номер провадження справи 27/58/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014
Справа № 908/2213/14

За позовом: Концерну "Міські теплові
мережі" в особі Концерну "Міські
теплові мережі" Орджонікідзевського
району (69057 м. Запоріжжя, вул. Адмірала
Нахімова, 4)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_2)

про стягнення 36 500 грн. 31 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Від позивача: Білозерська К.О., дов. №
9133/27 від 30.12.2013 р.

Від відповідача: не з'явився

Господарським судом Запорізької
області розглядається позов Концерну
"Міські теплові мережі" в особі
Концерну "Міські теплові мережі"
Орджонікідзевського району, м.
Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Запоріжжя про
стягнення вартості безпідставно
набутої теплової енергії за період з
листопада 2011 року по квітень 2012 року, з
жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з
жовтня 2013 року по квітень 2014 року в суму
36 500 грн. 31 коп.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010 р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 25.06.2014 р., справу
№ 908/2213/14 передано на розгляд судді
Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 26.06.2014 р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/2213/14,
присвоєно справі номер провадження
27/58/14 та призначено судове засідання на
09.07.2014 р.

Ухвалою суду від 09.07.2014 р. розгляд
справи відкладався на 23.07.2014 р., на
підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з
неявкою у судове засідання
представників сторін.

Ухвалою суду від 23.07.2014р. об'єднано в
одній справі вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за відпущену теплову
енергію у приміщеннях № 1 по АДРЕСА_3,
розгляд справи відкладено на 30.07.2014р.

30.07.2014р. продовжено розгляд справи №
908/2213/14.

30.07.2014р. до початку розгляду справи
представник позивача заявив письмове
клопотання щодо відмови від здійснення
технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа
розглядається, склад суду, та
роз'яснено представнику позивача, який
прибув в судове засідання, його права, у
тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 30.07.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги, на підставах,
викладених у позовній заяві.

Відповідач у судові засідання,
відкриті 09.07.2014р. та 30.07.2014р. не з'явився.
Про час та місце розгляду справи був
попереджений належним чином. Поважні
причини своєї неявки суду не повідомив.
Клопотань про розгляд справи за
відсутності відповідача або про
відкладення розгляду справи на адресу
суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні, протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81-1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі,
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців) і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач належним чином був
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи.

На виконання вимог суду, позивачем
надано витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, щодо адреси
відповідача та знаходження його на
теперішній час в державному реєстрі на
день розгляду справи. Згідно реєстру,
станом на 23.07.2014р. ФОП ОСОБА_1 проживає
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України,
обов'язок доказування і подання
доказів покладається на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого
Господарського Суду України, які
викладені в інформаційному листі від
15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" - неявка в
судові засідання учасників судового
процесу (сторін), ненадання
витребуваних судом документів та
доказів, необхідних для повного
розгляду справи - подібна практика,
спрямована на свідоме невиправдане
затягування судового процесу, порушує
права інших учасників судового процесу
та суперечить вимогам статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання
стороною у справі, іншим учасником
судового процесу доказів з неповажних
причин, спрямоване на затягування
судового процесу, може розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії
Вищого господарського суду України №
04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і
доповнень і про визнання таким, що
втратило чинність, деяких роз'яснень
президії Вищого арбітражного суду
України", особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання
не звільняє відповідача від виконання
вимог суду, викладених в ухвалах суду і
направлення суду витребуваних
матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський
процесуальний кодекс України не
обмежує коло осіб, які можуть з'явитися
в судове засідання та представляти
інтереси ФОП ОСОБА_1, згідно статті 28
ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами, якщо їх достатньо для
вирішення спору по суті. Відповідач
свої зобов'язання не виконав, не
скористався правом на захист своїх
інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
докази, вислухавши представника
позивача, суд вважає вимоги позивача
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського
кодексу України, Закону України "Про
теплопостачання", споживання теплової
енергії допускається тільки на
підставі договору, укладеного між
Теплопостачальною організацією та
Споживачем.

Відповідач у справі - має право на
здійснення підприємницької
діяльності.

Згідно статті 42 Конституції
України кожен має право на
підприємницьку діяльність, яка не
заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку (ст.
42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність
здійснюється суб'єктами
господарювання, підприємці мають право
без обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що
рішенням Запорізької міської ради № 17
від 11.01.2002 р. "Про створення комунальних
підприємств теплових мереж" створено
Концерн "Міські теплові мережі".

Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну
"Міські теплові мережі" в третій
редакції, зареєстрованій 12.04.2013 р. за №
000104, основною метою діяльності
Концерну "МТМ" (позивача у справі) є
здійснення виробничо-технічної
діяльності, спрямованої на надійне та
безперебійне забезпечення споживачів
тепловою енергією.

Згідно з пунктом 2.2 Статуту Концерну
"МТМ" предметом діяльності Концерну є
виробництво теплової енергії,
транспортування теплової енергії
магістральними та місцевими
(розподільчими) тепловими мережами,
постачання теплової енергії для потреб
населення для обігріву житла і
побутових потреб, комунально-побутових
потреб підприємств, бюджетних установ
та організацій, інших категорій
споживачів, її збут.

Статтею ст. 1 Закону України "Про
теплопостачання" визначено, що теплова
енергія - товарна продукція, що
виробляється на об'єктах сфери
теплопостачання для опалення,
підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу; система
централізованого теплопостачання -
сукупність джерел теплової енергії,
магістральних та місцевих
(розподільчих) теплових мереж, що
об'єднані між собою та
використовуються для
теплозабезпечення споживача,
населеного пункту, яка включає системи
децентралізованого та
помірно-централізованого
теплопостачання.

Відповідно до ст.ст. 13, 16 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
централізоване опалення належить до
житлово-комунальних послуг, порядок
надання, якісні та кількісні
показники яких мають відповідати
умовам договору та вимогам
законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону
України «Про теплопостачання»,
теплогенеруюча організація має право
постачати вироблену теплову енергію
безпосередньо споживачу згідно з
договором купівлі-продажу теплової
енергії та частини 1 статті 25 цього
Закону, теплопостачальна організація
має право укладати договори
купівлі-продажу теплової енергії із
споживачами.

Статтею 25 Закону України «Про
теплопостачання», закріплено права та
основні обов'язки споживача теплової
енергії, яка містить обов'язок
споживача на своєчасне укладення
договору з теплопостачальною
організацією на постачання теплової
енергії.

Згідно з пунктом 4 «Правил
користування тепловою енергією»,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року,
користування тепловою енергією
допускається лише на підставі договору
купівлі-продажу теплової енергії, а
пунктом 14 Правил передбачений
обов'язок споживача до початку подачі
теплоносія до системи тепло споживання
укласти з теплопостачальною
організацією такий договір.

Згідно п. 2 ст. 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги належить до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг, що
повністю кореспондується зі ст. 28
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Аналогічні
норми щодо встановлення тарифів
містяться у ст. 13 Закону України «Про
теплопостачання».

Відповідач займає нежитлові
приміщення № 1, що розташоване в
будівлі за адресою: м. Запоріжжя, пл.
Профспілок, буд.2 прим.1 , на підставі
права власності, та нежитлові
приміщення № 5,6, що розташовані за
адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична,
буд. 66, що підтверджується: договором
купівлі - продажу нерухомого майна від
18.05.2006 року; договором купівлі - продажу
нерухомого майна від 21.09.2005 року.

Наказом Мінбуду України № 4 от 22.11.2005 р.
«Про порядок відключення окремих
приміщень житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води» зі змінами,
внесеними Наказом Мінжитлокомунгоспу
за № 169 від 06 жовтня 2007 року, визначено
процедуру надання дозволу на
відключення від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання житлового будинку при
відмові споживачів від ЦО і ГВП.

Внесені Наказом № 169 від 06 жовтня 2007
року зміни унеможливлюють-відключення
від теплопостачання окремих приміщень
багатоквартирному будинку і
передбачають можливість відключення
від теплопостачання будинку в цілому
за рішенням загальних зборів всіх
власників (уповноважених осіб
власників) приміщень у житловому
будинку (гуртожитку).

Слід зазначити, що відключення окремих
приміщень від мереж централізованого
теплопостачання неодмінно вплине на
безперебійну роботу інженерного
устаткування житлового будинку
(гуртожитку) в цілому й на
санітарно-гігієнічні умови інших
квартир (кімнат) та суміжних приміщень,
адже порушується гідравлічний і
тепловий режими. Важливою й
непереборною властивістю вже наявного
централізованого теплопостачання є
технічна нероздільність системи, у
якій робота кожного елемента системи
теплопостачання кожного споживача
гідравлічно впливає на роботу всіх
елементів системи. Будь-яке втручання в
неї шляхом зміни гідравлічного опору
(від'єднання від системи
централізованого теплопостачання)
погіршує роботу загальної системи, чим
порушує права інших мешканців, що є
недопустимо відповідно до Цивільного
кодексу України та Конституції
України. Відключення теплопостачання в
окремому приміщенні значною мірою
порушить вимоги СНиПу (Будівельних
норм та правил), а саме вплине на якість
теплопостачання до інших житлових та
нежитлових приміщень будинку
(гуртожитку).

В цілях недопущення порушення
конституційного права громадян в
користуванні теплом і забезпечення
збереження їх здоров'я, позивач
змушений був постачати відповідачу
теплову енергію в приміщення за
адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична,
буд. 66, прим. 5,6 та м. Запоріжжя, пл.
Профспілок, буд. 2, прим. 1.

Системи опалення приміщень № 5, 6 буд. 66
по вул. Патріотичній, № 1 буд. 2 по пл.
Профспілок не відокремлені від системи
опалення жилого будинку, що
підтверджується актами від 04.02.2014 року.

Про подачу теплоносія до будинку № 2 по
пл. Профспілок та будинку по вул.
Патріотичній свідчать:

- інформація про подачу теплоносія
у 2013 р.;

- інформація про подачу теплоносія
у 2012 році;

- інформація про подачу теплоносія
у 2011 році (копії додаються).

Згідно п. 23 «Правил користування
тепловою енергією» від 03.10.2007р. № 1198 у
споживачів, що не мають приладів
комерційного обліку, обсяг фактично
спожитої теплової енергії
розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді".
Середньомісячну температуру
зовнішнього повітря надає Запорізький
обласний центр гідрометеорології.

Згідно п. 23 «Правил користування
тепловою, енергією» від 03.10.2007р. № 1198
розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюється відповідно до договору на
підставі показів вузла обліку згідно з
діючими тарифами (цінами),
затвердженими в установленому
порядку".

Розподіл теплової енергії по місяцям
виконано згідно з «Нормами і
вказівками по нормуванню витрат палива
та теплової енергії на опалення житла
та громадських споруд, а також на
господарсько-побутові потреби в
Україні» і затверджені Державним
Комітетом України по
житлово-комунальному господарству (КТМ
204 Укр.244-94 1998г.)

Величина теплового навантаження по
приміщенню за адресою вул. Патріотична,
66 прим. 5, 6 взята з розрахунку теплових
навантажень на опалення, який виконано
НПФ «Стройиндустрия-Л» у 2006 році.
Теплове навантаження на опалення
складає: Q0П = 4439 ккал/год.

Житловий будинок за адресою вул.
Патріотична, 66 обладнано приладом
обліку теплової енергії на опалення.

Величина теплового навантаження по
приміщенню за адресою майдан
Профспілок, 2 прим. 1 взята з розрахунку
теплових навантажень на опалення, який
виконано НПФ «Стройиндустрия-Л» у 2006
році. Теплове навантаження на опалення
складає: Q0П = 3715 ккал/год.

Житловий будинок за адресою
Профспілок, 2 не обладнано приладом
обліку теплової енергії на опалення.

Позивачем було відпущено теплової
енергії відповідачу, за період з
листопада 2011 року по квітень 2012 року, з
жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з
жовтня 2013 року по квітень 2014 року на
загальну суму 36 500,31 грн., що
підтверджується рахунками та актами
приймання-передачі теплової енергії по
особовому рахунку відповідача № 203269, а
саме: 2011 рік: листопад - 2030,11 грн.,
грудень - 2129,98 грн.; 2012 рік: січень - 2586,26
грн., лютий - 2840,70 грн., березень - 2351,53
грн., квітень - 399,72 грн., жовтень - 298,07
грн., листопад - 1892,96 грн., грудень - 2574,61
грн.; 2013 рік: січень - 2465,96 грн., лютий -
2006,00 грн., березень - 2229,37 грн., квітень -
192,91 грн., жовтень - 1384,97 грн., листопад -
1978,24 грн., грудень - 2245,06 грн.; 2014 рік:
січень - 2356,73 грн., лютий - 2032,94 грн.,
березень - 1788,76 грн., квітень - 715,43 грн.

Позивач звертався до відповідача з
претензіями (вимогами) про погашення
заборгованості за теплову енергію
(копії додаються), однак відповідач
відповідей на претензії не надав,
заборгованість не сплатив.

06.02.2014р. та 03.06.2014р. позивач повторно
цінним листом з описом направив
відповідачу рахунки та акти приймання -
передачі теплової енергії в гарячій
воді за спірний період.

Однак, відповідач акти
приймання-передачі теплової енергії не
погодив та не повернув позивачу, суму
боргу не сплатив.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск
енергії без оформлення договору
енергопостачання не допускається.

Отже, споживання теплової енергії
можливо лише на підставі договору.

Сторонами у справі укладеного договору
купівлі-продажу теплової енергії не
надано.

Враховуючи вищевикладене,
дослідженими судом матеріалами справи
підтверджується факт набуття,
збереження майна (теплової енергії)
відповідачем без достатньої правової
підстави (за відсутності договору).

Статтею 530 ЦК України також
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В порядку передбаченому п. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України позивач
направив відповідачу претензії №
05/1619-юр від 15.07.2013р. та 05/2204-юр від
21.10.2013р., № 519/05-юо від 14.03.2014р., щодо
необхідності здійснення оплати
вартості безпідставно набутої
теплової енергії та укладення договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді.

Претензії позивача залишилися
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Теплова енергія є специфічною товарною
продукцією, яку неможливо повернути в
натурі, отже відшкодуванню підлягає її
вартість.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
гл. 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому, в силу ч.2 вказаної норми,
зазначені положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Приписами ст. ст. 33, 34 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на обґрунтування своїх
вимог та заперечень. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У зв'язку з тим, що теплова енергія була
отримана відповідачем безпідставно та
повернення її в натурі не є можливим, то
відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК
України, у разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставне
набуте майно, повинен відшкодувати
його вартість, яка визначається на
момент розгляду судом справи та
складає 36 500 грн. 31 коп..

Суд вважає, що позивачем доведено факт
безпідставного отриманням
відповідачем теплової енергії.

Ст. 218 ГК України встановлено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання, якщо не доведе, що ним
вжито усіх залежних від нього заходів
для недопущення господарського
правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Запоріжжя вартості безпідставно
набутої теплової енергії за період з
листопада 2011 року по квітень 2012 року, з
жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з
жовтня 2013 року по квітень 2014 року в суму
36 500 грн. 31 коп.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України -
30.07.2014року прийнято рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача, оскільки спір до суду
доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Концерну "Міські
теплові мережі" в особі Концерну
"Міські теплові мережі"
Орджонікідзевського району, Запоріжжя
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний №
НОМЕР_1) на користь Концерну "Міські
теплові мережі" в особі Концерну
"Міські теплові мережі"
Орджонікідзевського району (69057 м.
Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, 4, ) 36 500 (тридцять шість тисяч
п'ятсот) грн. 31 коп. вартості
безпідставно набутої теплової енергії,
1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Суддя
С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 01.08.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.