м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14204/14 30.07.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АЛЬФА
СТРАХУВАННЯ"доПриватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія"простягнення 20 980,68
грн.Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Сологуб О.В. - дов. № 937 від
11.11.2013р.;від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ"
(надалі - ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ")
звернулось до господарського суду
міста Києва із позовом до Приватного
акціонерного товариства "Українська
транспортна страхова компанія" (надалі
- ПрАТ "Українська транспортна страхова
компанія") про стягнення 20 980,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" на підставі
договору добровільного страхування
наземного транспорту №046.0605311.006 від
18.02.2013 р. внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди
(надалі - ДТП) виплачено страхове
відшкодування власнику автомобіля
марки "Рено", реєстраційний номер
НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
марки "Шевролет", реєстраційний номер
НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована
ПрАТ "Українська транспортна страхова
компанія" на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс №АС/4361243), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
30.07.2014 р.

22.07.2014 р. представником позивача на
виконання вимог ухвали суду від 15.07.2014
р. через загальний відділ суду було
подано клопотання про долучення до
матеріалів справи додаткових
документів.

30.07.2014 р. представником відповідача
через загальний відділ суду було
подано клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
перебуванням представника відповідача
у відрядженні.

Представник позивача в судове
засідання 30.07.2014 р. з'явився, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Відповідач, що належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання 30.07.2014 р. не
з'явився, вимог ухвали суду від 15.07.2014 р.
не виконав, подав клопотання в якому
просить відкласти розгляд справи у
зв'язку із перебуванням його
представника у відрядженні.

Судом в задоволенні вказаного
клопотання відмовлено з огляду на
наступне.

Згідно п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, відповідач не був
позбавлений права направити в судове
засідання іншого свого представника.

Матеріали справи містять достатні
докази для її розгляду по суті, а тому
суд не вбачає необхідності відкладати
розгляд справи на іншу дату.

В судовому засіданні 30.07.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2013 р. між ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ"
(страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник)
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
046.0605311.006 (надалі - "Договір") об'єктом
страхування за яким є майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом.

Предметом страхування за договором є
автомобіль марки «Рено», реєстраційний
номер НОМЕР_1 на випадок настання подій,
перелік яких наведено у п. 7 Договору, а
саме до страхових випадків відноситься
зокрема дорожньо-транспортні пригоди.

27.10.2013 р. о 17 год. 20 хв. по вул.
Братиславській в м. Києві було скоєне
ДТП за участі застрахованого
автомобіля "Рено" та автомобіля
"Шевролет", а саме: ОСОБА_3, керуючи
автомобілем "Шевролет", реєстраційний
номер НОМЕР_2 не дотримавшись безпечної
дистанції допустив зіткнення з
автомобілем "Рено", реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, в
результаті чого обидва автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Факт скоєння ДТП підтверджується
довідкою управління ДАІ ГУ МВС України
в м. Києві №9291372 про
дорожньо-транспортну пригоду.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б, 13.1
Правил дорожнього руху України, що
підтверджується постановою
Деснянського районного суду м. Києва
від 06.12.2013 р. у адміністративній справі
№754/20267/13-п, відповідно до якої ОСОБА_3
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту №1272 про оцінку
колісного транспортного засобу,
складеного 31.10.2013 р. Фізичною особою
підприємцем оцінювачем ОСОБА_4
(Сертифікат НОМЕР_3 від 12.12.2009 р.),
вартість матеріального збитку, що
дорівнює розміру відновлюваного
ремонту, завданого автомобілю «Рено»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 22 271,70 грн.

Відповідно до рахунку №ККС00000464 від
06.11.2013 р., складеного ТОВ "Автогарант
АВІ", вартість відновлювального
ремонту, завданого власникові
автомобіля «Рено», реєстраційний номер
НОМЕР_1, в результаті його пошкодження
при ДТП складає 22 986,73 грн.

На підставі заяви страхувальника про
настання страхового випадку №4048.206.13.01
від 29.10.2013 р. та страхового акту
№4048.206.13.01.01 від 22.11.2013 р. у відповідності
до розрахунку суми страхового
відшкодування, визначеного вказаним
актом, звіту №1272 від 31.10.2013 р. та
калькуляції №1272 від 10.11.2013 р. позивач,
виконуючи свої зобов'язання за
Договором, здійснив відшкодування
завданої шкоди внаслідок спірної ДТП
шляхом виплати ОСОБА_2 коштів у сумі 20
980,68 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №25517 від 06.12.2013 р.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до ПрАТ "СК "АЛЬФА
СТРАХУВАННЯ" перейшло в межах суми 20
980,68 грн. право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Деснянського районного
суду м. Києва від 06.12.2013 р. у
адміністративній справі №754/20267/13-п
вбачається, що транспортний засіб -
автомобіль "Шевролет", реєстраційний
номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що
потягнуло нанесення шкоди автомобілю
"Рено", реєстраційний номер НОМЕР_1,
знаходився під керуванням ОСОБА_3

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
"Шевролет", реєстраційний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
автомобіля "Шевролет", реєстраційний
номер НОМЕР_2, застрахована ПрАТ
"Українська транспортна страхова
компанія" на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/4361243.

Доказів неправомірного володіння
ОСОБА_3 забезпеченим за вказаним
полісом транспортним засобом на момент
настання ДТП матеріали справи не
містять.

Строк дії поліса №АС/4361243 встановлено з
16.07.2013 р. по 15.07.2014 р.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Вказаним договором (поліс № АС/4361243.)
передбачено, ліміт відповідальності за
шкоду заподіяну майну третіх осіб
становить 50 000,00 грн., а франшиза - 500,00
грн.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Матеріалами справи (звітом №1272 від
31.10.2013 р. та калькуляції №1272 від 10.11.2013
р.) підтверджено, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
"Рено", реєстраційний номер НОМЕР_1
становить 22 986,73 грн., до позивача
перейшло право зворотної вимоги в
межах суми 20 980,68 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

З огляду на викладене відсутні законні
підстави для стягнення з відповідача
500,00 грн., що становить розмір франшизи
за полісом №АС/4361243.

Враховуючи визначені полісом №АС/4361243
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також встановлений судом
розмір шкоди, право на зворотну вимогу
якої перейшло до позивача, відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 20 480,68 грн. (20 980,68 - 500,00
грн. франшиза за полісом № АС/4361243), а
тому позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

В задоволенні позовних вимог в частині
стягнення суми страхового
відшкодування у розмірі 500,00 грн. (сума
франшизи) необхідно відмовити з
викладених підстав.

Щодо права позивача безпосереднього
звернення до суду з позовом без
попереднього надсилання вимоги до
особи, у якої застраховано цивільно-
правову відповідальність особи,
відповідальної за заподіяний збиток, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування слід зазначити наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2002 р. №15-рп/2002 кожна
особа має право вільно обирати
незаборонений законом спосіб захисту
прав і свобод, у тому числі й судовий.
Можливість судового захисту не може
бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Таким чином, обрання певного засобу
правового захисту, у тому числі і
досудового врегулювання спору, є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує.

Відповідно до правової позиції
викладеної у постанові Верховного суду
України від 28.08.2012 р. по справі №23/279
(щодо звернення з позовом без
попереднього надсилання вимоги),
виходячи з положень ст. 993 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
"Про страхування" страховик отримує
право вимоги потерпілої особи, яке може
бути реалізовано шляхом подання
відповідного позову після виплати
останній страхового відшкодування, і
не зобов'язаний звертатися
безпосередньо до особи, відповідальної
за заподіяний збиток, або до особи, у
якої застраховано її цивільно-правову
відповідальність, з вимогою виплати
матеріального відшкодування.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з ПрАТ "Українська
транспортна страхова компанія" на
користь ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ"
суми страхового відшкодування у
розмірі 20 480,68 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АЛЬФА
СТРАХУВАННЯ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, 77; ідентифікаційний
код 22945712) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (01025, м.
Київ, вул. Десятинна, 4/6;
ідентифікаційний код 30968986) суму
страхового відшкодування у розмірі 20 480
(двадцять тисяч чотириста вісімдесят)
грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 1 783
(одна тисяча сімсот вісімдесят три) грн.
46 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 04.08.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко