м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа №5011-27/16537-2012 28.07.14

За скаргоюТовариства з обмеженою
відповідальністю "Агроінвест
Консалтинг" на дії у справіВідділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві №5011-27/16537-2012за
позовомПриватного підприємства
"Ерідан"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Агроінвест
Консалтинг" простягнення 463 054,45 грн.
Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін: Від
позивача:Хіміч Б.С. Від відповідача:
Литвин О.М. Від ВДВСне з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Ерідан" (надалі -
"Підприємство") звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроінвест
Консалтинг" (надалі - "Товариство") про
стягнення 463 054,45 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.02.2013 р. в задоволенні
позовних вимог Приватного
підприємства "Ерідан" відмовлено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2013 р.,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 24.12.2013
р. рішення господарського суду м. Києва
від 18.02.2013 р. у справі №5011-27/16537-2012
скасовано, позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агроінвест Консалтинг" на користь
Приватного підприємства "Ерідан" 459
123,60 грн. заборгованості, 9 182,47 грн.
витрат по сплаті судового збору за
подання позову, 4 591,24 грн. витрат по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги.

На виконання вказаної постанови 26.12.2013
р. господарським судом міста Києва було
видано відповідний наказ.

08.05.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агроінвест
Консалтинг" звернулося до
господарського суду міста Києва із
скаргою на дії Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.05.2014 р. скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агроінвест Консалтинг" на дії Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві та додані до неї
матеріали повернуто скаржнику без
розгляду.

21.05.2014 р. відповідач повторно звернувся
до господарського суду міста Києва із
скаргою на дії Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві (надалі - "Відділ"), в якій просить
суд визнати протиправною
бездіяльність державного виконавця, що
полягає у незаконній відмові у
винесенні постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП№41681837, а
також зобов'язати державного виконавця
винести таку постанову.

Скарга мотивована тим, що боржником ще
в квітні 2014 року було надіслано на
адресу Відділу заяву про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
добровільним виконанням рішення суду
шляхом зарахування однорідних
зустрічних вимог на суму, яка підлягала
стягненню на користь Підприємства, а
державним виконавцем Відділу на дату
звернення до суду не вирішено питання
про закінчення виконавчого
провадження, що на думку скаржника, є
протиправною бездіяльністю з боку
органу виконавчої служби.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.05.2014 р. призначено розгляд
скарги на дії Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві по справі №5011-27/16537-2012 на 23.06.2014 р.

02.06.2014 р. до канцелярії суду надійшло
клопотання стягувача про залишення
скарги без розгляду у зв'язку з
пропуском боржником встановленого ст.
121-2 Господарського процесуального
кодексу України строку для оскарження
дії Відділу, оскільки Товариству стало
відомо про оскаржувані дії Відділу
07.05.2014 р., а звернувся боржник до
господарського суду міста Києва 21.05.2014
р.

Того ж дня до канцелярії суду надійшли
письмові заперечення Підприємства на
скаргу Товариства від 21.05.2014 р., в якій
він вказує на порушення скаржником
строку звернення до суду та
неможливість закриття виконавчого
провадження з виконання наказу
господарського суду міста Києва
№5011-27/16537-2012 від 26.12.2013 р., так як
постанова Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2013 р. у
даній справі підлягає виконанню за
виданим на його підставі виконавчим
документом, виключно у зазначений в
ньому спосіб.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 23.06.2014 р. справу
№5011-27/16537-2012 передано судді Бойко Р.В.
для розгляду скарги на дії Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві, у зв'язку з
перебуванням судді Босого В.П. у
відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 р. суддею Бойко Р.В.
прийнято до провадження справу
№5011-27/16537-2012.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 р. зобов'язано Відділ
надати суду письмові пояснення щодо
скарги, матеріали виконавчого
провадження ВП№41681837, викликано для
участі у засіданні державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві Коваля В.В. та визнано його явку
обов'язковою, розгляд скарги по справі
№5011-27/16537-2012 відкладено на 17.07.2014 р.

16.07.2014 р. до канцелярії суду надійшло
клопотання Підприємства про
відкладення розгляду скарги у зв'язку з
звернення стягувача з позовом до
господарського суду міста Києва про
визнання недійсним одностороннього
правочину із зарахування однорідних
вимог №69 від 14.04.2014 р.

17.07.2014 р. від стягувача до суду надійшло
клопотання про зупинення провадження у
справі у зв'язку з порушенням
провадження у справі №910/13986/14 щодо
розгляду позовної заяви стягувача до
боржника про визнання недійсним
спірного правочину про зарахування
зустрічних вимог.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.07.2014 р. повторно зобов'язано
Відділ надати суду письмові пояснення
щодо скарги, матеріали виконавчого
провадження ВП№41681837, визнано явку
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві Коваля В.В.
обов'язковою та відкладено розгляд
скарги по даній справі на 28.07.2014 р. у
зв'язку з неявкою у судове засідання
представника Відділу та невиконання
ним вимог ухвали суду.

Представник позивача в судове
засідання 28.07.2014 р. з'явився, клопотання
Підприємства про зупинення
провадження підтримав та просив його
задовольнити, проти задоволення скарги
боржника заперечував.

Представник відповідача в судове
засідання з'явилась, проти задоволення
клопотання позивача про зупинення
провадження заперечував та просив
відмовити в його задоволенні, скаргу на
дії Відділу підтримав та просив її
задовольнити.

Представник Відділу в судове засідання
не з'явився, вимог ухвал суду не
виконав, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судового розгляду був належним чином
повідомлений, що підтверджується
відміткою про відправлення на
зворотному боці ухвали та інформацією
з пошукової системи поштових
відправлень, яка міститься на
офіційному веб-сайті Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" за адресою
http://services.ukrposhta.com/barcodesingle/default.aspx,
відповідно до якої поштове
відправлення на адресу Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві №261 було
отримане 24.07.2014 р.

Суд відмовляє стягувачу у задоволенні
клопотання про залишення скарги
боржника на бездіяльність Відділу без
розгляду у зв'язку з порушенням строку
звернення до суду, оскільки позивач
звернувся до суду про оскарження дій
Відділу 08.05.2014 р., тобто у межах
передбаченого ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України строку,
проте йому було повернуто дану скаргу
без розгляду ухвалою господарського
суду міста Києва від 13.05.2014 р., що, на
думку суду, є поважною причиною
пропуску вказаного строку.

Крім того, ухвалою господарського суду
міста Києва від 22.05.2014 р. призначено
розгляд даної скарги на 23.06.2014 р., що
свідчить про прийняття її до розгляду,
тому суд повинен розглянути її по суті,
а питання дотримання строку,
визначеного ч. 1 ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, не
може більше досліджуватись судом.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 29.03.2005 р. у справі №56/16-03.

Щодо клопотання Підприємства про
зупинення провадження з розгляду даної
скарги у зв'язку з оскарженням ним
заяви боржника про зарахування
зустрічних вимог, суд відзначає, що
результати розгляду позову
Підприємства до Товариства про
визнання недійсною заяви про
зарахування зустрічних однорідних
вимог не вплинуть на розгляд даної
скарги, оскільки дії Відділу, на які
скаржиться боржник, передували поданню
вказаного позову до господарського
суду міста Києва, а тому визнання чи
відмова у визнанні даного правочину
недійсним не будуть свідчити про
правомірність чи неправомірність дій
державного виконавця на час звернення
до нього боржника з заявою про
закінчення виконавчого провадження.
Відтак, суд вважає за необхідне
відмовити Підприємству у задоволенні
клопотання про зупинення провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії органів Державної виконавчої
служби розглядаються господарським
судом, про час і місце якого
повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується скарга,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для її розгляду,
господарський суд міста Києва вважає,
що скарга підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

В поданій скарзі боржник просить
визнати протиправною бездіяльність
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві Коваля В.В., що
полягає у незаконній відмові у
винесені постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП№41681837 з
примусового виконання наказу
господарського суду міста Києва
№5011-27/16537-2012 від 26.12.2013 р. та зобов'язати
його винести постанову про закінчення
даного виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами на виконання
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2013 р. у
справі №5011-27/16537-2012 господарським судом
міста Києва було видано наказ
№5011-27/16537-2012 від 26.12.2013 р.

25.01.2013 р. на підставі заяви Підприємства
про примусове стягнення від 24.01.2014 р.
головним державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві Ковалем В.В.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та про арешт
майна відповідача із забороною його
відчуження.

02.01.2014 р. Київським апеляційним
господарським судом у справі №910/20105/13
за позовом Товариства до Підприємства
про стягнення 1 291 871,14 грн. прийнято
постанову про стягнення з Підприємства
на користь Товариства збитків у
вигляді неодержаного прибутку у
розмірі 1 291 871,14 грн. та судового збору
за подання позову та апеляційної
скарги в сумі 38 756, 15 грн.

На виконання вказаної постанови
господарським судом міста Києва було
видано наказ №910/20105/1 3від 16.04.2014 р., та
22.04.2014 р. Відділом державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у місті Києві
відкрито виконавче провадження
ВП№43055306 та накладено арешт на майно та
кошти Підприємства.

Боржник (у даній справі) направив на
адреси стягувача заяви про зарахування
однорідних зустрічних вимог №70 та 71
від 16.04.2014 р., що підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень №087 та 781, які
були отримані 17.04.2014 р. та 22.04.2014 р.
відповідно.

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Товариство стверджує, а у суду відсутні
докази на підтвердження зворотного, що
на виконання приписів ч. 5 ст. 12 Закону
України "Про виконавче провадження"
18.04.2014 р. направив на адресу Відділу
заяву про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з добровільним
виконанням з доданими до неї
документами, що згідно з повідомленням
про вручення поштового відправлення
№270 була отримана 22.04.2014 р.

06.05.2014 р. боржник подав до канцелярії
Відділу повторну заяву про закінчення
виконавчого провадження з доданими
матеріалами на підтвердження
викладених у даній заяві обставин, а
саме - копію постанови Київського
апеляційного господарського суду від
02.04.2014 р., у справі №910/20105/13, копії заяв
про зарахування зустрічних вимог із
копіями квитанцій про їх направлення,
копію наказу господарського суду міста
Києва №910/20105/13 від 16.04.2014 р.

Проте, як вказує скаржник та не
спростовується ні стягувачем, ні
Відділом, на дату подання скарги
питання про закінчення виконавчого
провадження не вирішено. Більш того, у
своїх поясненнях, представник боржника
вказує, що 07.05.2014 р. у прийомний день
Відділу представника Товариства було
повідомлено, що законом не передбачені
наведені підстави для закінчення
виконавчого провадження та відмовлено
у винесені постанови про закриття
виконавчого провадження.

В свою чергу, стягувач вказує, що
порядок виконання судового наказу
передбачає саме стягнення коштів, а
тому спірне виконавче провадження не
може бути закінчене шляхом зарахування
зустрічних вимог.

Суд не погоджується з такими
висновками Відділу та стягувача з
огляду на наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).
Одностороннім правочином є дія однією
сторони, яка може бути представлена
однією або кількома особами.

Із статтей 202, 203 Господарського кодексу
України вбачається, що зобов'язання
припиняється, зокрема зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги, строк
якої настав або строк якої не
зазначений чи визначений моментом
витребування. Для зарахування
достатньо заяви однієї сторони. До
відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 601 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

За змістом названих правових норм
залік можливий лише при наявності
таких умов: вимоги сторін мають бути
зустрічні, тобто такі, які випливають з
двох різних зобов'язань між двома
особами, де кредитор одного
зобов'язання є боржником іншого, те
саме повинно бути і з боржником;
однорідні, зокрема можна зарахувати
грошовий борг проти грошового, а також
необхідно, щоб за обома вимогами настав
вже строк виконання, оскільки не можна
пред'явити до зарахування вимоги за
таким зобов'язанням, яке не підлягає
виконанню.

Наявність заборгованості стягувача
перед боржником підтверджується
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 р. у
справі №910/20105/13 (яка була надана
скаржником разом із заявою про
закінчення виконавчого провадження до
Відділу), а тому суд приходить до
висновку, що між сторонами на дату
звернення Товариства до Підприємства
із заявами №70 та №71 від 16.04.2014 р.
існували однорідні (грошові) вимоги,
строк виконання яких настав.

При цьому, статтею 204 Цивільного
кодексу України передбачено
презумпцію правомірності правочину та
визначено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або він не
визнаний судом недійсним.

Пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

З огляду на те, що боржником було надано
до Відділу заяви про закінчення
виконавчого провадження та додані
матеріали, які підтверджують факт
припинення зобов'язання боржника
сплатити стягувачу кошти у розмірі 472
897,31 грн. на виконання постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2013 р. у
справі №5011-27/16537-2012, державний
виконавець повинен був закінчити
виконавче провадження ВП№41681837.

До того ж, слід зазначити, що згідно з
приписами статті 1 Закону України "Про
виконавче провадження" регулювання
правовідносин у сфері виконавчого
провадження не обмежується лише цим
Законом, а здійснюється на підставах, у
спосіб та в межах повноважень,
визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами, виданими
відповідно до цього Закону, та інших
законів, добровільне виконання може
здійснюватись у будь-який,
передбачений чинним законодавством
спосіб, або у спосіб, що не суперечить
вимогам чинного законодавства, зокрема
на стадії виконавчого провадження. При
цьому, зарахування зустрічних вимог
може здійснюватися за заявою однією із
сторін.

Аналогічний правовий висновок
викладений у постанові Судової палати
у господарських справах Верховного
Суду України від 01.11.2005 р. у справі №15/154,
а також у постановах Вищого
господарського суду України від 17.07.2014
р. у справі №32/185, від 16.12.2013 р. у справі
№15/208-42/396-6/542-41/107 та від 18.11.2013 р. у справі
№5023/4591/11(29/417-10).

Таким чином, зобов'язання боржника
перед стягувачем є припиненими, що
свідчить про повне фактичне виконання
судового рішення, а відтак на дату
звернення скаржника до Відділу із
заявою про закінчення виконавчого
провадження існували передбачені п. 8
ст. 49 Закону України "Про виконавче
провадження" підстави для закінчення
виконавчого провадження.

В той же час, суду не надано взагалі
доказів розгляду державним виконавцем
Відділу заяв боржника про закінчення
виконавчого провадження, хоча даний
обов'язок державного виконавця
передбачений п. 4 ч. 2 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження", а
тому суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимоги скаржника про
визнання протиправною бездіяльності
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві Коваля В.В., що
полягає у незаконній відмові у
винесені постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП№41681837 з
примусового виконання наказу
господарського суду міста Києва
№5011-27/16537-2012 від 26.12.2013 р.

Оскарження одностороннього правочину
стягувачем у липні 2014 року не
спростовує наявності протиправної
бездіяльності державного виконавця у
квітні 2014 року.

Згідно абзацу 1 пункту 9.13 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" №9 від
17.10.2012 р. за результатами розгляду
скарги виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
скарги Товариства на дії відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроінвест
Консалтинг" на дії Відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві в частині відмови
у винесені постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП№41681837 з
примусового виконання наказу
господарського суду міста Києва
№5011-27/16537-2012 від 26.12.2013 р.

3. Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві вирішити питання щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП№41681837 з примусового
виконання наказу господарського суду
міста Києва №5011-27/16537-2012 від 26.12.2013 р.

Суддя
Р.В. Бойко