ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
Справа № 922/2670/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М.,
суддя Плужник О.В.

при секретарі: Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Савіна О.С., дов.№568 від 16.04.2013
року

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Ізюмського
комунального виробничого
водопровідно-каналізаційного
підприємства (вх.№1901Х/) на ухвалу
господарського суду Харківської
області від 04.07.14 у справі №922/2670/14 за
позовом Ізюмського комунального
виробничого
водопровідно-каналізаційного
підприємства, м. Ізюм

до Виконавчого комітету Ізюмської
міської ради Харківської області, м.
Ізюм

про стягнення 14 692 606,78 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.07.2014 року по
справі №922/2670/14 (суддя Хотенець П.В.)
позовну заяву Ізюмського комунального
виробничого
водопровідно-каналізаційного
підприємства повернуто на підставі
пункту 4 статті 63 Господарського
процесуального кодексу у зв'язку з
відсутністю доказів сплати судового
збору.

Позивач з ухвалою суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу та повернути справу
на розгляд до господарського суду
Харківської області.

Представник відповідача в судове
засідання 29.07.2014 року не з'явився, однак
через канцелярію суду надав клопотання
(від 28.07.2014 року вх.№6017) в якому просить
у зв'язку з виробничою необхідністю
відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши клопотання відповідача та
вислухавши пояснення представника
позивача з приводу заявленого
клопотання, колегія суддів вирішила у
задоволенні клопотання про
відкладення розгляду справи відмовити,
оскільки діюче законодавство не
обмежує сторони певним колом осіб, які
можуть представляти їх в суді, а тому
учасник судового процесу не
позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідність участь у
судовому засіданні іншого
представника.

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010 року №01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами в
господарському судочинстві" у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Разом з тим ухвалою Харківського
апеляційного господарського суду від
18.07.2014 року відповідач був
попереджений, що у разі не з'явлення
його представника у судове засідання
справа може бути розглянута без його
участі, тому згідно зі статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами та без
участі представника відповідача.

Дослідивши обставини і матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача щодо вимог
апеляційної скарги, перевіривши
додержання та правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Механізм реалізації прав особи на
судовий захист, який закріплений в ст. 55
Конституції України включає в себе,
крім того, необхідність дотримання
вимог процесуального законодавства
при зверненні до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Виходячи з викладеного вбачається, що
сплата судового збору є складовою
частиною доступу до правосуддя та має
беззаперечно виконуватись особою в
разі необхідності реалізації нею права
на судовий захист.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначено Законом
України "Про судовий збір".

Згідно зі статтею 1 цього Закону
судовий збір справляється на всій
території України за подання заяв,
скарг до суду, за видачу судами
документів, а також у разі ухвалення
окремих судових рішень, передбачених
цим законом, і включається до складу
судових витрат.

За статтею 2 вказаного Закону
платниками судового збору є: громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду чи
стосовно яких ухвалене судове рішення,
передбачене цим законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

З позовної заяви позивача вбачається,
що позов є майновим, оскільки основною
вимогою позивача є стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі
14692606,78 грн.

Як зазначено в п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» за подання
до суду позовної заяви майнового
характеру справляється 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як свідчать матеріали справи при
зверненні до господарського суду з
позовною заявою позивач не надав
жодних доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі,
натомість заявив клопотання про
звільнення його від сплати судового
збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
судовий збір» враховуючи майновий стан
сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

За змістом вказаної норми звільнення
від сплати судового збору може мати
місце за наявності виключних обставин.
При цьому, єдиною підставою звільнення
від сплати судового збору законодавець
визначив майновий стан сторони. З
урахуванням положень статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України наявність відповідної
обставини має бути доведена належними
та допустимими доказами, а отже, особа,
яка заявляє відповідне клопотання,
повинна навести доводи і подати докази
на підтвердження того, що її майновий
стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті
нею судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Таким чином, єдиною підставою для
вчинення судом зазначених у цій нормі
дій є врахування ним майнового стану
сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим
обставин, які свідчать про
неможливість або утруднення в
здійсненні оплати судового збору у
встановлених законом розмірах і в
строки, покладається на заінтересовану
сторону (п. 12 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
25.08.2011 року № 01-06/1175/2011).

Проте, колегія суддів зазначає, що
скаржником не наведено та не надано
належних доказів тяжкого майнового
стану Ізюмського комунального
виробничого водопровідно -
каналізаційного підприємства до суду,
а зазначено лише про те, що скаржник є
комунальним підприємством, який надає
послуги фізичним та юридичним особам з
водопостачання та водовідведення, у
якого на даний час відсутній прибуток
та додано баланс (звіт про фінансовий
стан) станом на 31.03.2014 року самого ж
скаржника.

Відповідно до приписів п. 3.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013 року № 7 єдиною підставою для
вчинення господарським судом дій,
зазначених у статті 8 Закону України
"Про судовий збір", є врахування ним
майнового стану сторін.

Оскільки статтею 129 Конституції
України як одну із засад судочинства
визначено рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом,
отже в тому числі й комунальних
підприємств, то самі лише обставини,
пов'язані з відсутністю коштів не може
вважатися підставою для звільнення від
сплати судового збору.

Крім того, посилання позивача на
відсутність коштів, що підтверджується
на його думку балансом (звітом про
фінансовий стан) підприємства станом
на 31.03.2014 року не може розглядатися
колегією суддів в розумінні ст.ст.33, 34
ГПК України як належний та допустимий
доказ відсутності прибутку у позивача,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи позов був поданий 01.07.2014 року, а
звіт позивача датується 31.03.2014 роком, а
тому не може свідчити про те, що на
момент подання позову у позивача не
було коштів для сплати судового збору у
встановленому законом розміру.

З огляду на імперативні приписи ст. 8
Закону України "Про судовий збір"
наведена заявником у клопотанні
обставина не може бути визнана судом
апеляційної інстанції достатньою
підставою для звільнення від сплати
судового збору.

Відтак, колегія суддів апеляційної
інстанції, враховуючи положення статті
129 Конституції України, якою визначено
одну із засад судочинства - рівність
усіх учасників судового процесу перед
законом і судом, вважає, що ухвала
господарського суду Харківської
області від 04.07.2014 р. у справі № 922/2670/14
прийнята при належному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та у відповідності до норм
процесуального права і підстави для її
скасування відсутні, в зв'язку з чим,
апеляційна скарга позивача не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
статями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Ізюмського
комунального виробничого водопровідно
- каналізаційного підприємства
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 04.07.2014 року по
справі №922/2670/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її підписання і може бути оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 04 серпня 2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Плужник О.В.