ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 р. Справа № 909/734/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Фрич М. М., при
секретарі судового засідання Ковалюк
С. Я., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "РайфайзенБанкАваль",

вул.Лєскова,9, м. Київ,01011

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

село Старі Кути,
Косівський район, Івано-Франківська
область,78663

про стягнення 122 006, 87 грн.
заборгованості.

за участю представників сторін:

Від позивача: Тригубенко Віталій
Русланович - представник, (довіреність
№ 1440/13 від 01.10.13)

Від відповідача представники не
з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
вимогою до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 122 006 грн. 87 коп.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 08.07.2014
року прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі і призначено розгляд справи на
2207.2014 року.

Ухвалою суду від 22.07.2014 року
відкладено розгляд справи на 05.08.2014
року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив суд позов
задоволити. Представник відповідача
явку повноважного представника в
судове за сідання не забезпечив,
причини такої неявки суду не повідомив.
З приводу цього варто вказати таке.

Відповідно до підпункту 3.9.1.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України) сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

За таких обставин, згідно ст. 75 ГПК
України та ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі повноважного
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами, запобігаючи,
одночасно, безпідставному затягуванню
розгляду спору.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази у
відповідності до ст. 43 ГПК України, суд
встановив таке.

26.10.2010 року між публічним акціонерним
товариством "Райфайзен Банк Аваль"
(надалі за текстом - позивач/кредитор)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(надалі за текстом -
відповідач/позичальник) укладено
кредитний договір №00012417
"Інвестиційний кредит суб'єктам Мікро
та Малого бізнесу на придбання
транспортного засобу", за яким кредитор
надав позичальнику кредит у вигляді не
відновлюваної кредитної лінії в
розмірі 155 000, 00 гривень до 25.10.2013 року
під 23 % річних.

З укладенням кредитного договору
позичальник зобов'язався повернути
кредитні кошти та сплатити відсотки
частинами: шляхом здійснення
щомісячних ануїтетних платежів
відповідно до Графіка погашення
кредиту, а у разі прострочення
грошового зобов'язання - сплатити пеню
у розмірі 0,04 % від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення.
Крім того, зобов'язався достроково
погасити кредит (протягом 30 днів) на
вимогу кредитора.

15.02.2011 року до кредитного договору
укладено додаткову угоду №00012417/1,якою
було пролонговано дію кредитного
договору до 25.10.2016 року та врегульовано
прострочену заборгованість
позичальника шляхом її капіталізації,
у зв'язку з чим графік погашення було
викладено у новій редакції у додатку №1
до зазначеної угоди.

За словами позивача, позичальник
припинив виконувати свої грошові
зобов'язання і не виконав вимогу
кредитора про дострокове погашення
кредиту.

Як вбачається з позовної заяви, станом
на 06.05.2014 року заборгованість
позичальника по кредитному договору
становить 122 006, 87 грн., що складається з
110 832, 45 грн. - заборгованість за кредитом
(в т.ч. прострочена заборгованість за
кредитом - 18 316, 03 грн.);

11 168, 27 грн. - заборгованість за
відсотками; 6, 15 грн. - пеня за
прострочення сплати кредиту та
відсотків.

З огляду на викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача
заборгованість в розмірі 122 006, 87 грн.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся. Відзиву на позовну заяву та
будь-яких пояснень стосовно обставин
справи суду на подав.

Виходячи з матеріалів справи та
керуючись вимогами діючого
законодавства, суд дійшов в спірному
випадку наступних висновків.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу
України (надалі за текстом - ЦК України)
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.
Аналогічне правило випливає із ст. 509 ЦК
України. Як вбачається з матеріалів
справи, між сторонами було укладено
кредитний договір №00012417
"Інвестиційний кредит суб'єктам Мікро
та Малого бізнесу на придбання
транспортного засобу" від 26.10.2010 року.

Відповідно до названого договору
сторони взяли на себе відповідні
зобов'язання. Так, відповідно до п.1.1.
кредитного договору кредитор з 26.10.2010
року надає позичальнику кредит у
вигляді невідновлюваної кредитної
лінії, а позичальник зобов'язується
отримати кредит, використати його за
цільовим призначенням, повернути
кредитору суму кредиту, сплатити
проценти за користування кредитом та
комісії, а також виконати інші
обов'язки, визначені цим договором.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковий для виконання
сторонами. Стаття 526 ЦК України
встановлює, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Так, відповідно до
п. 8.1. договору кредитор зобов'язаний
надати позичальнику кредит в порядку і
на умовах, викладених в цьому договорі
та забезпечити позичальника
консультативними послугами щодо умов
укладення і виконання цього договору.
Крім того, відповідно до п.1.5. договору
кредитор надає позичальнику кредит на
умовах його строковості, повернення та
плати за користування.

Позичальник, у свою чергу,
зобов'язався використовувати кредит на
зазначені у договорі цілі і
забезпечити повернення одержаного
кредиту та сплату нарахованих
процентів, комісій, пені, штрафів та
інших платежів, на умовах, передбачених
договором (п. 9.1. договору).

Пунктом 1.1.2. договору визначено, що
кредит в сумі 155 000,00 гривень
призначений на придбання
автотранспортних засобів шляхом
здійснення оплати по договору
купівлі-продажу №01/02 від 26.10.2010 року.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1.1.4. договору встановлено, що
дата остаточного погашення кредиту 25
жовтня 2013 року. Згідно пункту 1.6.
договору грошові зобов'язання
позичальника за цим договором є
безумовними та безвідзивними, їх
виконання має пріоритет над будь-якими
поточними та майбутніми грошовими
зобов'язаннями позичальника, якщо інше
не встановлено чинними законодавством
України.

Позивач свої зобов'язання згідно
кредитного договору виконав належним
чином. Вказане підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
платіжним дорученням №1 від 28.10.2010 року
та меморіальним ордером №00012417 від
28.10.2010 року , які свідчать про факт
видачі відповідачу кредитних коштів в
розмірі 155 000, 00 грн.

Відповідно до розрахунку
заборгованості по кредиту і відсотках
загальна заборгованість відповідача
перед позивачем складає 122 006 грн. 87 коп.,
з яких: 110 832 грн. 45 коп. - заборгованість
за основним зобов'язання, 11 166 грн. 27 коп.
- заборгованість за відсотками, 6 грн. 15
коп. - нарахована пеня. Разом з тим,
відповідно до п.2.1. Додаткової угоди
№00012417/1 від 15.02.2011 року станом на дату
укладення цієї додаткової угоди
фактична заборгованість позичальника
за договором по сплаті суми кредиту
становить 151 923, 52 грн. Вказана угоди
підписана обома сторонами та скріплена
печатками без жодних зауважень.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). В силу ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 13.4 договору встановлено, що
за прострочення виконання будь-яких
грошових зобов'язань за цим договором
позичальник сплачує кредитору пеню в
розмірі 0,04 % за кожен календарний день
прострочення. Нарахування пені
здійснюється починаючи з наступного
календарного дня після дати, коли
відповідне грошове зобов'язання мало
бути виконаним, і по день виконання
позичальником простроченого
зобов'язання включно. Сплата пені не
звільняє позичальника від виконання
простроченого грошового зобов'язання.

Відповідач в судові засідання явку
повноважного представника не
забезпечив, не надав суду жодних
пояснень стосовно обставин справи, а
також доказів, які б спростовували
доводи позивача.

За таких обставин вимога позивача
щодо стягнення заборгованості за
кредитним договором №00012417
"Інвестиційний кредит суб'єктам Мікро
та Малого бізнесу на придбання
транспортного засобу" від 26.10.2010 року є
обґрунтованою, а отже підлягає до
задоволення.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
за текстом - ГПК України) доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України
встановлено, що суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
задоволенні позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 549, 610, 629,
1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32,
43, 44, 49, 82 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 / АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1 / на користь позивача публічного
акціонерного товариства "Райфайзен
Банк Аваль" в особі Івано-Франківської
обласної дирекції / 76000, м.
Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 19,
, р/р 29094965, МФО 336462 /
заборгованість за кредитним договором
№ 00012417 "Інвестиційний кредит суб'єктам
Мікро та Малого бізнесу на придбання
транспортного засобу" від 26.10.2010 року
визначену станом на 06.05.2014 року в сумі 122
006 грн. 87 коп. (сто двадцять дві тисячі
шість гривень вісімдесят сім копійок),
що складається з: 110 832 грн. 45 коп. (сто
десять тисяч вісімсот тридцять дві
гривні сорок п'ять копійок) -
заборгованість за кредитом, 11 168 грн. 27
коп. (одинадцять тисяч сто шістдесят
вісім гривень двадцять сім копійок) -
заборгованість за відсотками, 6 грн. 15
коп. (шість гривень п'ятнадцять копійок)
- пеня за прострочення сплати кредиту
та відсотків

та судовий збір в розмірі 2 440 грн. 14
коп. (дві тисячі чотириста сорок
гривень чотирнадцять копійок).

Видати наказ після вступу рішення в
законну силу.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.08.14

Суддя
Фрич М. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Гавінська Л.Д. 08.08.14