первісним
кредитором та споживачами
(страхувальниками), а новий кредитор
набуває право вимоги та зобов'язується
перерахувати первісному кредитору
кошти за переведене (уступлене) право
вимоги відповідно до розділу 3
05.11.2012 р. між первісним та новим
кредиторами було підписано Акт
приймання-передачі регресних справ,
відповідно до якого новий кредитор
набув права вимоги, зокрема, за
регресною справою по страховому акту №
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема, передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 Цивільного кодексу України
встановлено, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
З огляду на вищенаведене, позивач набув
право вимоги до особи, відповідальної
за завдання збитків майну
страхувальника за Договором
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
З матеріалів справи вбачається, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Хонда», державний
номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння
вищезазначеної ДТП була застрахована у
Приватному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «Еталон», згідно з
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/5006014.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Таким чином, на підставі
вищезазначених норм та у зв'язку з
укладенням Полісу № АА/5006014
відповідач прийняв на себе обов'язок
відшкодовувати шкоду, заподіяну
страхувальником майну третіх осіб
внаслідок експлуатації автомобіля
«Хонда», державний номерний знак
Враховуючи те, що цивільно-правову
відповідальність власника автомобіля
марки «Хонда», державний номерний знак
НОМЕР_4, на момент скоєння
вищезазначеної ДТП було застраховано
відповідачем, що підтверджується
Полісом № АА/5006014, а винна у скоєнні ДТП
особа законно керувала вказаним
автомобілем, відповідач згідно з
статтею 993 Цивільного кодексу України
та статтею 27 Закону України "Про
страхування" зобов'язаний в межах
ліміту відповідальності виплатити
страхове відшкодування позивачу.
У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
Полісом № АА/5006014 встановлено франшизу
в розмірі 500,00 грн.
Позивачем не враховано франшизу,
встановлену Полісом № АА/5006014, при
визначенні розміру позовних вимог.
Позивач звернувся до відповідача з
повідомленням про відступлення права
вимоги та сплату страхового
Відповідачем на вищезазначене
повідомлення було надано відповідь про
виплату страхового відшкодування в
розмірі 12 320,68 грн. протягом 90 днів,
проте у матеріалах справи відсутні
докази виконання відповідачем
зобов'язання про сплату страхового
відшкодування позивачу.
Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
страхового відшкодування в розмірі 12
280,68 грн. підлягають частковому
задоволенню в розмірі 12 320,68 грн. (12 280,68
грн. - розмір виплаченого страхового
відшкодування страховиком своєму
страхувальнику за Договором
страхування; за вирахуванням 500,00 грн. -
франшиза, встановлена Полісом №
Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
будинок 33-Б, 2 під'їзд; ідентифікаційний
код: 20080515) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
Димитрова, будинок 5; ідентифікаційний
код: 36530730) страхове відшкодування в
розмірі 12 320 (дванадцять тисяч триста
двадцять) грн. 68 коп. та витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 755
(одна тисяча сімсот п'ятдесят п'ять) грн.
3. В іншій частині позову відмовити.
Повне рішення складено 04.08.2014 р.
Суддя