номер провадження справи 1/11/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2014
Справа № 908/1416/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон» (69106,
м.Запоріжжя, вул. Скворцова, буд. 236)

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (юридична
адреса: 69063, АДРЕСА_1; фактична адреса:
АДРЕСА_2

про стягнення 103 292 грн. 89 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - Краско Ю.М. - довіреність
б/н від 14.01.2014 р.

від відповідача - ОСОБА_3 - довіреність
№ 1499 від 30.10.2013 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кліон» звернулось
до господарського суду Запорізької
області з позовом про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 103 292
грн. 89 коп., з яких: 95 672 грн. 23 коп. -
основний борг, 3 267 грн. 43 коп. - пеня, 956
грн. 71 коп. - штраф, 717 грн. 72 коп. - 3%
річних, 2 678 грн. 80 коп. - інфляційні
втрати.

Позов заявлено на підставі ст. 526, 549, 611,
612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України та умов
договору поставки № 625/11 від 30.11.2011 року
та видаткових накладних на поставку
товару і обґрунтовано посиланням на
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором щодо
оплати поставленого товару.

28.04.2014 р. позовну заяву прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі, судове засідання призначено на
13.05.2014 р., про що сторони були
повідомлені належним чином, відповідно
до вимог Господарського
процесуального кодексу України.

Представник відповідача в судове
засідання 13.05.2014р. не з'явився. Заявою,
поданою до суду 12.05.2014 р., просив суд
перенести розгляд справи, у зв'язку із
неможливістю підготовитись до
засідання, враховуючи травму, що
підтверджується відповідним
лікарняним документом, копія якого
додана до заяви.

За клопотанням присутнього у судовому
засіданні представника позивача
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

13.05.2014 р. від позивача у справі надійшли
письмові пояснення на виконання ухвали
суду та докази направлення на адресу
відповідача акту звірки взаємних
розрахунків.

На початку судового засідання 13.05.2014 р.
усних заяв та клопотань від
представника позивача не надійшло. Суд
оголосив заяву відповідача та
задовольнив заяву і відклав розгляд
справи.

Враховуючи неявку представника
відповідача та задоволення його
клопотання, відповідно до ст. 77 ГПК
України суд відклав розгляд справи на
27.05.2014 на 15 год.00 хв.

Представник відповідача в судове
засідання 27.05.2014 р. також не з'явився,
витребувані судом документи не надав.

Від представника позивача додаткових
пояснень та доказів не надійшло.

Враховуючи неявку представника
відповідача, відповідно до ст. 77 ГПК
України, суд відклав розгляд справи на
17.06.2014 на 14 год.30 хв.

17.06.2014 р. від відповідача надійшли заява
про ознайомлення із матеріалами справи
і зняття фотокопій та клопотання про
перенесення дати розгляду справи, у
зв'язку із відрядженням самого
відповідача та його представника, а
також неотриманням позовної заяви та
тривалим відрядженням відповідача.

В судовому засіданні 17.06.2014 р. суд
зачитав представнику позивача
клопотання відповідача. Заява та
клопотання відповідача судом були
задоволені. Враховуючи неявку
представника відповідача, задоволення
його клопотання, відповідно до ст. 77 ГПК
України, суд відклав розгляд справи на
26.06.2014 на 15 год.30 хв.

26.06.2014 р. від відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, в якому
відповідач вказує, що здійснив оплату
за поставлений позивачем товар у
повному обсязі, шляхом внесення
готівки у касу позивача, та навіть має
переплату. Вказує на те, що відповідач
не надав належних доказів постачання
та отримання товару. Вважає, що
постачання здійснювалось за межами
договору № 625/11 від 30.11.2011 р. і
нараховані позивачем 3% річних, пеня,
штраф та інфляція є необґрунтованими.
Просив витребувати у позивача
оригінали товарно-транспортних
накладних на підтвердження постачання
товару відповідачеві на адресу:
АДРЕСА_3, оригінали прибутково-касових
ордерів; оригінал касової книги за 2014
рік, наказ про встановлення ліміту каси
та строки здавання готівки у касу банку
та касові ордери. Просить у позові
відмовити повністю.

Клопотанням про витребування доказів,
в порядку ст. 38 ГПК України, відповідач
просив витребувати у позивача
прибуткові касові ордери,
товарно-транспортні накладні, касову
книгу за 2014 рік, наказ про встановлення
ліміту каси та строки здавання готівки
у касу банку та видаткові касові
ордери, та інші документи, з відміткою
банку, які відображають здавання в касу
банку готівки, отриманої ТОВ «КЛІОН»
16.01.2014 р., 17.01.2014 р., 18.01.2014 р., 31.01.2014 р.,
04.02.2014 р.

У зв'язку із необхідністю з'ясування
всіх обставин справи, необхідних для
об'єктивного розгляду справи,
відповідач просив суд задовольнити
клопотання про продовження строків
розгляду справи.

На підставі ч. 3 ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи обставини справи та
обставини, наведені відповідачем у
відзиві, клопотанні та у судовому
засіданні, суд задовольнив клопотання
відповідача та продовжив строк
розгляду спору на п'ятнадцять днів.
Згідно зі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи задоволення клопотання
відповідача, суд відклав розгляд
справи на 08.07.2014 р. на 15 год. 00 хвил.

08.07.2014 р. від позивача надійшли письмові
пояснення на відзив та клопотання
позивача. У поясненнях, позивач,
зокрема зазначив, що надані
відповідачем квитанції до прибуткових
касових ордерів не можуть вважатися
належними доказами оплати за товар
саме до каси ТОВ «Кліон», оскільки не
містять в собі жодної інформації
стосовно позивача та оформлені
всупереч діючому законодавству.
Запитувані відповідачем
товарно-транспортні накладані на
підтвердження здійснення позивачем
доставки товару на адресу відповідача:
АДРЕСА_3, у позивача відсутні, оскільки
відповідач власноруч отримував товар
зі складу позивача. Посилається на те,
що згідно касової книги за 2014 рік
відповідач до каси ТОВ «Кліон» грошові
кошти не вносив. Вказує на те, що
видаткові накладані мають обов'язкові
реквізити. Позивач заперечує проти
висновків відповідача щодо постачання
товару за межами договору.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали свої доводи та
заперечення, викладені у письмових
документах. Представник позивача надав
суду акт звірки підписаний лише боку
відповідача.

Крім того, представником позивача в
судовому засіданні було заявлено та
надано письмове клопотання про
призначення економічної експертизи.

У задоволенні клопотання
відповідача було відмовлено, за
відсутності обґрунтованих підстав для
її проведення.

За клопотанням присутніх у судовому
засіданні представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд

ВСТАНОВИВ:

30.11.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кліон» (позивачем,
продавцем) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідачем, покупцем) було укладено
договір поставки № 625/11, згідно умов
якого, продавець зобов'язувався
передати у власність покупця товар, а
покупець, у свою чергу, зобов'язувався
прийняти та оплатити його на умовах
даного договору.

Згідно позовних вимог, відповідно до
договору поставки, позивач поставив
покупцю товар на загальну суму 95 672 грн.
23 коп.. що підтверджується видатковими
накладними: № 4829 від 16.01.2014 р. на суму 19
060 грн. 20 коп., № 6092 від 20.01.2014 р. на суму 26
720 грн. 50 коп., № 6119 від 20.01.2014 р. на суму 880
грн. 00 коп., № 7379 від 22.01.2014 р. на суму 30 644
грн. 43 коп., № 12853 від 04.02.2014 р. на суму 420
грн. 00 коп., № 12632 від 04.02.2014 р. на суму 17703
грн. 10 коп. та № 12965 віл 05.02.2014 р. на суму
244 грн. 00 коп.

Як стверджує позивач,
товарно-транспортні накладані на
підтвердження здійснення позивачем
доставки товару на адресу відповідача:
АДРЕСА_3, у позивача відсутні, оскільки
відповідач власноруч отримував товар
зі складу позивача.

Позивач зазначає, що відповідач оплату
отриманого товару в сумі 95 672 грн. 23 коп.
не здійснив, у зв'язку з чим, позивач
звернувся до суду із цим позовом.

Стягнення з відповідача на користь
позивача 95 672 грн. 23 коп. - основного
боргу, 3 267 грн. 43 коп. - пені, 956 грн. 71 коп.
- штрафу, 717 грн. 72 коп. - 3% річних, 2 678 грн.
80 коп. - інфляційних втрат було
предметом судового позову у цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню частково, на
підставі наступного:

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму 95 672
грн. 23 коп., про що свідчать видаткові
накладні: № 4829 від 16.01.2014 р. на суму 19 060
грн. 20 коп., № 6092 від 20.01.2014 р. на суму 26 720
грн. 50 коп., № 6119 від 20.01.2014 р. на суму 880
грн. 00 коп., № 7379 від 22.01.2014 р. на суму 30 644
грн. 43 коп., № 12853 від 04.02.2014 р. на суму 420
грн. 00 коп., № 12632 від 04.02.2014 р. на суму 17703
грн. 10 коп. та № 12965 віл 05.02.2014 р. на суму
244 грн. 00 коп.

Зазначені видаткові накладні містять
найменування постачальника та покупця,
визначення складу, найменування
товару, його ціну, одиницю виміру та
загальну суму поставки, а також
підписані як з боку постачальника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон» та мають
відтиск штампу підприємства, так і
мають підпис ОСОБА_1 Однак, посилань на
договір поставки № 625/11 від 30.11.2011 р. та
заявки покупця зазначені видаткові
накладні не мають.

Не мають посилань на зазначений
договір поставки № 625/11 від 30.11.2011 р. і
податкові накладні, надані позивачем в
підтвердження спірних операцій.
Доказів відображення операцій з
поставки товару саме на підставі
зазначеного договору у
бухгалтерському та податковому обліку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон» позивачем не
надано.

Не надано позивачем і доказів
узгодження із відповідачем заявок, які
також є підставою для поставок, згідно
зп.п. 2.1, 2.2 договору поставки № 625/11 від
30.11.2011 р.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України,
статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський судовий
процес здійснюється на засадах
змагальності та рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом. При цьому принцип
змагальності передбачає покладання
тягаря доказування на сторони,
покладання на них відповідальності за
доведеність їхніх вимог чи заперечень;
вимагає від сторін ініціативи та
активності в реалізації їхніх
процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства
України, позовні заяви повинні
подаватись до суду в разі порушення
відповідачем законних прав та
інтересів позивача. Тобто подання
позовної заяви є способом захисту
порушених прав та законних інтересів
правомірної сторони.

Враховуючи вищенаведене, позивачем не
доведено належними доказами поставку
товару, згідно наданих видаткових
накладних, саме на підставі договору
поставки № 625/11 від 30.11.2011 р.

Однак, при цьому, суд задовольняє
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 95 672 грн. 23 коп. основного
боргу за поставлений товар, на підставі
правовідносин сторін з поставки
товару, яка виникли поза межами
договору, згідно наданих видаткових
накладних, з урахуванням наступного:

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського
кодексу України допускається
укладання господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договору.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем були оформлені та надані для
підпису відповідачеві видаткові
накладні з визначенням товару, його
кількості та ціни, що фактично є
пропозицією (офертою) укласти договір,
а відповідач прийняв цю пропозицію
шляхом підписання цих накладних.

Доказів того, що ці документи не є
видатковими накладними, а фактично є
заявками (замовленнями), як стверджував
представник відповідача в судовому
засіданні, суду також не надано.
Зазначене також не доведено
відповідачем.

До того ж, відповідач у відзиві на
позовну заяву, та представник
відповідача в судових засіданнях також
заперечували проти складання наданих
позивачем видаткових накладних на
підставі договору поставки № 625/11 від
30.11.2011 р. При цьому, у відзиві на позовну
заяву, відповідач зазначив, що у
наданих позивачем документах відсутнє
посилання на договір № 625/11 від 30.11.2011 р.,
що само по собі свідчить про складання
таких документів не на виконання
даного договору, і навіть наявність
договору між сторонами не позбавляє
сторони права здійснити постачання
товару поза договором. До того ж, у
відзиві на позов відповідач також не
погодився із нарахуванням позивачем 3%
річних, штрафу, пені та інфляції,
оскільки відповідач повністю сплатив
позивачу кошти за поставлений товар.

Посилання представника відповідача на
те, що ці видаткові накладні не є
належними доказами в підтвердження
здійснення господарських операцій з
поставки товару, оскільки не є
документами первинного обліку судом до
уваги не приймаються, з вищевикладених
обставин. До того ж, у акті звірки
підписаному з боку саме відповідача,
останній підтверджує приход товару від
позивача відповідачу в сумі 95 672 грн. 23
коп. за період з 01.01.2014 р. - 23.06.2014 р. за
видатковими накладними, які в
підтвердження своїх позовних вимог,
надає позивач, однак, вказує про
здійснення з його боку оплати та
переплати позивачу за отримані згідно
цих видаткових накладних товар.

Оскільки в господарському судочинстві
під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення, а
підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу, суд вважає, що в
позовній заяві містяться посилання на
таку підставу позову, як поставка
товару на спірну суму за видатковими
накладними.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовується
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття, якщо договором
або актами цивільного законодавства не
встановлений іншій строк оплати товару
(ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України).

Оскільки сторони не надали доказів
домовленості щодо іншого строку
оплати, у відповідача виникло
зобов'язання з оплати отриманого
товару.

Однак, відповідач, підтвердивши у
відзиві на позовну заяву отримання від
позивача товару та вказавши про
здійснення оплати за поставлений
позивачем товару у повному обсязі,
факт оплати товару позивачу не довів.

Так, надані відповідачем квитанції до
прибуткових касових ордерів не можуть
вважатися належними доказами оплати за
отриманий від позивача товар саме до
каси позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон», оскільки не
містять в собі жодної інформації
стосовно позивача та товару та інших
підстав оплати. Зазначені квитанції
мають інші дати та суми і загальна сума
вказаних квитанцій також не складає
загальну суму поставки товару
позивачем відповідачу.

Згідно касової книги позивача за 2014 рік
відповідач до каси Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кліон»
грошові кошти не вносив.

Отже, відповідачем не доведено
належними доказами факт оплати
відповідачу коштів за отриманий від
останнього товар, згідно вищевказаних
видаткових накладних.

На підставі викладеного, враховуючи, що
судове рішення повинно відповідати
загальним засадам справедливості, суд
вважає, позовні вимоги щодо стягнення
суми основного боргу в розмірі 95 672 грн.
23 коп. за поставлений позивачем
відповідачеві товар, згідно
вищевказаних видаткових накладних,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Оскільки в документах, які свідчать про
укладання між сторонами договору у
спрощений спосіб (видаткові накладні)
відсутні докази домовленості про
відповідальність за неналежне
виконання зобов'язань з оплати товару,
підстави для задоволення позовних
вимог щодо стягнення з відповідача
пені, штрафу інфляційних та річних,
відсутні.

На підставі викладеного, суд частково
задовольняє вимоги позивача і приймає
рішення про стягнення з відповідача на
користь позивача 95 672 грн. 23 коп.
основного боргу. В іншій частині
позовних вимог щодо стягнення пені,
штрафу інфляційних та річних суд
відмовляє з підстав їх
необґрунтованого заявлення до
стягнення.

Суд відмовив позивачу у задоволенні
клопотання про призначення і
проведення судової економічної
експертизи, оскільки на підставі ст. 41
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд призначає
судову експертизу для роз'яснення
питань, що виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, в даному ж випадку,
матеріалами справи підтверджено і
судом встановлено факт поставки
позивачем відповідачу товару на
підставі видаткових накладних та
відсутність доказів оплати
відповідачем отриманого від позивача
товару. Наявність у відповідача перед
позивачем заборгованості за
поставлений товар згідно наданих
видаткових накладних в сумі 95 672 грн. 23
коп. підтверджено доказами, наданими
сторонами, копії яких містяться в
матеріалах справи, а оригінали - були
оглянуті судом в судовому засіданні, і
суд надав оцінку цим доказам.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір відноситься на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог,
а саме: з відповідача на користь
позивача слід стягнути 1 913 грн. 45 коп.
судового збору.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (юридична адреса: 69063, АДРЕСА_1;
фактична адреса: АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1; з усіх
рахунків, встановлених державним
виконавцем при виконанні рішення суду)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон» (69106, м.
Запоріжжя, вул. Скворцова, буд. 236, ; р/р 9592 в Запорізькому
РУ ПриватБанк, МФО 313399) 95 672 (дев'яносто
п'ять тисяч шістсот сімдесят два) грн. 23
коп. основного боргу та 1 913 (одна тисяча
дев'ятсот тринадцять) грн. 45 коп.
судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя
О.І. Немченко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено і підписано «
23» липня 2014 року.