ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" липня 2014 р.
Справа № 918/868/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Качура А.М., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Симедіка УА"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро"

про стягнення 32 885 грн. 53 коп.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського
процесуального кодексу України
(далі-ГПК України) роз'яснені

Відводи з підстав, передбачених
статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до статті 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Симедіка УА"
звернувся до господарського суду
Рівненської області позовом до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" про
стягнення в сумі 32 885,53 грн. з яких: 25 626,30
грн. сума основного боргу, 2301,63 грн.
пені, 2562,63 грн. штрафу, 489,67 грн. 3% річних,
1905,30 грн. інфляційних втрат, позовні
вимоги аргументувавши тим, що
відповідач не виконав умови договору
купівлі - продажу №331 від 23.08.2013 року в
частині здійснення оплати за придбаний
товар.

31.07.2014 року позивачем подано до суду
заяву про зменшення позовних вимог, в
якій позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 25 626,30 грн.
суми основного боргу, 1729,49 грн. пені,
2562,63 грн. штрафу, 489,67 грн. 3% річних, 1905,30
грн. інфляційних втрат.

Вказану заяву судом прийнято до
розгляду.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, разом з тим, 31.07.2014
року позивачем подано до суду
клопотання, відповідно до якого
позивач просить суд розглянути справу
за відсутності представника позивача
за наявними матеріалами.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, відзиву на
позовну заяву суду не надав, причин
неявки суду не повідомив, про місце
дату та час розгляду справи
повідомлений належним чином що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення.

Оцінивши наявні в матеріалах
справи та досліджені в судовому
засіданні докази, на основі діючого
законодавства, суд прийшов до
наступних висновків.

23 серпня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Симедіка
УА" (позивач, продавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Полісся-Агро" (відповідач, покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
№331 (надалі договір), відповідно до
предмету якого продавець
зобов'язується продати/передати
ветеринарні препарати і засоби захисту
тварин (надалі товар), в кількості та
якості, згідно супровідних документів,
які є невід'ємною частиною цього
договору, а покупець зобов'язаний
прийняти товар відповідно до
супровідних документів по кількості та
якості та оплатити його в строк,
передбачений даним договором.

За змістом пунктом 4.1. договору
передбачено, що продавець оформляє
передачу товару видатковою накладною,
яка є достатнім доказом передачі
товару за даним договором.

За змістом пункту 5.3. договору оплата за
придбаний товар здійснюється протягом
20 календарних днів з моменту передачі
товару (дати оформлення видаткової
накладної) незалежно від того чи
реалізував покупець товар чи ні.

Як підтверджується матеріалами справи,
зокрема видатковими накладними (а.с.
13-18) позивач продав відповідачу товар
за умовами договору №331 від 23.08.2013 року
на загальну суму 25 626,30 грн., факт
отримання товару відповідачем
спростовано не було, доказів оплати за
вказаний товар відповідач суду не
надав.

Відповідно до статті 655
Цивільного кодексу України (далі ЦК
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статті 11 Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

У відповідності до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно із статті 526 ЦК України та статті
193 Господарського кодексу України (далі
- ГК України), зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За приписами частини 1 статті 612 ЦК
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

При цьому, з урахуванням положень
статтей 509, 525, 526 ЦК України, статті 193
ГК України, суд приходить до висновку
про наявність у відповідача обов'язку
виконати належним чином зобов'язання
по оплаті отриманого від позивача
товару та відсутність у відповідача
права на односторонню відмову від
такого зобов'язання.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що станом на час розгляду
справи за відповідачем перед позивачем
рахується заборгованість за договором
в сумі 25 626,30 грн..

Як передбачено пунктом 7.1.договору за
несвоєчасну або неповну оплату
покупець зобов'язаний сплатити
продавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день прострочення, а у випадку
прострочення оплати товару понад 30
календарних днів покупець додатково
сплачує на користь продавця штраф за
неправомірне користування чужими
коштами в розмірі 10% від суми
неоплаченого товару.

За прострочення оплати товару позивач
нарахував відповідачу 1729,49 грн. пені та
2562,63 грн. штрафу.

Неустойкою (штрафом, пенею),
згідно статті 549 ЦК України, - є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК
України, штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

А тому, нарахування пені слід
проводити починаючи з дати, яка є
наступною після дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок суд вважає його законним
обґрунтованим а відтак таким що
підлягає до задоволення.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
3 проценти річних в розмірі 483,67 грн. та
1905,30 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши надані позивачем
розрахунок суд вважає їх законними
обґрунтованими а відтак такими що
підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене вище, докази
надані позивачем на підтвердження
заявлених вимог, суд дійшов висновку що
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Симедіка УА" про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" 25 626,30
грн. сума основного боргу, 1729,49 грн.
пені, 2562,63 грн. штрафу, 489,67 грн. 3% річних,
1905,30 грн. інфляційних втрат, є
законними, обґрунтованими,
відповідачем не спростованими, а
відтак такими, що підлягають до
задоволення з покладенням на
відповідача витрат по сплаті судового
збору.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро (35314,
Рівненська область, Рівненський район,
с.Олишва, вул. Лісова, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Симедіка УА" (04053,
м.Київ, вул. Кудрявський узвіз, 7, ) 25 626,30 грн. основного боргу,
1729,49 грн. пені, 2562,63 грн. штрафу, 489,67 грн.
3% річних, 1905,30 грн. інфляційних втрат, та
1827,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Качур А.М.