ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Справа № 01/5026/1357/2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Панової
І.Ю.,суддів:Білошкап О.В. Запорощенка
М.Д., розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ОТП Банк"на постанову у
справіКиївського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 №
01/5026/1357/2012 господарського суду
Черкаської областіза заявою
доКомпанії "Муано Трейдінг Лімітед"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Концерн
Нафтаенерго"провизнання банкрутомза
участю представників сторін: від
Публічного акціонерного товариства
"ОТП Банк" - Ігнатенко М.В., від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Концерн Нафтаенерго"
- Ткаченко Г.В.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 09.09.2013 у справі
№ 01/5026/1357/2012, зокрема, визнано
вимоги ПАТ "ОТП Банк" до ТОВ "Концерн
Нафтаенерго" та включено їх до реєстру
вимог кредиторів на суму 15 709 936, 59 грн., з
них: 14 775 603,76 грн. заборгованості по тілу
кредиту та відсотках у четверту чергу;
933 219,83 грн. заборгованості по пені у
шосту чергу; 1 073,00 грн. судового збору у
першу чергу; 40,00 грн. витрат за внесення
до Єдиної бази даних інформації щодо
кредитора та його грошових вимог у
першу чергу.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 у справі
№ 01/5026/1357/2012 апеляційну скаргу ТОВ
"Концерн Нафтаенерго" на ухвалу
господарського суду Черкаської
області від 09.09.2013 у справі № 01/5026/1357/2012
задоволено, ухвалу господарського суду
Черкаської області від 09.09.2013 у справі
№ 01/5026/1357/2012 скасовано та
прийнято нове рішення, яким відмовлено
ПАТ "ОТП Банк" у визнанні кредиторських
вимог до ТОВ "Концерн Нафтаенерго" в
розмірі 15 709 936,59 грн. за договором про
надання банківських послуг № CR 11-015/28-2
від 11.04.2011.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції, ПАТ "ОТП Банк"
звернулось до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою,
просило скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 у справі
№ 01/5026/1357/2012 про відмову у визнанні
кредиторських вимог ПАТ "ОТП Банк" до
ТОВ "Концерн Нафтаенерго" та залишити в
силі ухвалу господарського суду
Черкаської області від 09.09.2013 у справі
№ 01/5026/1357/2012, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ч. 1 ст. 533, ч. 1 ст. 554, ч. 2 ст. 556,
ст.ст. 513, 520, 521, 526 та 629 ЦК України, ст.ст.
43, 82, 84, 77, 105 ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку
прийняті у даній справі судові акти, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку про
часткове задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 12.09.2012 за заявою
компанії "Муано Трейдінг Лімітед"
порушено провадження у справі №
01/5026/1357/2012 про банкрутство ТОВ "Концерн
Нафтаенерго" в порядку ст. 11 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство ТОВ "Концерн
Нафтаенерго" опубліковане в газеті
"Голос України" № 198 (5448) від 20.10.2012.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 26.03.2013 у справі
№ 01/5026/1357/2012 визнано
кредиторські вимоги до ТОВ "Концерн
Нафтаенерго", зокрема, вимоги компанії
"Муано Трейдінг Лімітед" в розмірі 393 829,
04 грн.; ТОВ "Український промисловий
банк" в розмірі 6 127 894, 42 грн.; ПАТ "Дельта
Банк" в розмірі 11 026 218,75 грн.; вимоги ТОВ
"Український промисловий банк" на суму 5
880 350, 86 грн. та ПАТ "Дельта Банк" на суму 11
026 218,75 грн. внесено окремо до реєстру
вимог кредиторів як такі, що
забезпечені заставою майна боржника та
підлягають задоволенню у першу чергу;
вимоги компанії "Муано Трейдінг
Лімітед" на суму 5 365 грн., ТОВ
"Український промисловий банк" на суму 1
073 грн. віднесено до першої черги;
вимоги компанії "Муано Трейдінг
Лімітед" на суму 388 464, 04 грн. віднесено
до четвертої черги; вимоги ТОВ
"Український промисловий банк" на суму
246 470, 56 грн. окремо внесено до реєстру
вимог кредиторів у шосту чергу; у
визнанні кредиторських вимог ПАТ "ОТП
Банк" на суму 15 709 936, 59 грн. та ПАТ "Дельта
Банк" на суму 23 094 544, 29 грн. відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2013 у справі
№ 01/5026/1357/2012 ухвалу господарського
суду Черкаської області від 26.03.2013 у
справі № 01/5026/1357/2012 залишено без змін, в
частині визнання кредиторських вимог
ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 11 026 218,75 грн.
та включення їх до реєстру вимог
кредиторів як вимог, що повністю
забезпечені заставою; відмовлено у
визнанні кредиторських вимог ПАТ "ОТП
Банк" в розмірі 15 709 936, 59 грн.; відмовлено
ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 23 094 544, 29 грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.07.2013 у справі №
01/5026/1357/2012 касаційну скаргу ПАТ "ОТП
Банк" задоволено частково, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2013 та
ухвалу господарського суду Черкаської
області від 26.03.2013 у справі № 01/5026/1357/2012,
в частині невизнання та не включення до
реєстру вимог кредиторів боржника
грошових вимог ПАТ "ОТП Банк" скасовано;
справу в означеній частині передано на
новий розгляд до господарського суду
Черкаської області.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що місцевий та
апеляційний суди при розгляді вимог
ПАТ "ОТП Банк" не виконали приписів п. 3
ст. 84, п. 7 ст. 105 ГПК України, та в
порушення вимог ст. 43 ГПК України не
забезпечили повного, об'єктивного та
всебічного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 статті 14 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції до
набрання чинності з 19.01.2013 змін,
внесених Законом України від 22.12.2011 №
4212-VI) конкурсні кредитори за вимогами,
які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Згідно ч. 3 цієї статті боржник разом з
розпорядником майна за наслідками
розгляду зазначених вимог повністю або
частково визнає їх або відхиляє з
обґрунтуванням підстав відхилення,
про що розпорядник майна повідомляє
письмово заявників і господарський
суд.

Статтею 15 Закону про банкрутство
встановлено, що у попередньому
засіданні господарський суд
розглядає реєстр вимог кредиторів,
вимоги кредиторів, щодо яких були
заперечення боржника і які не були
включені розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, якщо господарський суд
дійде висновку, що спірні вимоги
кредитора обґрунтовані та
підтверджені відповідними
документами, такі вимоги визнаються
судом; в іншому випадку у задоволенні
таких вимог суд відмовляє повністю або
частково, однак, суд у будь-якому
випадку повинен зробити обґрунтований
висновок щодо поданої заяви.

Судом першої інстанції в ухвалі від 09
вересня 2013 року встановлено, що ПАТ
"ОТП Банк" звернулось з заявою від 16.11.2012
вих. № 12-4/9786 про визнання грошових
вимог до ТОВ "Концерн Нафтаенерго" та
включення їх до реєстру вимог
кредиторів у розмірі 15 709 936, 59 грн. (з
них: 15 708 823,59 грн. - заборгованість за
договором про надання банківських
послуг № CR 11-015/28-2 від 11.04.2011, 1073,00 грн. -
витрати по сплаті судового збору, 40,00
грн. - сплата витрат за внесення до
Єдиної бази даних інформації щодо
кредитора та його грошових вимог) і
просило про визнання його вимог
боржника.

У заяві від 09.09.2013, що була подана
представником ПАТ "ОТП Банк" у судовому
засіданні господарського суду
Черкаської області, Банк просив
визнати грошові вимоги ПАТ "ОТП Банк" до
боржника на загальну суму 15 709 936,59 грн.,
з яких: 14 775 603,76 грн. - заборгованість по
тілу кредиту (четверта черга) та
відсотках (четверта черга), 933 219,83 грн. -
заборгованість по пені (шоста черга),
1073,00 грн. - витрати по сплаті судового
збору (перша черга), 40,00 грн. - сплата
коштів за внесення інформації до
єдиної бази (перша черга).

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що відповідно до
вимог ст.ст. 14, 15 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
обов'язок надання правового аналізу
грошовим вимогам кредиторів до
боржника, підставам виникнення вимог, а
також, обов'язок з'ясування правової
природи вимог кредиторів до боржника
покладений на господарський суд, який
розглядає вказані вимоги в судовому
засіданні, за результатами якого
виноситься ухвала господарського суду.

Внаслідок винесення ухвали про
визнання вимог, кредитор набуває право
брати участь у провадженні у справі про
банкрутство і отримати задоволення
своїх вимог за рахунок майна боржника,
що за своїм змістом дорівнює судовому
рішенню про задоволення позову.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України
описова частина рішення має містити,
зокрема, стислий виклад вимог позивача;
у мотивувальній частині, зокрема,
вказуються обставини справи,
встановлені господарським судом;
причини виникнення спору; докази, на
підставі яких прийнято рішення; доводи,
за якими господарський суд відхилив
клопотання і докази сторін.

Ухвала суду першої інстанції не
відповідає вимогам ст.ст. 43, 84 ГПК
України, оскільки мотивувальна та
описова частина ухвали не містять
стислого викладу вимог ПАТ "ОТП Банк",
судом не встановлювались обставини та
дата звернення заявника з грошовими
вимогами до боржника, враховуючи
вимоги ч. ч. 1 та 2 ст. 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
не встановлено в тексті ухвали, чи
дотримані заявником вимоги Закону,
щодо строку звернення конкурсних
кредиторів , який передбачений ч. 1 ст. 14
Закону, відсутня оцінка та перевірка
заявленого ПАТ "ОТП Банк" розміру
грошових вимог до боржника та періодам
нарахування заборгованості по
кредиту, відсотків і пені, з тексту
ухвали не вбачається, чи досліджував
суд умови договору про надання
банківських послуг,зокрема, не надана
оцінка встановленим сторонами
договору строкам повернення кредиту, а
також, в тексті ухвали не досліджені
платіжні документи, що підтверджують
факт надання кредитних коштів боржнику
за договором № CR 11-015/28-2 від 11.04.2011 та
документи, що підтверджують факт не
виконання боржником зобов'язань з
повернення кредитних коштів.

Апеляційний суд на зазначені недоліки
рішення місцевого суду уваги не
звернув та їх не усунув.

Порушення норм процесуального права,
яких припустилися суди попередніх
інстанцій при прийнятті судових рішень
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення питання щодо
визнання чи відхилення грошових вимог
ПАТ "ОТП Банк".

Переглядаючи в апеляційному порядку
ухвалу господарського суду Черкаської
області від 09.09.2014, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
визнання грошових вимог ПАТ "ОТП Банк"
та включення їх до реєстру вимог
кредиторів боржника.

Проте, з такими висновками суду
апеляційної інстанції колегія суддів
Вищого господарського суду України не
погоджується, оскільки вони не
ґрунтуються на матеріалах справи №
01/5026/1357/2012, приписах законодавства та
були зроблені, в порушення вимог ст. 43
ГПК України, без надання належної
правової оцінки спірним
правовідносинам.

Постанова апеляційного господарського
суду обґрунтована обставинами,
встановленими судами першої та
апеляційної інстанцій у справі №
08/5026/1109/2012 за позовом ПАТ "ОТП Банк" до
ПАТ "Сигнаївський комбінат
хлібопродуктів" про стягнення
заборгованості за договором про
надання банківських послуг № CR 11-015/28-2
від 11.04.2011 шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки та у справі №
18/5026/1110/2012 за позовом ПАТ "ОТП Банк" до
ТОВ Фірма "Метон Трейдинг" про
стягнення заборгованості за договором
про надання банківських послуг № CR
11-015/28-2 від 11.04.2011 шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Однак, постановами Вищого
господарського суду України від 08.07.2014
у справі № 08/5026/1109/2012 та від 16.07.2014 у
справі № 18/5026/1110/2012 судові рішення
місцевого та апеляційного
господарських судів скасовані, справи
передано на новий розгляд до
господарського суду Черкаської
області.

Крім того, апеляційний суд при
прийнятті постанови виходив з того, що
між ПАТ "ОТП Банк" (кредитор),
громадянином ОСОБА_6 (поручитель) та ТОВ
"Концерн Нафтаенерго" (боржник)
укладено договір поруки № SR11-027/28-2/1 від
07.03.2012, за умовами якого поручитель
зобов'язувався відповідати за повне та
своєчасне виконання боржником його
боргових зобов'язань перед кредитором
за договором про надання банківських
послуг № CR 11-015/28-2 від 11.04.2011, та
прийняти на себе права і обов'язки
боржника в повному обсязі за умовами,
визначеними в договорі.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що вказаний договір поруки
поряд з положеннями щодо забезпечення
виконання основного зобов'язання
містить у собі положення договору про
переведення боргу (є змішаним
договором).

Судом встановлено, що поручитель
ОСОБА_6 підписав повідомлення про
порушення від 22.06.2012, надіслане ПАТ "ОТП
Банк" у зв'язку з настанням випадку
невиконання боржником умов договору
про надання банківських послуг №
CR11-015/28-2 від 11.04.2011, і взяв на себе
обов'язок виконати кредитні
зобов'язання ТОВ "Концерн Нафтаенерго"
перед ПАТ "ОТП Банк".

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що шляхом укладення
договору поруки фактично відбулося
переведення боргу на ОСОБА_6, а ПАТ "ОТП
Банк" з 22.06.2012 втратило право вимоги до
ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за договором
№ CR11-015/28-2 від 11.04.2011, на якому
ґрунтуються кредиторські вимоги до
боржника в межах справи про
банкрутство.

Таким чином, апеляційний господарський
суд визнав факт укладення договору
поруки № SR11-027/28-2/1 від 07.03.2012
встановленим та таким, що не потребує
доказування.

При цьому, суд апеляційної інстанції
взагалі залишив без правової оцінки
доводи і заперечення ПАТ "ОТП Банк" з
цього питання, зазначені у відзиві на
апеляційну скаргу, та прийняв рішення
при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи і на які
посилаються учасники провадження у
справі.

Згідно зі ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
судове рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Згідно з ч. 2 ст. 105 ГПК України у
постанові апеляційної інстанції мають
бути зазначені, зокрема, доводи, за
якими апеляційна інстанція відхиляє ті
чи інші докази, мотиви застосування
законів та інших нормативно-правових
актів.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи
сторін чи спростовуючи подані стороною
докази, суд апеляційної інстанції
повинен у мотивувальній частині
постанови навести правове
обґрунтування і ті доведені фактичні
обставини, з огляду на які, ці доводи
або докази не взято до уваги судом.
Викладення у судовому рішенні лише
доводів та доказів сторони, на користь
якої приймається рішення, є порушенням
вимог ст. 42 ГПК України щодо рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом.

В порушення наведених норм
процесуального законодавства, суд
апеляційної інстанції при прийнятті
постанови залишив поза увагою доводи
ПАТ "ОТП Банк" про те, що факт укладення
договору поруки встановлюється у
рамках кримінального провадження
№ 0001217; на адресованому ОСОБА_6
повідомленні про порушення від 22.06.2012,
яке надано боржником, стоїть підпис
однієї службової особи банку ОСОБА_7, що
суперечить положенням ст. 15 статуту ПАТ
"ОТП Банк", відповідно до якої банк може
бути представлений двома службовцями,
які мають спільне повноваження щодо
підпису документів банку, надані
правлінням.

Також, залишились поза увагою
апеляційного господарського суду
доводи ПАТ "ОТП Банк" про те, що у
першому абзаці Договору поруки,
наданому боржником, зазначено, що Банк
представлений двома службовцями Банку
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які мають спільне
повноваження від правління Банку на
підписання документів і діють на
підставі статуту Банку та довіреностей
за №№ 1924 та 1914, тоді як у дійсності
довіреність № 1924 була видана не ОСОБА_7,
а ОСОБА_9

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції визнає обґрунтованими
доводи касаційної скарги про те, що
судом апеляційної інстанції не
розглядалися докази, які подавались
ПАТ "ОТП Банк" в рамках справи №
01/5026/1357/2012 про банкрутство ТОВ "Концерн
Нафтаенерго". Зокрема, суд залишив без
будь-якої оцінки сам факт укладення
договору поруки № SR11-027/28-2/1 від 07.03.2012,
висновки експерта № 1/367 від 27.05.2013, №
1/0091 від 28.01.2014 та наявність
кримінального провадження, в ході
якого перевіряється факт укладення
вказаного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З тексту ухвали господарський суду
вбачається, що за твердженням ПАТ "ОТП
Банк" зазначений договір поруки банк не
укладав, надана боржником копія
договору поруки № SR11-027/28-2/1 від
07.03.2012 не є належним доказом в розумінні
приписів ст. ст. 33, 34, 36 ГПК України.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції, громадянин ОСОБА_6
(поручитель) жодного разу на виклики не
з'явився у судове засідання, письмові
пояснення не надав.

24.07.2014 ПАТ "ОТП Банк" звернувся до
Вищого господарського суду України з
клопотанням та надав суду копію
постанови ВРЗСГД СУ УМВС України в
Черкаській області про залучення
представника цивільного позивача від
17.06.2014, відповідно якої ПАТ "ОТП Банк"
визнано цивільним позивачем у
кримінальному провадженні, внесеному
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань № 0001217 від 19.03.2013 за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190
Кримінального кодексу України. Згідно
вказаної постанови в ході досудового
розслідування слідчими діями
встановлено факт підроблення договору
поруки № SR11-027/28-2/1 від 07.03.2012.

Враховуючи викладене,колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що судові рішення
господарських судів попередніх
інстанцій не можуть вважатись
законними і обґрунтованими, такими, що
прийняті в результаті всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
обставин справи в їх сукупності, в
зв'язку з чим, підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий розгляд, в
частині вимог ПАТ "ОТП Банк" до ТОВ
"Концерн Нафтаенерго" та включення їх
до реєстру вимог кредиторів до суду
першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції
слід взяти до уваги викладене у даній
постанові, вжити всі передбачені
чинним законодавством заходи для
всебічного, повного та об'єктивного
встановлення обставин справи, дати
належну правову оцінку доказам,
доводам та запереченням учасників
судового процесу і, в залежності від
встановленого та відповідно до вимог
закону, прийняти відповідне законне
рішення.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк"
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 та
ухвалу господарського суду Черкаської
області від 09.09.2013 у справі № 01/5026/1357/2012
скасувати.

Справу № 01/5026/1357/2012 в частині розгляду
вимог Публічного акціонерного
товариства "ОТП Банк" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Концерн
Нафтаенерго" та включення їх до реєстру
вимог кредиторів передати на новий
розгляд до господарського суду
Черкаської області.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
О.В. Білошкап

М.Д. Запорощенко