м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19665/13 28.07.14

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж"

про стягнення 291 433,08 грн.

Представники сторін:

від позивача: Печерний С.Л. -
представник за довіреністю № 2-13 від
13.01.2014 року;

від відповідача: Габрієль Я.В. -
представник за довіреністю № 82 від
25.10.2013 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж" (позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" (відповідач)
про стягнення 709658,17 грн. на підставі
Договору № від 21.06.2012 р., в тому
числі 654167,04 грн. основного боргу, 21558,61
грн. пені, 29885,99 грн. штрафу, 4046,53 грн.
процентів за користування чужими
грошовими коштами.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.10.2013 року порушено
провадження по справі № 910/19665/13,
розгляд справи призначено на 11.11.2013
року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.11.2013 року прийнято
зустрічний позов публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж" пені в розмірі 209831,82 грн.
та штрафу в розмірі 81601,26 грн. за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
Договором № від 21.06.2012 р., для
спільного розгляду з первісним
позовом.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що між ним та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж" укладено договір
№.

Відповідачем надані послуги частково
на суму 888 191,28 грн., невиконаним
залишається зобов'язання з надання
послуг на сум 1 165 732,32 грн.

У зв'язку з чим, просить суд за
порушення виконавцем строків надання
послуг стягнути з відповідача пеню в
розмірі 209 831,82 грн. та штраф у розмірі 7%,
що становить 81 601,26 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 13.01.2014 року первісний позов
задоволено повністю, стягнуто з
публічного акціонерного товариства
"УКРТРАНСГАЗ" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж"654167,04 грн. основного
боргу, 21558,61 грн. пені, 29885,99 грн. штрафу,
4046,53 грн. 3% річних та 14193,16 грн. судового
збору. Зустрічний позов задоволено
повністю, стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж" на користь публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
209831,82 грн. пені, 81601,26 грн. штрафу та 5829,00
грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014 року
апеляційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж" та публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
на рішення господарського суду м. Києва
від 13.01.2014 року у спрві №910/19665/13 -
залишені без задоволення, рішення
господарського суду м. Києва від 13.01.2014
року у спрві №910/19665/13 - залишено без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.05.2014 року касаційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" залишено без
задоволення, а касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж" задоволено частково.
Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014 року і
рішення господарського суду міста
Києва від 13.01.2014 року в частині
зустрічного позову та розподілу
судових витрат скасовано і справу
№910/19665/13 в цій частині передано на
новий розгляд до суду першої інстанції
в іншому складі.

Розпорядження керівника апарату
господарського суду м. Києва від 29.05.14
року, відповідно д п. 2.10 рішення зборів
господарського суду м. Києва від 03.02.11 р.
(оформленого протоколом № 1 від 03.02.11 р.)
та п. 3.1.13. Положення про автоматизовану
систему документообігу суду було
призначено повторний автоматичний
розподіл справи №910/19665/13.

В результаті зазначеного
автоматичного розподілу справу
№910/19665/13 передано на новий розгляд
судді Мудрому С.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 02.06.2014 року справу прийнято суддею
Мудрим С.М. до свого провадження та
призначено розгляд справи на 01.07.2014
року.

27.06.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва відповідач подав письмові
пояснення по справі.

01.07.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав письмові пояснення
по справі.

В судовому засіданні 01.07.2014 року суд
зобов'язав представників сторін надати
суду належним чином завірену копію
додатку № 3 до договору закупівлі
послуг за державні кошти № .

Судом оголошено перерву до 28.07.2014 року.

23.07.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва відповідач подав письмові
пояснення по справі та належним чином
завірену копію додатку № 3 до договору
закупівлі послуг за державні кошти №
.

В судовому засіданні 28.07.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

21.06.2012 року між ДК "Укртрансгаз" НАК
"Нфтогаз України" (правонаступник - ПАТ
"УКРТРАНСГАЗ") (замовник) та товариством
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж" (виконавець) укладено
договір № .

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець
зобов'язується у 2012-2013 роках надати
послуги монтажу, технічного
обслуговування і ремонту
електроустаткування н.в.і.у (Технічне
обслуговування систем пожежовиявлення
на об'єктах УМГ "Харківтрансгаз"), а
замовник - прийняти і оплатити ці
послуги.

Згідно з ч. 1 статті 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Склад та обсяги надання послуг
визначаються згідно технічного
завдання (додаток № 1 до даного
договору) (п. 1.2 договору).

Вартість послуг та сума цього договору
визначається згідно кошторисного
рахунку (додаток № 2 до цього договору)
і складає 1711603, 00 грн., крім того ПДВ 20% -
342320,60 грн. Загальна сума договору з ПДВ
становить 2 053 923,60 грн. (п. 3.1 договору).

Рішенням господарського суду м. Києва у
справі №910/19665/13 за позовом товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Енергомонтаж" до публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
про стягнення 709658,17 грн., яке залишене
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
05.03.2014 року та постановою Вищого
господарського суду України від 22.05.2014
року, встановлено, що на виконання
зобов'язань за договором відповідач
надав позивачеві послуги (виконав
роботи) вартістю 888 191,28 грн., а тому
відповідачем не в повному обсязі
виконав свої зобов'язання за договором.

Відповідно до пункту 7.5 договору за
порушення з вини виконавця строків
надання послуг він сплачує замовнику
пеню у розмірі 0,1% від вартості послуг,
з яких допущено прострочення, а за
прострочення понад 30 календарних днів
додатково сплачується штраф у розмірі
7% вказаної вартості.

Згідно з п.5.1 договору, термін надання
послуг: з дати укладення договору до 1
травня 2013 року.

Періодичність надання послуг
встановлюється один раз на місяць,
згідно з Програмою технічного
обслуговування (додаток №3 до даного
договору), погодженою із замовником
(п.5.4 договору).

В зазначеному додатку 3 до цього
договору чітко встановлено
періодичність конкретних видів робіт
протягом періоду надання послуг, що
передбачений п.5.1 договору, на кожному
окремому об'єкті управлінь
магістральних газопроводів.

Отже, умовами договору чітко
встановлено надання послуг з місячною
періодичністю по кожному з об'єктів, а
тому, строк виконання зобов'язань з
надання таких послуг визначається
окремо для кожного відповідного
періоду (місяця).

Згідно з п.10.1 договору, цей договір
набирає чинності з дати укладання і діє
до 1 травня 2013 року - в частині надання
послуг, а в частині оплати - до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до ч.1 статті 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору (ч.4 статті 631 ЦК України).

Пунктом 32 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/211 від
07.04.2008 року «Про деякі питання практики
застосування норм Цивільного та
Господарського кодексів України»
передбачено, що згідно з частиною
першою статті 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно з частиною сьомою статті 180 ГК
України строком дії господарського
договору є час, впродовж якого існують
господарські зобов'язання сторін, що
виникли на основі цього договору.
Оскільки змістом зобов'язання є права і
обов'язки сторін, то поняття "строк
договору" та "строк дії договору" є
тотожними.

Згідно з частиною третьою статті 180 ГК
України при укладенні господарського
договору сторони зобов'язані у
будь-якому разі погодити, зокрема,
строк дії договору. Отже, строк дії
господарського договору є його
істотною умовою.

Тобто, зобов'язання з надання послуг є
припиненими на підставі домовленості
сторін, оскільки, по-перше, відповідно
до п.5.1 договору відповідач
зобов'язаний надати послуги виключно з
дати укладення договору (21.06.2012 року) і
до 1 травня 2013 року (а не протягом
невизначеного періоду часу), а по-друге,
однієї із підстав припинення
зобов'язання є домовленість сторін (ч.1
статті 604 ЦК України). Також, відповідно
до ч.1 статті 598 ЦК України, зобов'язання
припиняється на підставах
встановлених договором.

На підставі аналізу вищевикладених
приписів законодавства можна дійти
висновку, що зобов'язання припиняється
внаслідок припинення строку дії
договору, так як це є різновидом
домовленості сторін, яка зафіксована,
зокрема, в умовах угоди.

Проте, штрафні санкції нараховані
позивачем з 02.05.2013 року.

Таким чином, оскільки штрафні санкції
за ненадання послуг нараховані за
межами строку дії договору, а не
починаючи з моменту прострочення
зобов'язання і до закінчення дії
договору, тому вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
С.М. Мудрий