ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року Справа № 910/904/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіПопікової О.В.
(доповідач у справі)суддів:Кролевець
О.А. Прокопанич Г.К. за участю
представників: від позивача:Денис А.І. -
за дов. від 22.11.2013р.від
відповідача:Порало Т.І. - за дов. від
24.12.2013р. № 05/212від третьої особи:не
з'явились (про дату, час та місце
судового розгляду повідомлено
належним чином) розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Р.Е.Й.В.-Сервіс"на рішення
господарського суду міста Києва від
03.03.2014р.та на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
17.06.2014р.у справі№ 910/904/14 господарського
суду міста Києва за позовомТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Р.Е.Й.В.-Сервіс"доПублічного
акціонерного товариства "БМ Банк"третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору Товариство з обмеженою
відповідальністю "Р.Е.Й.В."провизнання
поруки припиненою.

У відповідності до розпорядження
секретаря першої судової палати Вищого
господарського суду України від
30.07.2014р. № 02-05/317 для розгляду справи №
910/904/14 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Попікова О.В.,
судді Кролевець О.А., Прокопанич Г.К..

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Р.Е.Й.В.-Сервіс"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "БМ Банк" про
визнання припиненою поруки за
договором поруки від 16.03.2007р. №
22-2007/DC-2.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.03.2014р. (суддя
Головіна К.І.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014р.
(головуючий суддя Буравльов С.І., судді
Андрієнко В.В., Шапран В.В.), у позові
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції та
постанова апеляційного суду
обґрунтовані приписами статей 204, 559, 627,
629 Цивільного кодексу України, з огляду
на відсутність підстав для визнання
поруки припиненою.

Не погодившись з рішенням місцевого
суду та постановою апеляційної
інстанції, позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нове рішення про
задоволення позову.

В обґрунтування своєї правової позиції
скаржник посилається на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
зокрема приписів статті 559 Цивільного
кодексу України, статей 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України. При цьому скаржник наголошує
на тому, що порука є припиненою,
оскільки без його згоди було збільшено
обсяг відповідальності за договором
поруки.

Розглянувши касаційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши наявні матеріали
справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи,
повноти їх встановлення в судових
рішеннях та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 16.03.2007р. між
ТОВ "БМ Банк" (банк), правонаступником
якого є відповідач, та ТОВ "Р.Е.Й.В."
(позичальник) було укладено договір
невідновлювальної кредитної лінії
№ 2007-22/DC (далі - кредитний
договір), відповідно до умов якого банк
зобов'язується надавати, а позичальник
зобов'язується отримувати, належним
чином використовувати та повернути в
передбачені цим договором строки
кредит у сумі, що не перевищує 1 000 000,00
грн.

Кредит надається на строк до 02.03.2010р.
(пункт 1.4 кредитного договору).

На підставі додаткового договору від
30.03.2012р. № 18 пункт 1.4. кредитного
договору було викладено в новій
редакції, згідно з якою кредит в сумі 928
000,00 євро повертається позичальником на
позичковий рахунок не пізніше 28.02.2013р.
відповідно до встановленого графіку.

Відповідно до підпункту 3.1.9 пункту 3.1
кредитного договору виконання
позичальником зобов'язання за цим
договором забезпечується порукою ТОВ
"Р.Е.Й.В.-Сервіс".

У забезпечення виконання зобов'язань
ТОВ "Р.Е.Й.В." за договором від 16.03.2007р. №
2007-22/DC між ТОВ "Р.Е.Й.В.-Сервіс"
(поручитель), ПАТ "БМ Банк" (кредитор) та
ТОВ "Р.Е.Й.В." (боржник) був укладений
договір поруки від 16.03.2007р. № 22-2007/DC-2
(далі - договір поруки), згідно з пунктом
1.1 якого поручитель поручається перед
кредитором за своєчасне та повне
виконання боржником зобов'язання за
кредитним договором, а також
додатковими договорами до нього, що
укладені та можуть бути укладені у
майбутньому.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки
у разі порушення боржником
зобов'язання за кредитним договором
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Поручитель свідчить про свою
спроможність у випадку невиконання
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором у визначені
терміни виконати зобов'язання боржника
перед кредитором за кредитним
договором (пункт 1.3 договору поруки).

У пункті 3.1 договору поруки визначено,
що поручитель відповідає за
зобов'язання за кредитним договором
перед кредитором в тому обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Поручитель та боржник залишаються
зобов'язаними перед кредитором до тих
пір, поки зобов'язання за кредитним
договором не будуть виконані повністю
(пункт 3.2 договору поруки).

У розділі 4 договору поруки встановлені
підстави для припинення поруки. Так
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання за
кредитним договором (пункт 4.1); порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором не пред'явить вимоги до
поручителя (пункт 4.2); порука
припиняться у разі переведення боргу
на іншу особу, якщо поручитель не
поручився за нового боржника (пункт 4.3);
порука припиняться у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності (пункт 4.4).

Згідно з пунктом 4.5 договору поруки не
допускається припинення поруки без
припинення забезпеченого нею
зобов'язання.

Предмет позову становить вимога про
визнання поруки припиненою на
підставі частини 4 статті 559 Цивільного
кодексу України у зв'язку з тим, що
кредитор (ПАТ "БМ Банк") протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явив вимогу до поручителя.

За приписами частини 4 статті 559
Цивільного кодексу України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

У договорі поруки від 16.03.2007р. № 22-2007/DC-2
в розділі "Визначення та тлумачення
термінів" визначено, що зобов'язання -
це зобов'язання боржника перед
кредитором, що випливає з договору
невідновлювальної кредитної лінії від
16.03.2007р. № 22-2007/DC та усіх додаткових
договорів, додатків, змін та доповнень
до нього, а саме: здійснити погашення
кредиту в строк та на умовах,
визначених у кредитному договорі,
сплатити кредитору проценти за
користування кредитом, у розмірі та
умовах, зазначених у кредитному
договорі, штрафи, пені, комісійні
винагороди в розмірі та в строки,
визначені кредитним договором, та інші
платежі у розмірі, порядку та на умовах,
зазначених у кредитному договорі. У
свою чергу строк виконання
зобов'язання (строк(и) платежу) -
встановлений кредитним договором
строк, до закінчення якого боржник
зобов'язаний в порядку, визначеному
кредитним договором, здійснити ті чи
інші виплати на користь кредитора,
зокрема, але не виключно, повернути
суму кредиту або ту чи іншу його
частину, нараховані проценти за
користування кредитом, а також
сплатити на користь кредитора всі інші
передбачені кредитним договором
платежі.

У договорі поруки не встановлено
строку, після закінчення якого порука
припиняється. У зв'язку з цим підставою
для припинення поруки в силу пункту 4.2
договору від 16.03.2007р. № 22-2007/DC-2, частини 4
статті 559 Цивільного кодексу України є
непред'явлення кредитором вимоги до
поручителя протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання.

Як з'ясовано судами попередніх
інстанцій, кінцевий термін повернення
кредитних коштів згідно з пунктом 1.4
договору невідновлювальної кредитної
лінії від 16.03.2007р. № 2007-22/DC (з
урахуванням внесених змін відповідно
до додаткового договору від 30.03.2012р. № 18
до нього) встановлений датою 28.02.2013р. А
тому саме з 01.03.2013р., а не з 02.03.2010р., на що
посилається позивач в позовній заяві,
повинен вираховуватись шестимісячний
строк пред'явлення кредитором вимоги
до поручителя, у разі закінчення якого
порука у даному випадку буде вважатися
припиненою.

При цьому з умов договору поруки (пункт
1.1) вбачається, що позивач, як
поручитель, надав згоду поручатися
перед кредитором за своєчасне та повне
виконання боржником зобов'язання як за
кредитним договором, так і за
додатковими договорами до нього, що
укладені та можуть бути укладені у
майбутньому.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ПАТ "БМ Банк" в межах
шестимісячного строку, а саме: 23.08.2013р.
звернулось до Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області з позовом до боржника (ТОВ
"Р.Е.Й.В.") та його поручителів, у тому
числі ТОВ "Р.Е.Й.В.-Сервіс", про стягнення
заборгованості за договором
невідновлювальної кредитної лінії від
16.03.2007р. № 2007-22/DC.

Вказані обставини свідчать про те, що
кредитором (ПАТ "БМ Банк") був
дотриманий шестимісячний строк
пред'явлення вимоги до поручителя, а
тому підстави для припинення поруки
відповідно до частини 4 статті 559
Цивільного кодексу України відсутні.

Враховуючи викладене, касаційна
інстанція погоджується з
обґрунтованими і законними висновками
місцевого та апеляційного судів щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
про припинення поруки за договором від
16.03.2007р. № 22-2007/DC-2, з
огляду на їх безпідставність та
необґрунтованість.

Доводи скаржника стосовно того, що
порука є припиненою на підставі
частини 1 статті 559 Цивільного кодексу
України у зв'язку зі зміною без згоди
поручителя зобов'язання, внаслідок
чого збільшився обсяг його
відповідальності, колегією суддів не
приймаються до уваги в силу приписів
статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки вказані обставини не були
предметом розгляду та дослідження
судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи межі перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що доводи, викладені заявником
у касаційній скарзі, не спростовують
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій щодо відсутності підстав для
задоволення позову і фактично
зводяться до переоцінки доказів та
встановлених судами обставин, що в силу
положень статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України не
відноситься до повноважень касаційної
інстанції.

При цьому, перевіривши у відповідності
до частини другої статті 1115
Господарського процесуального кодексу
України юридичну оцінку обставин
справи, повноту їх встановлення в
рішенні та постанові, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевим та
апеляційним судами в порядку статті 43
Господарського процесуального кодексу
України всебічно, повно і об'єктивно
розглянуто всі обставини справи, їм
дана належна юридична оцінка, порушень
норм чинного законодавства не
вбачається, у зв'язку з чим підстави для
задоволення касаційної скарги та
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Р.Е.Й.В.-Сервіс" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 03.03.2014р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014р. у
справі № 910/904/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
О.В. Попікова

Судді:
О.А. Кролевець

Г.К. Прокопанич