ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року Справа № 910/24631/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська
І.П.,суддіКостенко Т.Ф., Яценко
О.В.розглянувши матеріали касаційної
скаргиПублічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду
від 05.05.2014 рокуу справі№
910/24631/13господарського судуміста
Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія
"Київводоканал"доКомунального
підприємства "Індустріальне"
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністраціїпростягнення
643 696, 73 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:Плясецька Г.О. дов. № 6 від
13.06.2014 року,- відповідача:Куркіна І.В.
дов. б/н від 18.11.2013 року, Федорчук Х.В.
дов. б/н від 02.01.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
(далі за текстом - ПАТ "АК
"Київводоканал") звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до комунального підприємства
"Індустріальне" Солом'янської районної
в місті Києві державної адміністрації
(далі за текстом - КП "Індустріальне")
про стягнення 643 696, 73 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 року позовні вимоги
задоволено частково: стягнуто з КП
"Індустріальне" на користь ПАТ "АК
"Київводоканал" 76, 84 грн. пені, 581, 16 грн.
штрафу, 16, 26 грн. 3 % річних. В іншій
частині в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого
господарського суду, ПАТ "АК
"Київводоканал" звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 року в частині відмови
в задоволенні позовних вимог щодо
стягнення заборгованості в розмірі 643
021, 73 грн. та прийняти нове рішення у
справі, яким задовольнити позовні
вимоги у вказаній частині.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року у
справі № 910/24631/13 апеляційну скаргу ПАТ
"АК "Київводоканал" залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 року - без
змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
актами, ПАТ "АК "Київводоканал"
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
17.02.2014 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
05.05.2014 року у справі № 910/24631/13 в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення 590 591, 36 грн. основного
боргу, 3 980, 03 грн. 3 % річних, 19 502, 67 грн.
пені, 28 947, 67 грн. та направити справу у
вказані частині на новий розгляд до
місцевого господарського суду,
аргументуючи порушення норм права,
зокрема, ст. ст. 1, 22 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання", ст.
ст. 1, 22, 24 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. ст. 42, 33,
43, 84 Господарського процесуального
кодексу України.

Розпорядженням секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 15.07.2014 року № 03-05/1014 для
розгляду касаційної скарги у справі №
910/24631/13 у зв'язку з виходом з відпустки
судді Фролової Г.М. сформовано колегію
суддів у складі: головуючий -
Ходаківська І.П., судді Фролова Г.М.,
Яценко О.В. (доповідач).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 17.07.2014 року, на підставі ст.
ст. 69, 77 Господарського процесуального
кодексу України, розгляд справи
продовжено на 15 днів та відкладено
розгляд касаційної скарги до 31.07.2014
року, у зв'язку з неявкою представника
відповідача та відповідним
клопотанням представника позивача про
продовження строку розгляду скарги.

Розпорядженням секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 29.07.2014 року № 03-05/1166 для
розгляду касаційної скарги у справі №
910/24631/13 у зв'язку із завантаженістю
судді Фролової Г.М. сформовано колегію
суддів у складі: головуючий -
Ходаківська І.П., судді Костенко Т.Ф.,
Яценко О.В. (доповідач).

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку рішення суду
першої інстанції та постанову
апеляційної інстанції, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування судом
першої інстанції та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з оглядну на
наступне.

Відповідно до вимог статей 107, 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України переглядає за касаційною
скаргою рішення місцевого
господарського суду після їх перегляду
в апеляційному порядку та постанови
апеляційного господарського суду,
ухвалені за результатами апеляційного
розгляду; ухвали місцевого
господарського суду, зазначені в
частині першій статті 106 цього Кодексу,
після їх перегляду в апеляційному
порядку та постанови апеляційного
господарського суду, ухвалені за
результатами апеляційного розгляду на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами досліджено, що
01.04.2008 року між відкритим акціонерним
товариством "Акціонерна компанія
"Київводоканал", правонаступником
якого є ПАТ "АК "Київводоканал",
(постачальник) та відповідачем
(абонент) укладено договір № 08209-А/2-09, за
умовами якого постачальник
зобов'язується надавати абоненту
послуги з постачання питної води та на
підставі пред'явленого абонентом
дозволу на скид стічних вод у систему
каналізації м. Києва (дозвіл) приймати
від нього стічні води у систему
каналізації м. Києва, відповідно до
правил приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації м.
Києва (місцеві правила приймання). В
свою чергу, абонент зобов'язується
здійснювати своєчасну оплату наданих
йому постачальником послуг на умовах
цього договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, що встановлені правилами
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994
року № 65 (правила-1), правилами
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 19.02.2002
року № 37 (правила приймання), а також
дотримуватись норм, визначених іншими
нормативними актами, що регулюють
правовідносини, які виникають за цим
договором.

Правила-1 втратили чинність з
прийняттям Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України наказу від 27.06.2008 року № 190, яким
затверджено Правила користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України (правила-2).

Положеннями п. п. 2.1.1., 2.1.4. вказаного
вище Договору сторони передбачили, що
обсяг води подається позивачем та
використовується відповідачем,
визначається за показаннями
водолічильників, зареєстрованих
позивачем. Кількість стічних вод, які
надходять у каналізацію, визначається
за кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання, згідно із
показниками лічильників води.

Згідно п. п. 2.2.2., 2.2.3. Договору оплата
вартості послуг здійснюється
Відповідачем щомісячно у
безготівковій формі у десятиденний
термін з дня направлення Позивачем
розрахункового документу до
банківської установи Відповідача. У
разі неотримання від Позивача
поточного щомісячного розрахункового
документу, Відповідач здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

Судами досліджено, що звертаючись до
суду позивач обґрунтовує заявлені
позовні вимоги тим, що за період з 01.04.2013
року по 30.09.2013 року (за кодом 8-909),
відповідачу надано послуги з
водопостачання та водовідведення на
загальну суму 4 012 110, 81 грн., проте, в
порушення умов Договору, відповідач
неналежним чином виконав свої
зобов'язання в частині повної та
своєчасної оплати вартості спожитих
послуг, внаслідок чого виникла
заборгованість в розмірі 590 591, 36 грн. (з
урахуванням перерахунків на суму 8 608, 26
грн. у травні 2013 року за кодами 9-1570, 9-1653
та 9-1654).

Факт надання послуг на зазначену суму
підтверджується доданими до
матеріалів справи актами зняття
показань з приладів обліку.

Відповідно до п. п. 2.2.1 - 2.2.4 укладеного
між сторонами Договору постачальник
щомісячно направляє до банківської
установи абонента розрахункові
документи (в електронному вигляді
-дебетові повідомлення або у
паперовому вигляді вимоги-доручення
тощо) для оплати за поставлену воду та
прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів. Тарифи на
послуги з водопостачання та
водовідведення встановлюються
уповноваженими органами відповідно із
чинним законодавством та не підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору,
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у розрахункових документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

У розрахункових документах
зазначаються вартість та кількість
наданих послуг за відповідний період, а
також розмір діючих тарифів. Оплата
вартості послуг здійснюється
абонентом щомісячно у безготівковій
формі у п'ятиденний термін з дня
направлення постачальником
розрахункового документа до
банківської установи абонента. За
згодою постачальника оплата може
здійснюватися іншими способами, що не
суперечать чинному законодавству
України. В разі утворення боргу оплата
за надані послуги, що надходить від
абонента, незалежно від зазначеного в
платіжному документі призначення
платежу, першочергово зараховується
постачальником в погашення боргу.

В разі неотримання від постачальника
поточного щомісячного розрахункового
документа, абонент здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

У разі незгоди щодо кількості або
вартості отриманих послуг, зазначених
у розрахунковому документі, абонент
зобов'язаний у десятиденний термін з
дня направлення постачальником
розрахункового документа письмово
повідомити про це постачальника та у
цей же термін направити представника з
обґрунтовуючими документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова Абонента
оплатити розрахунковий документ
вважається безпідставною.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом даного судового розгляду є
вимоги про стягнення із замовника
заборгованості, 3 % річних, інфляційних
сум та пені у зв'язку з порушенням
зобов'язання з оплати за надані послуги
водопостачання і водовідведення за
договором про надання таких послуг.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що Договір укладений між
позивачем та відповідачем на
постачання питної води, тобто холодної
води, а належних та допустимих доказів,
в розумінні статті 34 ГПК України, на
підтвердження укладення з
відповідачем договорів на постачання
води, що йде на підігрів позивачем не
надано.

Крім того, судами вказано, що при
здійснені розрахунку заборгованості
відповідача з оплати наданих по
Договору послуг з постачання питної
води та водовідведення кошти надходили
саме за Договором в рахунок оплати
передбачених ним послуг, а також
віднесені позивачем в рахунок оплати
за Договором, і не повертались назад як
безпідставно набуті, а тому прийшли до
висновку, що відповідач не має
заборгованості перед позивачем за
надані останнім послуги за Договором
із постачання питної води та приймання
стічних вод. В той же час, судами
встановлено що відповідачем порушено
зобов'язання щодо внесення плати за
використану питну воду за травень 2013
року, а отже прострочив виконання
зобов'язання, внаслідок чого виникли
правові наслідки у вигляді стягнення 76,
84 грн. - пені, 581, 90 грн. - штрафу та 16, 26
грн. - 3 % річних.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає такі висновки
судів попередніх інстанцій
передчасним у справі з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
закріплено, що житлово-комунальні
послуги - результат господарської
діяльності, спрямованої на
забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил; виробник
- суб'єкт господарювання, який виробляє
або створює житлово-комунальні
послуги; комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством;
споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Статтею 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" закріплено
перелік комунальних послуг, який не є
вичерпним.

Пунктом 3.13. Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.2008 року
передбачено, що суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі або
яким вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів (котелень), фіксується засобами
обліку, які встановлені на межі
балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання,
переданий споживачам виконавцем
послуг з постачання гарячої води,
ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Так, суди попередніх інстанцій
відмовляючи в задоволенні частини
позовних вимог про стягнення
заборгованості та нарахованих
додаткових вимог в порушення вимог ст.
43 ГПК України не перевірили доводів
позивача про наявність у відповідача
заборгованості за надані послуги з
холодного водопостачання та
водовідведення в спірний період.

Крім того, відмовивши в частині позову
за недоведеністю, суд першої інстанції
не з'ясував обставин, пов'язаних з
наявністю або відсутністю спірної
заборгованості, виходячи з умов
укладеного між сторонами договору, та
доказів, які за договором
підтверджують обсяги надання послуг з
водопостачання і водовідведення.

Разом з цим, для встановлення обставин
щодо наявності спірної заборгованості
суду слід було обговорити питання про
залучення до участі в справі третьою
особою комунального підприємства
"Головний інформаційно-обчислювальний
центр" через яке здійснюються
розрахунки, зокрема, за надані послуги
з водопостачання та водовідведення.

Отже, для розгляду даного спору судам
необхідно було встановити наявність
або відсутність правових підстав для
задоволення позову про стягнення з
відповідача заборгованості за послуги
з гарячого водопостачання та
встановити обсяги наданих послуг з
водопостачання і водовідведення, їх
склад та наявність чи відсутність
спірної заборгованості.

Вказані обставини та приписи
Законодавства судами попередніх
інстанцій враховано не було, у зв'язку з
чим суди прийшли до передчасних
висновків у справі.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України
касаційна інстанція обмежена в праві
встановлення обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним
та вирішення питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції зазначає, що
господарськими судами попередніх
інстанцій в порушення ст. 43 ГПК України
не було всебічно, в повному обсязі та
об'єктивно розглянуто всі обставин
справи в їх сукупності, у зв'язку з чим
суди прийшли до передчасних висновків.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірний доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення господарських судів
попередніх інстанцій, прийняті у даній
справі, цим вимогам не відповідають.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України
Вищий господарський суд України за
результатами розгляду касаційної
скарги має право скасувати рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо суд припустився
порушень норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин справи, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати обставини
справи, дійсні права та обов'язки
сторін, перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін і, в залежності від
встановленого, вирішити спір у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

За таких обставин, касаційна скарга
публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал" на
рішення господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року
підлягає частковому задоволенню, а
судові акти попередніх інстанцій -
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал" на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року у
справі № 910/24631/13 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 17.02.2014 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року у
справі № 910/24631/13 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/24631/13
направити на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська
СуддіТ.Ф. Костенко О.В. Яценко