м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/10620/14 17.07.14

За позовомКомунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація"
доТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Златовлад"простягнення 39 741,80
грн.Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

Від позивача:Мазурок Я.В.Від
відповідача: Кузнєцова О.І. ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Комунальне підприємство
"Київжитлоспецексплуатація" (надалі -
"Підприємство") звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Златовалд" (надалі -
"Товариство") про стягнення 54 282,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач свої зобов'язання з надання
послуг за договором №931 про надання
послуг на теплопостачання та технічне
обслуговування і утримання
внутрішньобудинкових інженерних
систем ЦО та їх абонентських уводів від
01.10.2006 р. виконав, а відповідач їх
належним чином не оплатив, у зв'язку з
чим Підприємство вказує на існування
заборгованості у Товариства у розмірі
49 633,68 грн. Крім того, позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
пені у розмірі 1 802,81 грн., 3% річних у
розмірі 416,46 грн. та інфляційних витрат
у розмірі 2 429,13 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 26.06.2014 р.

23.06.2014 р. до канцелярії суду надійшла
заява позивача про зменшення позовних
вимог, в якій Підприємство просило
стягнути з Товариства борг у розмірі 42
207,08 грн., 3% річних у розмірі 496,91 грн.,
пеню у розмірі 2 630,39 грн. та інфляційні
витрати у розмірі 4 407,42 грн. у зв'язку з
частковою сплатою відповідачем
заборгованості.

В судове засідання 26.06.2014 р. представник
позивача прибув, вимоги ухвали суду
виконав, заяву про зменшення позовних
вимог підтримав та просив її
задовольнити.

В судове засідання 26.06.2014 р. представник
відповідача прибув, надав суду
платіжні доручення, з яких вбачається,
що Товариством було частково погашено
заборгованість за надані послуги у
розмірі 20 000,00 грн. та просив відкласти
розгляд справи для здійснення повного
погашення заборгованості.

В судовому засіданні 26.06.2014 р. оголошено
перерву до 17.07.2014 р.

14.07.2014 р. до канцелярії суду надійшла
заява Підприємства про зменшення
позовних вимог, в якій позивач у зв'язку
з частковою сплатою відповідачем 20.06.2014
р. заборгованості у розмірі 10 000,00 грн.
просить стягнути з Товариства боргу у
розмірі 32 207,08 грн., 3% річних у розмірі
496,91 грн., пеню у розмірі 2 630,39 грн.,
інфляційні витрати у розмірі 4 407,42 грн.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, надав суду
підписаний представниками та
скріплений печатками сторін акт
звіряння взаєморозрахунків від 01.07.2014
р., з якого вбачається, що
заборгованість Товариства перед
Підприємством за період з жовтня 2013
року по червень 2014 року включно
становить 32 207,08 грн., а тому представник
відповідача просить задовольнити
позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання прибув, розмір
заборгованості визнає та вказує, що у
Товариства відсутні кошти для оплати
наданих послуг.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2006 р. між Підприємством та
Товариством (споживач) укладено
договір №931 про надання послуг на
теплопостачання та технічне
обслуговування і утримання
внутрішньобудинкових інженерних
систем ЦО та їх абонентських уводів
(надалі - "Договір").

Предметом цього Договору є надання
послуг на теплопостачання та своєчасна
сплата в повному обсязі спожитої
енергії у гарячій воді та
експлуатаційних витрат;
обслуговування та утримання
внутрішньо будинкових інженерних
систем ЦО та їх абонентських уводів в
нежилому приміщенні (будинку) за
адресою: вул. Прорізна, 25, літ. А, Б (п. 1.1
Договору).

У пунктах 2.2.1 та 2.2.2 Договору закріплено
обов'язок Підприємства розподіляти
надану енергопостачальною
організацією в цілому на будинок
теплову енергію у вигляді гарячої води
на потреби: опалення (під час
опалювального сезону), в кількості та в
обсягах, що відповідають технічній
документації будинку та площі,
займаній споживачем
(звернення-доручення); надавати послуги
по розрахунковому обслуговуванню
абонентів з енергопостачальною
організацією за спожиту теплову
енергію (Додаток №1), проводити
засобами Дирекції як структурного
підрозділу Підприємства технічне
обслуговування внутрішньо будинкових
систем опалення, абонентських уводів
згідно з доданою калькуляцією.

Пунктами 2.3.3, 2.3.6 та 2.3.10 Договору на
споживача покладені обов'язки
споживача виконувати умови та порядок
оплати в обсягах та у терміни, які
передбачені в Додатках №№1, 2 до цього
Договору; своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати (сплачувати) на
розрахунковий рахунок Дирекції по
експлуатації нежилих будинків
(структурних підрозділів підприємства)
№883 в ВАТ КБ "Хрещатик" вартість
спожитої теплової енергії та
технічного обслуговування
теплосистеми. При наявності
заборгованості за отримані послуги в
забезпеченні тепловою енергією
сплачувати всю суму боргу до
закінчення опалювального сезону.

В пункті 2.3.7 Договору сторони
передбачили, що за несвоєчасну сплату
передбачених цим Договором нарахувань
споживач на користь Підприємства
сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми
прострочених платежів за кожний день
прострочки, але не більше двох
облікових ставок НБУ, що діяли на
період внесення платежу.

Відповідно до пункту 2 Додатку №2 до
Договору споживач щомісячно з 14 по 18
число самостійно отримує у
Підприємства (за адресою: вул. Артема,
58/2-Д, договірно-розрахунковий відділ,
тел. 486-47-29, 486-71-95) акт звірки на початок
розрахункового періоду (один примірник
оформленого акту звірки споживач
повертає Підприємству), розрахунок
фактичного споживання теплової
енергії за попередній період (за
вимогою споживача), платіжну
вимогу-доручення, куди включені
вартість теплової енергії за
попередній та поточний місяці та
технічного обслуговування, з
урахуванням остаточного сальдо
розрахунків на початок розрахункового
періоду та акт виконаних робіт.

Як вбачається з розрахунків нарахувань
за спожиту теплову енергію та актів
прийому виконаного опалення та
технічного обслуговування за період з
жовтня 2013 року по червень 2014 року
Підприємством було надано теплову
енергію загальною вартістю 77 207,08 грн.

Позивач звернувся до відповідача з
вимогою №155/23-03/38 від 13.03.2014 р., в якій
просив сплатити заборгованість за
спожиту теплову енергію та послуги по
технічному обслуговуванню системи ЦО,
а також пеню.

В судовому засіданні 26.06.2014 р.
представник відповідача надав
платіжні доручення №133 від 05.06.2014 р., №117
від 06.06.2014 р., №150 від 20.06.2014 р., а
позивачем було додано до матеріалів
справи виписки з його банківського
рахунку, з яких вбачається, що
Товариство сплатило на користь
Підприємства 45 000,00 грн. в рахунок
погашення існуючої заборгованості за
Договором.

Спір виник у справі у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по оплаті
спожитих теплової енергії та послуг по
технічному обслуговуванню системи ЦО.

Договір є договором енергопостачання,
а тому права та обов'язки сторін
визначаються в тому числі положеннями
параграфу 3 глави 30 Господарського
кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Заборгованість Товариства перед
Підприємством у розмірі 32 207,08 грн.
підтверджується матеріалами справи
(вказаними актами прийому виконаного
опалення та технічного обслуговування
у період з жовтня 2013 року по червень 2014
року, а актом звіряння
взаєморозрахунків від 01.07.2014 р.) та не
заперечується відповідачем.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Пунктами 2 та 3 Додатку №1 до Договору
передбачено, що сплату за надані
послуги на підставі отриманих акту
звірки, розрахунку фактичного
споживання теплової енергії за
попередній період, платіжним
дорученням, куди включені вартість
теплової енергії за попередній та
поточний місяці та технічного
обслуговування та акту виконаних
робіт, споживач виконує не пізніше 23
числа поточного місяця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та п.п. 2, 3
Додатку №1 до Договору строк виконання
грошового зобов'язання відповідача по
оплаті спожитої за Договором теплової
енергії на момент розгляду справи
настав.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів оплати відповідачем боргу за
використану теплову енергію та
технічне обслуговування у розмірі 32
207,08 грн. не надано, наявність
заборгованості відповідачем не
заперечується.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.
Посилання на відсутність коштів та
скрутне фінансове становище має
однаковий вплив як на позивача, так і на
відповідача.

Частиною 1 статті 1082 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, вимога позивача в частині
стягнення основного боргу у розмірі
32 207,08 грн. є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 2 630,39 грн., 3%
річних у розмірі 496,91 грн. та
інфляційних витрат у розмірі 4 407,42 грн.
згідно доданого до позову розрахунку
за прострочення виконання грошового
зобов'язання у період з жовтня 2011 року
по червень 2014 року.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного
кодексу України встановлено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Сторонами у пункті 2.3.7 Договору було
передбачено, що за несвоєчасну сплату
передбачених цим Договором нарахувань
споживач на користь Підприємства
сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми
прострочених платежів за кожний день
прострочки, але не більше двох
облікових ставок НБУ, що діяли на
період внесення платежу.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що Підприємством
нараховано пеню Товариству з
дотриманням положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, та
здійснивши перерахунок пені з
урахуванням визначеного позивачем
періоду такого нарахування, дат, в які
відповідач частково оплатив
заборгованість, суд, за відсутності
правових підстав для виходу за межі
позовних вимог, прийшов до висновку про
правомірність стягнення пені у розмірі
2 630,39 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених
до стягнення позивачем 3% річних та
інфляційних витрат з урахуванням
визначеного позивачем періоду такого
нарахування, дат, в які відповідач
частково оплатив заборгованість, за
відсутності правових підстав для
виходу за межі позовних вимог, прийшов
до висновку, що вимога позивача про
стягнення 3% річних у розмірі 496,91 грн. та
інфляційних витрат у розмірі 4 407,42 грн.
підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог в повному обсязі та
стягнення з Товариства на користь
Підприємства заборгованості у розмірі
32 207,08 грн., пені у розмірі 2 630,39 грн., 3%
річних у розмірі 496,91 грн. та
інфляційних витрат у розмірі 4 407,42 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація"
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Златовлад"
(01034, м. Київ, вул. Володимирська,
41-А,А; ідентифікаційний код 31511949) на
користь Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" (01034, м.
Київ, вул. Володимирська, 51-А;
ідентифікаційний код 03366500)
заборгованість у розмірі 32 207 (тридцять
дві тисячі двісті сім) грн. 08 коп., пеню у
розмірі 2 630 (дві тисячі шістсот
тридцять) грн. 39 коп., 3% річних у розмірі
496 (чотириста дев'яносто шість) грн. 91
коп., інфляційні витрати у розмірі 4 407
(чотири тисячі чотириста сім) грн. 42 коп.
та судовий збір у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 18.07.2014 р.

Суддя
Р.В.
Бойко