ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2014 року Справа №
904/2144/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В.
( доповідач)

Суддів: Крутовських В.І., Іванова
О.Г. (склад колегії змінено на підставі
розпорядження секретаря судової
палати Кузнецової І.Л. від 01.08.2014 р.)

При секретарі Литвин А.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Юрченко І.О., довіреність
№б/н від 02.06.14, представник;

від відповідача: Добриніна О.О.,
довіреність №250 від 30.12.13, представник;

від відповідача: Анісова О.І.,
довіреність №282 від 30.12.13, представник;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»,
м.Орджонікідзе Дніпропетровської
області

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18
червня 2014 року у справі № 904/2144/14

за позовом Приватного
підприємства «Укртехпром», м.
Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного
товариства «Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат», м.
Орджонікідзе Дніпропетровської
області

про стягнення заборгованості у
сумі 296 637,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18 червня
2014 року (суддя Крижний О.М.) позовні
вимоги Приватного підприємства
«Укртехпром» до Публічного
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» про
стягнення заборгованості в сумі 296 637,56
грн. - задоволені частково.

Суд стягнув з Публічного акціонерного
товариства "Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат" (53300,
Дніпропетровська область, м.
Орджонікідзе, вул. Калініна, 11,
ідентифікаційний код 00190928) на користь
Приватного підприємства "Укртехпром"
(49050, м. Дніпропетровськ, вул. Гагаріна,
буд. 115, ідентифікаційний код 30392599)
заборгованість у розмірі 265 640,00 грн.,
пеню у розмірі 14 730,28 грн., 3% річних у
розмірі 8755,20 грн., інфляційні втрати у
розмірі 2 919, 78 грн. та судовий збір у
розмірі 5 840,90 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач - Публічне акціонерне
товариство «Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просив
рішення суду в частині задоволених
вимог скасувати, та відмовити у цій
частині в позові.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права та порушив
норми процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що судом
невірно визначений момент виникнення
обов'язку відповідача здійснити
розрахунок за поставлений товар,
оскільки позивачем не були надані
товаросупроводні документи на партію
товару, тому у відповідності до умов
договору термін оплати збільшився на
термін прострочення надання
документів. Виходячи з цього, були
також неправильно розраховані судом
розміри пені, річних та інфляційних
втрат. Крім того, судом не були
враховані доводи відповідача щодо
недопоставки товару у вигляді 4
одиниць автошин та рахунку - фактури на
оплату спірної партії товару.

Апелянт вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
оскільки суд не встановив факт надання
позивачем відповідачу
товаросупровідним документів на
товар, поставлений 27.12.2012 року, проте
зробив висновок про настання строку
оплати такого товару. Не вірним, на
думку апелянта, є висновок суду про
звичаї ділового обороту, що склалися
між сторонами, що нібито виключає
необхідність оформлення передачі
сертифікатів якості окремими
документами.

Порушенням норм процесуального права
апелянт вважає, що суд при прийнятті
оскаржуваного рішення не взяв до уваги
доводи відповідача, а прийняв до уваги
доводи позивача, чим порушив принцип
змагальності та рівності сторін.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є
підставами для скасування рішення суду
в задоволеній частині, та
постановлення нового рішення про
відмову у позові.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 21
липня 2014 року апеляційна скарга була
прийнята до розгляду, розгляд справи
було призначено у судовому засіданні
на 4 серпня 2014 року.

В судовому засіданні представники
відповідача підтримали доводи
апеляційної скарги, просили рішення
суду скасувати в задоволеній частині, а
представник позивача підтримав
доводи, викладені в відзиві на
апеляційну скаргу, просив рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, заслухавши доводи
представників сторін, перевіривши
відповідність оскаржуваного рішення
нормам діючого законодавства,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Звертаючись із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» про
стягнення заборгованості, Приватне
підприємство «Укртехпром» посилалось
на неналежне виконанням відповідачем
зобов'язань за договором поставки №
Т263/05 від 28.02.2012 року щодо повної оплати
поставленого позивачем відповідачу
товару за погодженими між позивачем та
відповідачем Специфікацією № 6 та
Специфікацією № 7 до наведеного
договору, а саме: за видатковою
накладною № 3842 від 27.12.2012 року на суму 265
640,00 грн., внаслідок чого у відповідача
утворилась заборгованість та
відповідно нараховані штрафні санкції
та втрати від інфляції на загальну суму
296 637,56 грн.

Судом встановлено, що 28.02.2012 року між
Приватним підприємством "Укртехпром"
(постачальник) та Публічним
акціонерним товариством
"Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат"
(покупець) був укладений договір № Т263/05
(далі - Договір) за умовами п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується передати у
власність покупцеві товар, повне
найменування якого (номенклатура,
асортимент), марка, вид, сорт, кількісні
та якісні характеристики вказуються в
Специфікаціях (Додатках) до Договору
(далі - товар), які є його невід'ємною
частиною, а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар та оплатити
його в порядку і на умовах,
передбачених цим Договором.

Строк дії Договору передбачений п. 11.1.
Договору, згідно якого даний Договір
набуває чинності з моменту його
підписання обома сторонами і
скріплення їх печатками. Термін дії
договору закінчується 31.12.2012 року, але
не раніше повного виконання
зобов'язань обома сторонами.

Порядок оплати та форма розрахунків
вказуються сторонами в Специфікаціях
(Додатках) до даного Договору (п. 4.6.
Договору).

Загальна вартість товару за даним
Договором складає суму партій товару
по всім Специфікаціям (Додаткам), цього
Договору (п. 4.1. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору постачальник
зобов'язується поставити покупцеві
товар на умовах та у спосіб,
зазначеними в Специфікаціях (Додатках)
до цього Договору. Умови поставки
визначаються згідно Міжнародних
правил тлумачення торгових термінів
"Інкотермс 2010".

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що
відповідно до п. 3.4. Договору, разом з
товаром, але не пізніше дати поставки
товару постачальником надаються
покупцеві наступні документи:
рахунок-фактура (оригінал); видаткова
накладна (оригінал); залізнична
накладна (оригінал) - за умови поставки
залізничним транспортом, або
товарно-транспортна накладна
(оригінал) - за умови поставки
автотранспортом; сертифікат якості
виробника товару, а також інші
документи згідно п.п. 2.3., 2.4. Договору
(оригінали, або належним чином
засвідчені копії); у разі якщо товар
підлягає сертифікації - сертифікат
відповідності по системі сертифікації
УкрСЕПРО, гігієнічний, екологічний
сертифікат, а також інші сертифікати
згідно з чинним законодавством України
(оригінали або належним чином
засвідчені копії); документи, надання
яких обумовлено в Специфікаціях
(Додатках) до Договору.

Сторони погодили та підписали наступні
Додатки до Договору: Специфікацію
(Додаток № 4) від 03.08.2012 року на суму 12
320,00 грн., Специфікацію (Додаток № 5) від
03.08.2012 року на суму 114 560,00 грн., умови
оплати за якими - відстрочка платежу 5
(п'ять) банківських днів з моменту
приймання на склад покупця пакету
товаросупровідних документів
зазначених у п. 3.4. Договору. Строк
поставки - до 30.09.2012 року.

Також сторони погодили та підписали
Специфікацію ( Додаток № 6) від 02.11.2012
року на суму 388 680,00 грн. та Специфікацію
( Додаток № 7) від 07.12.2012 року на суму 224
600,00 грн., умови оплати за якими -
відстрочка платежу 35 банківських днів
з моменту приймання на склад покупця
пакету товарносупровідних документів
зазначених у п. 3.4. Договору. Строк
поставки - до 30.12.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач виконав свої зобов'язання щодо
поставки товару, проте відповідач не
оплатив поставлений товар на суму
боргу 265 640 грн., яка підлягає
стягненню на його користь разом із
пенею, 3% річних та інфляційними
втратами, які суд розрахував з
урахуванням строку позовної давності
та виходячи із встановленої договором
дати початку прострочення починаючи з
11 календарного дня прострочення, у
розмірах відповідно 14 730,28 грн., 8755,20
грн., та 2 919, 78 грн.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 740 160,00 грн., з яких
відповідачем не оплачено товар на суму
265 640,00 грн., що не заперечувалось і
відповідачем і підтверджено копією
товарно-транспортної накладної № 3842
від 27.12.2012 року на суму 265 640,00 грн. та
копію довіреності № 1206 від 26.12.2012 року,
за якою товар за спірною видатковою
накладною був отриманий від позивача
уповноваженою особою відповідача.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (ч.1 ст.193
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного
кодексу України).

З огляду на положення п. 4.6 Договору та
умов Специфікацій (Додатків), суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
до висновку, що строк оплати
поставленого позивачем товару за
видатковою накладною № 3842 від 27.12.2012
року є таким, що настав.

Доказів оплати поставленого товару в
сумі 265 640,00 грн. відповідач не наддав.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта щодо
відсутності підстав для оплати за
спірною поставкою у зв'язку із
ненаданням позивачем відповідачу
документів, передбачених п.3.4 договору.

Відповідно п.3.4 Договору, разом з
товаром, але не пізніше дати поставки
товару постачальником надаються
покупцеві документи: рахунок-фактура,
видаткова накладна, сертифікат якості
виробника та інші документи.

Згідно з п.4.7 у випадку, якщо сторони, у
порядку, зазначеному в п.4.6 Договору
встановили термін оплати- після
моменту поставки, Покупець проводить
оплату за Товар після надання
Постачальником документів, зазначених
в п.3.4 Договору. При простроченні
надання документів, термін оплати
збільшується на термін прострочення
надання документів.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, товар за договором
на спірну суму був отриманий
представником відповідача 27.12.2012 року
без зауважень.

Відповідно до статті 666 ЦК України якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання. Якщо приналежності товару
або документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Проте, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, відповідач вимоги
до позивача про надання супровідних та
технічних документів, передбачених п.
3.4 договору, не пред'являв, своїм
правом, передбаченим ст. 666 ЦК України
відмовитися від договору
купівлі-продажу та повернути товар, не
скористався, тому суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
настання строку оплати та зобов'язання
відповідача оплатити товар в сумі 265
640,00 грн.

Доводи відповідача про те, що
товарно-транспортна накладна № 3842 від
27.12.2012 року не містить вказівок про
супровідні документи, які слідують
разом з вантажем, і це є доказом
ненадання передбачених договором
документів, і як слідство, ненастання
строку оплати у визначений судом час, є
безпідставними з огляду на
вищевикладене.

Крім того, суд погоджується з
відповідачем, що Товарно-транспортна
накладна (ТТН) - це основний документ на
вантаж, що повинен оформлятися при
здійсненні вантажних автоперевезень.
Одночасно з цим ТТН виступає первинним
документом бухгалтерського обліку.

Разом з тим, слід зазначити, що станом
на спірний період, форма
товарно-транспортної накладної
встановлена діючим на той час наказом
Міністерства транспорту України,
Міністерства статистики України від
29.12.95 № 488/346 «Про затвердження типових
форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля». Проте даний
документ не було внесено до Державного
реєстру нормативно-правових актів, у
зв'язку з чим його норми носять
рекомендаційний характер.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України).

Обов'язок учасника господарських
відносин сплатити неустойку, штраф,
пеню за порушення правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежне виконання
господарського зобов'язання, як
штрафні санкції, передбачено також і
статтею 230 ГК України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили,
що у разі порушення термінів оплати за
поставлений товар згідно даного
договору більше 10 календарних днів,
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі 0,5% від суми не сплаченого
товару за кожний день прострочення,
починаючи з 11 календарного дня
прострочення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскільки відповідач порушив
строк оплати отриманого товару, то
місцевий господарський суд правомірно
задовольнив позовну вимогу про
стягнення з відповідача пені за період
прострочення виконання відповідачем
зобов'язання з оплати товару з 01.04.2013
року по 18.08.2013 року у сумі 14 730,28 грн., в
той час як позивач нарахував та заявив
до стягнення пеню за період
прострочення оплати з 25.02.2013 року по
25.08.2014 року у сумі 19 213,41 грн.

При цьому, суд першої інстанції,
перевіривши розрахунок позивача,
обґрунтовано встановив, що розрахунок
суми пені, зроблений позивачем, є не
вірним та самостійно підрахував
належну до сплати суму з урахуванням
наступних обставин.

Умовами Договору та Специфікаціями №
6,7 до Договору визначено, що початком
прострочення виконання зобов'язання
відповідача щодо оплати товару є
наступний день зі спливом строку 35-ти
банківських днів, а п. 9.3. Договору
передбачено, що у разі порушення
термінів оплати за поставлений товар
більше 10-ти календарних днів, Покупець
сплачує постачальнику пеню у розмірі
0,5% від суми несплаченого товару за
кожний день прострочення, починаючи з 11
календарного дня прострочення.

Таким чином, висновки суду про те, що
пеня, що може бути стягнута,
розраховується за період з 01.03.2013 року
(11 календарний день прострочення) по
18.08.2013 року, є законними та
обґрунтованими.

Оскільки, датою звернення позивача до
суду є 01.04.2014 року, про що свідчить
відбиток штемпеля на поштовому
конверті, у якому позов надійшов до
суду, тому початком періоду
нарахування пені, що перебуває в межах
позовної давності, є 01.04.2013 року (01.04.2014
року - 1 рік = 01.04.2013 року).

Отже, з урахуванням викладеного, вимога
про стягнення з відповідача пені за
період з 01.04.2013 року по 18.08.2013 року у сумі
14 730,28 грн. задоволена судом першої
інстанції обґрунтовано, а в іншій
частині обґрунтовано відмовлено.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до
стягнення 3% річних за період з 14.02.2012
року по 26.03.2014 року у розмірі 8 864,37 грн.

Судом першої інстанції було
встановлено, що період нарахування
починається з 19.02.2013 року по 26.03.2014 року,
тому обґрунтовано стягнув на користь
позивача 3% річних саме за означений
період у сумі 8 755,20 грн., як і
інфляційні втрати, розраховані з 19.02.2014
року, тобто, початку періоду
прострочення виконання зобов'язань з
оплати за Договором, а відповідно
інфляційні втрати повинні
нараховуватись за період з березня 2013
року по лютий 2014 року.

Оскільки, заявлена та розрахована
позивачем сума у розмірі 2 919,78 грн. є
меншою, ніж може бути заявлена (3188,61
грн.), суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув інфляційні
втрати за період з березня 2013 року по
лютий 2014 року у сумі 2 919,78 грн.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції не взяв до уваги
недопоставку 4 автошин, є
безпідставними, оскільки відповідно
п.5 Договору, приймання товару за
кількістю здійснюється відповідно до
Інструкції про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання за кількістю, затвердженої
Постановою Держарбітражу при Раді
Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6 із
змінами і доповненнями. У разі
виявлення покупцем під час приймання
невідповідності фактично поставленого
товару кількості, Покупець має право
відмовитись від прийняття товару та
розірвати даний договір в
односторонньому порядку без
відшкодування будь-яких збитків, або
діяти в наступному порядку: Покупець
письмово повідомляє про це
постачальника із зазначенням терміну,
в який повинен прибути представник
постачальника на територію покупця для
посвідчення факту невідповідності
товару умовам договору шляхом
підписання відповідного акту,
передбаченого вимогами Інструкції П-6.

Проте, таких дій відповідач не вчинив,
відповідно до вимог ст. 33 ГПК України не
надав суду належних доказів на
підтвердження своїх доводів про
неналежне виконання позивачем умов
договору поставки та передачу
продукції в кількості, меншій, ніж
зазначено в договорі.

Інші доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими та висновків суду
першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, матеріали справи свідчать
про те, що виносячи оскаржуване
рішення, місцевий господарський суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив
матеріали справи в їх сукупності, дав
вірну юридичну оцінку обставинам
справи та прийняв рішення, яке
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Посилання апелянта на порушення норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції при прийнятті
рішення не знайшли свого
підтвердження, у зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування зазначеного
судового рішення, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»-
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18
червня 2014 року у справі № 904/2144/14 -
залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня
її оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 05.08.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Березкіна

Суддя
О.Г.Іванов

Суддя
В.І.Крутовських