ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 р.
Справа №917/476/14

за позовом Приватного підприємства
"Автолідер", вул. П.Мирного, 29-А,
м.Полтава, 36002

до Приватного багатопрофільного
підприємства "Технікс", вул.Жовтнева,54,
оф.407, м.Полтава, 36009

про стягнення 52627,69грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з"явився.

У судовому засіданні 20.05.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором про
надання послуг №03/01/13 від 03.01.2013р. у
розмірі 52627,69грн., у т.ч. 48579,00грн. - сума
основного боргу, 3114,38грн. - неустойка та
934,31грн. - 3% річних.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача витрати на послуги
адвоката в сумі 3000грн.

Відповідач відзив на позов не
надав, в судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, хоча
був належним чином повідомлений про
час, дату та місце проведення судового
засідання, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (в матеріалах справи).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів наявних в
матеріалах справи достатньо для
розгляду справи, а неявка відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті,
то справа розглядається без участі
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши і оцінивши подані позивачем
докази, на які він посилався як на
підставу своїх вимог, заслухавши
представника позивача, суд, встановив:

Суд встановив, що 03.01.2013р. між ПП
«Автолідер» та ПБП «Технікс» укладено
договір (надалі Договір) надання послуг
№03/01/13.

Згідно п.1.1. даного Договору, ПП
«Автолідер» (Виконавець)
зобов'язується надати у відповідності
до умов цього договору, а ТОВ ПБП
«Технікс» (Замовник) прийняти та
оплатити послуги спецтехніки, згідно
підписаного змінного рапорту
Замовником.

Відповідно до п.2.1 Договору, фактичний
обсяг наданої послуги, кількість годин
її надання визначається сторонами у
акті наданих послуг та змінному
рапорті. Пунктом 4.2. Договору визначено,
що Виконавець зобов'язаний надавати
послуги у продовж розумного строку і
здати їх Замовнику згідно із умовами
цього Договору. А відповідно до п. 5.2.
Договору, Замовник зобов'язаний
сплатити Виконавцю грошові кошти
згідно з умовами Договору.

Згідно п. 6.1. Договору, кінцевий
результат та фактична кількість і
вартість відпрацьованих послуг
визначається сторонами у звітному
рапорті та у акті наданих послуг, які
підписуються сторонами. Після цього
Виконавець надсилає рахунки до сплати.

Пунктом 6.2. Договору визначено, що
Замовник протягом 3-х банківський днів
з моменту отримання рахунку Виконавця
здійснює оплату послуг на банківський
рахунок Виконавця. Згідно п.6.3. Договору
Замовник може здійснювати попередню
оплату надання Виконавцем послуг.

Факт надання послуг підтверджується
актами наданих послуг та змінними
рапортами підписаними повноважними
представниками сторін (п.7.1.Договору).

Відповідно до п.9.1. Договору, усі спори
між сторонами, з яких не було досягнуто
згоди, розв'язуються судом у
відповідності до законодавства
України.

На виконання умов даного Договору, ПП
«Автолідер», зокрема, у червні - жовтні
2013 року Замовнику було надано послуг
спецтехніки на загальну суму 377 540,00 грн.
У зв'язку з цим, між сторонами, на
підставі змінних рапортів, були
складені та підписані відповідні акти
здачі-прийняття робіт та виставлені
рахунки - фактури для оплати.

Однак, Замовник оплатив надані послуги
не в повному обсязі, а саме не оплатив
послуги надані згідно наступних актів:
№ОУ-000418 від 03.06.2013р. на суму 2 580,00 грн.;
№ОУ-000421 від 12.06.2013р. на суму 3 630,00 грн.;
№ОУ-000436 від 14.06.2013р. на суму 5 838,00 грн.;
№ОУ-000481 від 20.06.2013р. на суму 5 ! 44,00 грн.;
№ОУ-000490 від 28.06.2013р. на суму 12 927,00 грн.;
№ОУ-000493 від 05.07.2013р. на суму 9 770,00 грн.;
№ОУ-000494 від 05.07.2013р. на суму 2 580,00 грн.;
№ОУ-000528 від 12.07.2013р. на суму 5 710,00 грн.

За кожним вказаним актом
здачі-прийняття робіт Замовнику було
виставлено наступні рахунки - фактури
для оплати: -№СФ-509 від 13.06.2013р. на суму 2
580,00 гри.; -№СФ-511 від 13.06.2013р. на суму 3 630,00
грн.; №СФ-523 від 17.06.2013р. на суму 5 838,00
грн.; №СФ-605 від 29.06.2013р. на суму 5 544,00
грн.; №СФ-606 від 29.06.2013р. на суму 12 927,00
грн.; №СФ-626 від 08.07.2013р. на суму 9 770,00
грн.; №СФ-628 від 08.07.2013р. на суму 2 580,00
грн.; -№СФ-663 від 15.07.2013р. на суму 5 710,00
грн.

В порушення п.п.5.2, 6.2. Договору, Замовник
не оплатив послуги за вищевказаними
актами здачі-прийняття робіт, на
підставі виставлених рахунків, в
результаті чого виникла
заборгованість в сумі 48 579,00 грн.

23.01.2013р. ТОВ «Автолідер» було
направлено претензію до ПБП «Технікс»,
з вимогою погасити борг та підписати
акт звірки взаєморозрахунків. На дану
претензію відповідаче відповіді не
надав, суму боргу не сплатив.

Таким чином, ПБП «Технікс» має
заборгованість за вищевказаним
Договором перед ТОВ «Автолідер», яка
становить - 48 579,00 грн.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускається одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною першою ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем трьох процентів річних від
простроченої суми у розмірі 934,31грн.,
суд прийшов до висновку, що вимоги
позивача відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України є
правомірними та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України. Відповідно до
ст. 230 Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231
Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Згідно п. 8.2. Договору передбачено -за
прострочення строків оплати виконаних
робіт Замовник сплачує неустойку у
формі пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ.

Оскільки, Замовник порушив строки
розрахунків по Договору, то йому
нараховано пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, від суми боргу за
кожен день прострочення у розмірі
3114,38грн.

Таким чином, загальна сума боргу ПБП
«Технікс» перед ПП «Автолідер»
становить -52 627,69 грн., з них: основна
сума боргу - 48 579,00 грн., неустойка - 3 114,38
грн. та 3% річних - 934,31 грн.

Надані позивачем матеріали є
переконливими доказами у справі,
оскільки доводять факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов"язкань за Договором на надання
послуг №03/01/13 від 03.01.2013р.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача витрати на послуги
адвоката в сумі 3000,00грн.

Позивач надав документи, які
свідчать про його витрати, пов'язані з
отриманням адвокатських послуг, а
саме витяг з угоди від 10.03.2014р. про
надання адвокатом ОСОБА_1 правової
допомоги ПП "Автолідер" та
представництво інтересів, квитанцію
від 10.03.2014р. про сплату ОСОБА_1 3000грн.,
Свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю №629

Згідно зі ст.44 Господарського
процесуального кодексу України оплата
послуг адвоката відноситься до складу
судових витрат і згідно зі статтею 48
цього Кодексу вони визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру".

Статтею 12 цього Закону
передбачено, що оплата праці адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Відповідно до ст. 33 Правил
адвокатської етики, гонорар, отриманий
адвокатом за надання правової
допомоги, повинен бути законним за
формою і порядком внесення, та розумно
обґрунтованим за розміром. Фактори, що
повинні братися до уваги при
визначенні обґрунтованого розміру
гонорару, включають в себе, зокрема,
обсяг часу і роботи, що вимагаються для
належного виконання доручення, ступінь
складності та новизни правових питань,
що стосуються доручення.

З огляду на викладене,
господарський суд вважає необхідним
покласти на відповідача витрати з
оплата послуг адвоката в сумі 3000 грн.

Згідно із статтею 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати у справі слід
покласти на відповідача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного
багатопрофільного підприємства
"Технікс", вул.Жовтнева,54, оф.407,
м.Полтава, 36009 ( , р/р
в ПАТ "Укргазпром" м.Полтава, МФО
320843) на користь Приватного
підприємства "Автолідер", вул.
П.Мирного, 29-А, м.Полтава, 36002 (р/р 0 в
АБ "Укргазбанк", м.Київ, МФО 320478, ) - заборгованість за
Договором про надання послуг №03/01/13 від
03.01.2013р. у розмірі 52627,69грн., у т.ч.
48579,00грн. - сума основного боргу, 3114,38грн.
- неустойка та 934,31грн. - 3% річних, а також
1827,00грн. судового збору та витрати на
послуги адвоката в сумі 3000,00грн.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 21.05.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.