ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
Справа № 918/1011/14

Суддя Романюк Р.В. розглянувши
матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 167 650 грн. 09 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_3 (свідоцтво НОМЕР_3
від 23.09.2004р.);

від позивача: ОСОБА_4 (свідоцтво НОМЕР_4
від 14.04.2010р.)

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення 167 650
грн. 09 коп., з яких : 82 000 грн. 00 коп.
заборгованість, 68 060 грн. 00 коп. штрафні
санкції, 8 579 грн. 13 коп. інфляційні
нарахування, 1 010 грн. 96 коп. - 3% річних та
8 000 грн. 00 коп. витрати на оплату послуг
адвоката.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно умов договору № 48
від 09.05.2013 р. відповідач зобов'язувався
виконати роботи по виготовленню
магазину, однак у строк обумовлений
угодою, до виконання зазначених робіт
не приступив, а тому він відмовився від
договору і грошові кошти в сумі 82 000 грн.
00 коп., сплачені в якості попередньої
оплати, просить суд стягнути у
примусовому порядку.

29.07.2014 р. представником позивача подано
заяву про зменшення позовних вимог,
згідно якої просить суд стягнути з
відповідача 82 000 грн. 00 коп. боргу та
судові витрати. Вказана заява подана в
порядку ст. 22 ГПК України, а відтак
приймається судом.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог.

Представник відповідача відзив не
подав, в судове засідання не з'явився,
хоча належним чином був повідомлений
про місце, дату та час розгляду справи,
що підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень
наявними в матеріалах справи.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи без участі відповідача, в
порядку статті 75 ГПК України.

Дослідивши зібрані у справі докази та
заслухавши пояснення представників
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

09.05.2013 р. між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 було укладено
договір № 48, за умовами якого
виконавець (відповідач у справі)
зобов'язується виготовити магазин 30м2,
а замовних їх прийняти та сплатити їх
вартість на умовах визначених
Договором.

Відповідно до п. 2.1.1. договору,
виконавець зобов'язувався виготовити
Магазин 30м2, здійснити доставку та
виконати монтаж, визначений цим
договором, до 20 червня 2013 року, з
моменту передоплати. У зв'язку з
різними технічними поставками та
перепадами погодних умов термін
виготовлення може бути продовжений на
10 днів, але не більше.

Згідно пунктів 3.1 та 3.2 Договору,
замовник зобов'язувався здійснити
попередню оплату в сумі 50 000 грн.,
протягом 3 днів після отримання
рахунку. Решта коштів має бути
виплачена виконавцю одразу після
прийняття в належній якості виконання
робіт і підписання акту виконаних
робіт.

Як встановлено під час судового
розгляду справи, позивач, на виконання
взятих на себе за Договором зобов'язань
здійснив перерахування коштів в сумі 50
000 грн. 00 коп., яке підтверджується
платіжним дорученням № 19 від 13.05.2013 р., а
також в подальшому сплатив 17 000 грн. 00
коп. та 15 000 грн. 00 коп., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 23 від 21.05.2013 р. та № 49 від
27.06.2013 р. (а.с. 17-22).

Доказів виконання відповідачем робіт
по виготовленню магазину, обумовлених
Договором у строк визначений п. 2.1, суду
не подано.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Згідно положень ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 837 ЦК України, за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Як вбачається з зібраних у справі
доказів, відповідач, отримавши від
позивача грошові кошти на виконання
умов укладеного між сторонами
Договору, роботи у строк, обумовлений
цією угодою не виконав, що є порушенням
зобов'язання в розумінні ст. 610 ЦК
України.

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Правові наслідки прострочення
боржника визначені (зокрема) в частині 3
ст. 612 ЦК України, згідно положень якої
якщо внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.

Права замовника за договором підряду
визначені ст. 849 ЦК України, згідно
частини 2 якої якщо підрядник своєчасно
не розпочав роботу або виконує її
настільки повільно, що закінчення її у
строк стає явно неможливим, замовник
має право відмовитися від договору
підряду та вимагати відшкодування
збитків.

Як встановлено судом та вбачається з
зібраних у справі доказів, враховуючи
невиконання відповідачем в
обумовлений в Договорі строк робіт,
позивач направив останньому претензію
№ 01/14 від 20.01.2014р., вимоги якої
відповідачем визнані (а.с. 23-28).

За таких обставин, коли зібраними у
справі доказами підтверджується факт
порушення відповідачем взятого на себе
згідно Договору зобов'язання
(невиконання в строк), позивач мав
достатні правові підстави відмовитись
від договору та вимагати повернення
грошових коштів, сплачених як
попередня оплата, а тому позовні вимоги
про стягнення 82 000 грн. судом визнаються
обгрунтованими.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача витрати по сплаті
судового збору та витрати на оплату
послуг адвоката, як судові витрати.

Склад судових витрат визначено статтею
44 ГПК України, згідно положень якої
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Згідно положень п. 2 частини 1 ст. 49 ГПК
України, судовий збір у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав покладається на сторони,
пропорційно задоволених вимог.

Таким чином, враховуючи заяву позивача
про зменшення позовних вимог, судовий
збір в розмірі 1 827 грн. 00 коп.
покладається на відповідача у справі, а
грошові кошти в сумі 1 373 грн. 00 коп.
підлягають поверненню позивачу як
надмірно сплачені, згідно вимог ст. 7
Закону України "Про судовий збір".

Крім того, позивач просить віднести до
судових витрат, витрати на послуги
адвоката в сумі 8 000 грн., сплачені ним
згідно Договору № 01/14-Г про надання
правової допомоги (адвокатських
послуг) від 19.06.2014 р. адвокату ОСОБА_3.

Як вбачається з залучених до
матеріалів справи Договору № 01/14-Г про
надання правової допомоги
(адвокатських послуг) від 19.06.2014 р.,
квитанції до прибуткового касового
ордеру № 0114 від 14.07.2014 р., свідоцтва про
право на зайняття адвокатською
діяльністю № 1019 від 23.09.2004р., грошові
кошти в сумі 8 000 грн. позивачем фактично
сплачені адвокату ОСОБА_3 за послуги по
підготовці позову та представництва
інтересів позивача в суді у цій справі,
а відтак вони є судовими витратами в
розумінні ст. 44 ГПК України.

Згідно частини 5 ст. 49, суми які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката, та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову на
відповідача.

З огляду на зазначене, позов про
стягнення з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 на користь Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 82 000 грн. 00 коп.
заборгованості підлягає задоволенню з
покладенням на відповідача судових
витрат, пов'язаних з розглядом справи, а
тому, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) - 82 000 грн. 00
коп. боргу, 8 000 грн. 00 коп. витрат на
оплату послуг адвоката та 1 827 грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 з Державного бюджету України 1 373
грн. 00 коп. надмірно сплаченого
судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено "01" серпня 2014
року.

Суддя
Романюк Р.В.