ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.07.14р. Справа № 904/4246/14За позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОМС-Україна", м.
Кривий Ріг

про стягнення 27 360,31 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник,
довіреність від 03.07.2014 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
м. Кривий Ріг звернулась до
господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю "ОМС-Україна", м.
Кривий Ріг про стягнення 27 360,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконання відповідачем
умов договору поставки №1024/к/11 від
04.01.2011 року в частині повного та
своєчасного розрахунку за товар.

Відповідач відзив на позов не надав,
явку повноважного представника в
судові засідання, призначені для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судових
засідань відповідач повідомлений
належним чином за його
місцезнаходження, що підтверджується
наявними в матеріалах справи поштовими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 28.07.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд, -

В С Т А Н О В И
В :

Між фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (наді -позивач, постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "ОМС-Україна" (далі
-відповідач, покупець) було укладено
договір поставки №1024/К/11 від 04.01.2014 року
(далі-договір).

Відповідно до п .1.1. договору,
постачальник передає у власність
покупцю, а покупець приймає та оплачує
товар, загальна кількість, часткове
співвідношення (асортимент, сортимент,
номенклатура), одиниця виміру, ціна за
одиницю виміру та загальна ціна яких
визначається сторонами у накладних на
поставку, які будуть невід'ємними
частинами договору.

Згідно з п. 2.1. договору, поставка товару
здійснюється постачальником на умовах
СРТ - м. Кривий Ріг, вул. Черкасова, б. 96,
згідно із заявками покупця.

Право власності на поставлений товар, а
також ризик знищення або пошкодження
переходить до покупця в момент
отримання товару від постачальника за
накладною.

Згідно з п.6.1. договору, базові ціни на
товар, що поставляється
постачальником, є вільними відпускними
і вказується у накладних
постачальника.

Відповідно до п. 7.1. договору, оплата
здійснюється у розмірі повної вартості
товару шляхом безготівкового переказу
на поточний рахунок постачальника,
вказаний у реквізитах у цьому договорі
або шляхом сплати готівки. Готівкові
розрахунки здійснюються через
представника постачальника виключно
при наявності відповідної довіреності
на отримання грошових коштів, яка
підписана уповноваженою особою та
скріплена печаткою постачальника. В
іншому випадку сплачена сума не може
вважатися, як виконання зобов'язань
покупцю щодо сплати за товар по цьому
договору.

Покупець повинен сплатити поставлений
товар не пізніше 7 днів з дати поставки
товару постачальником (п. 7.2. договору).

На виконання умов договору, позивачем
поставлено відповідачу товар, що
підтверджується видатковими
накладними, які містяться в матеріалах
справи (а.с. 11-20).

Відповідач частково розрахувався з
позивачем, непогашеною залишилась
заборгованість в розмірі 24 523,63 грн.

Між сторонами беззаперечно підписано
акт звірки взаєморозрахунків, в якому
також відображена сума заборгованості
(а.с.24).

Доказів виконання зобов'язання по
договору на момент розгляду спору
відповідач до господарського суду не
надав.

Господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 549 названого Кодексу
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у
разі несплати вартості товару
покупцем у строк, встановлений п. 7.2.
договору, покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченої партії товару за
кожний день прострочення.

Згідно з п. 8.3. договору, в разі, якщо
покупцем будуть порушень строки
оплати, передбачені п. 7.2. договору,
більш ніж на 5 календарних днів,
додатково до пені, передбаченій п. 8.2.
договору, покупець сплачує
постачальнику фінансову санкцію у сумі
10% від вартості несвоєчасно сплаченого
товару.

На підставі вищезазначених пунктів
договору, позивачем нараховано
відповідачу пеню в розмірі 331,91 грн. та
штраф в розмірі 2 452,36 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем
нараховано 3% річних в розмірі 52,41 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Перевіривши розрахунки позивача,
господарський суд вважає за можливе
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116- 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ОМС-Україна" (50029,
м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 73,
) на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (50025, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
заборгованість в розмірі 24 523,63 грн., 3%
річних в розмірі 52,41 грн., пеню в розмірі
331,91 грн., штраф в розмірі 2452,36 грн. та
судовий збір в розмірі 1827 грн.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 29.07.2014 року.

Суддя С.В. Мартинюк