м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14121/14 28.07.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовомМалого приватного
підприємства "АСВА" доТовариства з
обмеженою відповідальністю "Євромакс
ЛТД"простягнення 16599 грн 98
коп.Представники: від позивача:Мохнєв
С.С.- представник за довіреністю б/н від
08.05.2014від відповідача:не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.07.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява Малого
приватного підприємства "АСВА" з
вимогами до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євромакс ЛТД" про
стягнення 16599 грн 98 коп. заборгованості
за поставлений товар.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та договору не виконав взяті на
себе зобов'язання з оплати отриманого
товару, поставленого позивачем
відповідно до видаткової накладної №
АЗ-0000063 від 26.02.2014, у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість у
розмірі 16599 грн 98 коп.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 порушено провадження у
справі № 910/14121/14 та справу призначено
до розгляду на 28.07.2014.

Представник відповідача у судове
засідання 28.07.2014 не з'явився, клопотання
про відкладення розгляду справи не
подав, вимоги суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення №
136.

У судове засідання 28.07.2014 з'явився
представник позивача та надав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких в повному обсязі підтримав
заявлені позовні вимоги та просить суд
їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувається з
урахуванням положень статті 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

У судовому засіданні 28.07.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що позивачем було
поставлено, а відповідачем прийнято
товар (А/шини 315/80 R 22.5 Matador FH 1) на
загальну суму 16599 грн 98 коп. (з ПДВ), що
підтверджується підписаною та
скріпленою печатками обох сторін
видатковою накладною № АЗ-0000063 від
26.02.2014, а також виставленим позивачем
рахунком-фактурою АЗ-0000074 від 26.02.2014
(належним чином завірені копії яких
наявні в матеріалах справи).

Повноваження представника відповідача
на отримання поставленого позивачем
товару підтверджується належним чином
оформленою довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей № 9 від
26.02.2014 (належним чином засвідчена копія
якої наявна в матеріалах справи).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до норм частини 2 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Норми статті 181 Господарського кодексу
України встановлюють загальний
порядок укладання господарських
договорів. Частина 1 зазначеної статті
визначає, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Відповідно до норм статті 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Дослідивши зміст укладеного між
позивачем та відповідачем договору,
суд дійшов висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265
Господарського кодексу України
сторони для визначення умов договорів
поставки мають право використовувати
відомі міжнародні звичаї,
рекомендації, правила міжнародних
органів та організацій, якщо це не
заборонено прямо або у виключній формі
цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб'єктами господарювання
товарів не господарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу (частина 6 статті 265
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного
кодексу України встановлено, що
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного
кодексу України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм частини 1 та
частини 2 статті 664 Цивільного кодексу
України обов'язок продавця передати
товар покупцеві вважається виконаним у
момент: вручення товару покупцеві,
якщо договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Якщо з
договору купівлі-продажу не випливає
обов'язок продавця доставити товар або
передати товар у його
місцезнаходженні, обов'язок продавця
передати товар покупцеві вважається
виконаним у момент здачі товару
перевізникові або організації зв'язку
для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Таким чином, видана позивачем
видаткова накладна містить пропозицію
(оферту) на укладення договору, а
фактичне прийняття відповідачем
товару свідчить про прийняття цієї
пропозиції. Підписання накладної
сторонами свідчить про погодження
істотних умов договору, зокрема,
предмету договору, суми та строку
оплати за товар.

Судом встановлено, що відповідач в
порушення домовленостей між сторонами
та норм чинного законодавства належним
чином не виконав в повному обсязі взяті
на себе зобов'язання з оплати
поставленого позивачем товару, у
зв'язку з чим в останнього виникла
заборгованість перед позивачем за
отриманий товар у розмірі 16599 грн 98 коп.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами та не
спростовано відповідачем, зокрема
відповідачем не надано суду доказів
оплати отриманих від позивача послуг
на суму 16599 грн 98 коп.

15.05.2014 позивачем на адресу відповідача
направлено претензію щодо погашення
заборгованості у розмірі 16599 грн 98 коп.,
що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
№ 860.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Зазначене також кореспондується зі
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вищенаведене та
встановленням факту невиконання
відповідачем обов'язку з оплати
товару, поставленого позивачем, на
загальну суму 16599 грн 98 коп., вимоги
позивача про стягнення з відповідача
16599 грн 98 коп. підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євромакс ЛТД" (04119,
м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, буд. 8,
ідентифікаційний код 36947322) на користь
Малого приватного підприємства "АСВА"
(02002, м. Київ, вул. Флоренції, буд. 12-Б, кв.
103, ідентифікаційний код 16399501)
заборгованість у розмірі 16599
(шістнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто
дев'ять) грн 98 коп. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 04.08.2014

Суддя
І.М.
Отрош