ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р.
Справа № 5023/1870/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гребенюк Н. В. , суддя Потапенко В.І.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - Бражко С.М. за довіреністю
№12/01-2014 від 12.01.2014 р.

відповідача - Шелудько А.Д. за
довіреністю б/н від 15.04.2014 р.

ПП "Токарєв" - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засідання у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
матеріали апеляційної скарги
Приватного підприємства "Токарєв" (вх.
№736 Х/3) на рішення господарського суду
Харківської області від 13.06.12 р. у
справі № 5023/1870/12

за позовом Державне підприємство
"Національний центр поводження з
небезпечними відходами"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Національний
центр поводження з небезпечними
відходами" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Супіна
Інтернейшнл" про стягнення з
останнього 150 000 грн. боргу за договором
комісії б/н від 01.09.2008 р.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13.06.12 р. у
справі №5023/1870/12 (суддя Мамалуй О.О.)
позов задоволено. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл"
на користь Державного підприємства
"Національний центр поводження з
небезпечними відходами"
заборгованість в розмірі 150000,00 грн. та
3000, грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 25.11.2013 р. у
справі №5023/1870/12 (суддя Жиляєв Є.М.) в
задоволенні заяви ліквідатора
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл"
про перегляд судового рішення
господарського суду Харківської
області від 13.06.2012 року у справі №
5023/1870/12 за нововиявленими обставинами
(вх. № 68 від 21.10.2013 року) - відмовлено.
Рішення господарського суду
Харківської області від 13.06.2012 року у
справі №5023/1870/12 залишено без змін.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернешнл"
на користь державного бюджету України
926,50 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 р. у
справі №5023/1870/12 (головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О., суддя Потапенко В.І.,
суддя Пушай В.І.) апеляційну скаргу
ліквідатора ТОВ "Супіна інтернейшнл"
залишено без задоволення. Ухвалу
господарського суду Харківської
області від 25 листопада 2013 року у
справі № 5023/1870/12 залишено без змін.

Приватне підприємство "Токарєв" з
рішенням господарського суду
Харківської області від 13.06.2012 року по
справі №5023/1870/12 не погодилось,
звернулось до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 13.06.12 р. у
справі № 5023/1870/12 за позовом Державного
підприємства "Національний центр
поводження з небезпечними відходами"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл"
про стягнення коштів. Винести нове
рішення по справі № 5023/1870/12 про відмову
в задоволенні позову Державного
підприємства "Національний центр
поводження з небезпечними відходами"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл"
про стягнення коштів, посилаючись на
те , що в порушення статті 43 ГПК
України. Скаржник вважає, що
господарський суд прийняв оскаржуване
рішення без залучення до розгляду
справи ПП "Токарєв" в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача.

Крім того, заявник свої вимоги
аргументує, зокрема тим, що оскаржуване
рішення господарського суду, яким було
стягнуто з відповідача заборгованість
за договором комісії № б/н від 01.09.2008 р.,
впливає на права та обов'язки не тільки
відповідача та позивача, а й скаржника,
оскільки виконання даного рішення
можливе лише за рахунок спільного
майна, яке належить на праві спільної
власності, як Товариству з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл"
так, і Приватному підприємству
"Токарєв" та ДП «Лозівський
агрозахист».

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 року по
справі №5023/1870/12 прийнято апеляційну
скаргу до провадження та розгляд
скарги призначено на 16.04.2014 року.

Позивач, Державне підприємство
"Національний центр поводження з
небезпечними відходами", у відзиві (вх.
№ 2908 від 09.04.2014 р.) та у доповненнях до
відзиву на апеляційну скаргу (вх. № 4172
від 27.05.2014 р. та вх. № 3671 від 12.05.2014 р.) з
доводами апелянта не погоджується,
просить рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Відповідач, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл",
в особі ліквідатора Товариства з
обмеженою відповідальністю "Супіна
Інтернейшнл" Черкасова С.А, у відзиві на
апеляційну скаргу (вх. № 3101 від 15.04.2014 р.)
з доводами апелянта погоджується,
просить рішення місцевого
господарського суду скасувати, а
апеляційну скаргу скаржника
задовольнити.

15.05.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл",
в особі ліквідатора Товариства з
обмеженою відповідальністю "Супіна
Інтернейшнл" Черкасова С.А. звернулось
до суду з клопотанням про залучення до
участі у справі № 5023/1870/12 в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
боці позивача - Дочірнє підприємство
«Лозівський агрозахист», а також
витребування в Державного
підприємства «Національний центр
поводження з небезпечними відходами»
додаткових документів. Крім того,
заявник, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення впливає на права
та обов'язки ТОВ «Інжинірингова
компанія «Шлях» та ТОВ «Капітал-2006»,
просив з урахуванням витребуваних
документів, в залежності від їх змісту,
також залучити їх в якості 3-х осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача або
відповідача.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні
вказаного клопотання про залучення до
участі у справі 3-х осіб ДП «Лозівський
агрозахист», ТОВ «Інжинірингова
компанія «Шлях» та ТОВ «Капітал-2006», а
також про витребування зазначених
позивачем документів, оскільки спірні
правовідносини склалися між ДП
"Національний центр поводження з
небезпечними відходами" та ТОВ "Супіна
Інтернейшнл" по виконанню договору
комісії від 01.09.2008 р., в яких ДП
«Лозівський агрозахист», ТОВ
«Інжинірингова компанія «Шлях» та ТОВ
«Капітал-2006» не виступають як
зобов'язані суб'єкти, оскаржуване
рішення не впливає на права та
обов'язки вказаних осіб, а порушення
заявником питання не відносяться до
предмету доказування у даній справі, що
виключає відповідні процесуальні
відносини та зумовлює відмову у
задоволенні клопотання позивача про
залучення до справи 3-х осіб та
витребування додаткових документів.

В судовому засіданні 16.04.2014 року
колегією суддів оголошено перерву до
14.05.2014 року., а також 14.05.2014 року
оголошено перерву до 28.05.2014 року.

27.05.2014 р. позивач звернувся до суду з
клопотанням про залучення 3-ї особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - генерального директора
ТОВ "Супіна Інтернейшнл" Сузімова О.Г.

Колегія суддів відмовляє в задоволення
вказаного клопотання за недоцільністю,
не вбачаючи правових підстав для його
задоволення.

27.05.2014 р. позивач надав додаткові
пояснення до відзиву на апеляційну
скаргу, в яких просить відмовити в
задоволенні апеляційної скарги,
оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник апелянта в судове
засідання 28.05.2014 року не з'явився, хоча
належним чином повідомлявся про дату,
час та місце його проведення, про що
свідчить штамп на зворотному боці
ухвали про відкладення розгляду
апеляційної скарги, яка є належним
доказом повідомлення учасників справи
про дату, час та місце судового
засідання відповідно до пунктів 3.5.2.,
3.5.11 Інструкції з діловодства в
господарських судах України та
відповідно до пункту 3.9.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції".

В судовому засіданні, яке відбулося
28.05.2014 року, відповідач підтримав
доводи викладені у апеляційній скарзі,
та просив суд скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 13.06.2014 року у справі №
5023/1870/12 та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Позивач, в судовому засіданні, яке
відбулося 28.05.2014 року, не підтримує
доводи викладені у апеляційній скарзі,
та просить суд залишити в силі рішення
господарського суду Харківської
області від 13.06.2014 року у справі №
5023/1870/12, а апеляційну скаргу залишити
без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представники
позивача та відповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01 вересня
2008 року між Державним підприємством
«Національний центр поводження з
небезпечними відходами» ( далі -
комісіонер) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл"
(далі - комітент) було укладено договір
комісії № б/н (далі - Договір), за
умовами якого комісіонер бере на себе
зобов'язання за дорученням комітента
за плату (винагороду) надати послуги
про пошук третіх осіб, що здійснюють
перезатарювання, завантаження,
транспортування та знешкодження
(утилізацію) пестицидів, укладення
договорів з такими особами на
виконання цих операцій та передачі
пестицидів цим особам (пункт 1.1.
Договору).

Відповідно до п.п. 4.2 та 4.6 Договору
оплата комісійної плати (винагороди)
здійснюється пропорційно після
виконання кожного етапу, а
відшкодування витрат на виконання
цього Договору відбувається по мірі
виникнення таких витрат.

Згідно п.8.1 даний Договір набирає
чинності з дня його підписання та діє
до 31.08.2008 року, а у частині розрахунків -
до повного його виконання.

Додатковою угодою №1 до Договору
сторони погодили строк виконання та
орієнтовний розмір оплати, зокрема
роботи із перезатарювання 60 тон.
пестицидів виконуються до 01.10.2008 року в
сумі 142500 грн., а завантаження 222 тон
пестицидів, транспортування та
знешкодження (утилізація) до 31.12.2008 року
в сумі 4129650 грн.

На виконання договору комісії № б/н від
01.09.2008 року позивачем направлено
відповідачу 500 шт. поліетиленових бочок
на суму 110000,00 грн. Даний факт
підтверджується видатковою накладною
№РН-0000002 від 01.10.2008 р., яка підписана та
скріплена печатками сторін.

Факт передачі 60 тон пестицидів для
виконання умов договору комісії № б/н
від 01.09.2008 року, підтверджується
підписаним між сторонами актом
приймання-передачі від 03.09.2008 року.

Відповідно до звіту про виконання
договору комісії № б/н від 01.09.2008 року
позивачем було виконано перший етап
договору, а саме: проведено роботи по
перезатарюванню 60 тон пестицидів. Крім
того для проведення робіт було
залучено третіх осіб, з якими було
укладено договори на найвигідніших
умовах для відповідача.

12.04.2012 року сторонами складено акт
ОУ-0000235 прийму-передачі надання послуг,
відповідно якого комісіонер передав, а
комітент прийняв перший етап робіт
згідно договору комісії № б/н від 01.09.2008
року. Сторонами погоджено, що загальна
вартість наданих послуг становить 40000
грн. Претензій до надання послуг у
сторін не було.

З метою врегулювання даного спору
у досудовому порядку відповідно до
вимог статей 6, 9 Цивільного кодексу
України та статей 5,6 Господарського
кодексу України позивач направив
цінним листом з описом вкладення
відповідачу вимогу (претензію) щодо
погашення боргу за договором комісії №
б/н від 01.09.2008 року в сумі 1500000 грн. від
10.02.2012 р. вх. 10/02-2012, в якому
пропонувалося Товариству з обмеженою
відповідальністю "Супіна Інтернейшнл"
розглянути в якнайскоріший термін дану
вимогу (претензію) Державного
підприємства "Національний центр
поводження з небезпечними відходами"
щодо погашення боргу за договором
комісії № б/н від 01.09.2008 р. в сумі 150000,00
грн. та протягом семи днів з дати
отримання даної вимоги (претензії)
погасити заборгованість перед
Державним підприємством "Національний
центр поводження з небезпечними
відходами".

Однак, відповідач відповіді на
вказану вимогу (претензію) не надав, в
добровільному порядку заборгованість
за договором комісії № б/н від 01.09.2008
року не сплатив, що і стало підставою
для звернення позивача з позовом у
даній справі.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи
оскаржуване рішення, дійшов висновку,
про наявність всіх умов та підстав для
стягнення 150000,00 грн. боргу з
відповідача за Договором комісії № б/н
від 01.09.2008 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду виходячи з наступного.

З аналізу статей 509 та 11 ЦК України
вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зокрема, зобов'язання виникають на
підставі договору.

Згідно з положенням ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Тобто укладення договору комісії
передбачає виникнення у комісіонера
обов'язку щодо вчинення обумовлених
договором правочинів, а у комітента за
загальним правилом виникає обов'язок
щодо виплати комісіонерові певної
плати.

З матеріалів справи в їх сукупності
вбачається, що позивач належним чином
виконав свою частину зобов'язання за
договором, зазначений факт
підтверджується підписаними
повноважними представниками сторін та
скріпленими їх печатками: звітом про
виконання договору комісії № б/н від
01.09.2008 року датований 02.10.2008 року, актом
прийому-передачі пестицидів № б/н від
03.09.2008 року, видатковою накладною
№РН-0000002 від 01.10.2008 року, актом №ОН-0000235
прийому передачі наданих послуг
підписаний 01.10.2008 року.

Тобто позивач цілком обгрунтовно
очікував на виконання дій
відповідачем, які кореспондуються
виконанню ним п.3.1.5 Договору, де
зазначено, що комітет виплачує
комісіонеру комесійну плату
(винагороду).

Відповідно до п.п. 4.2 та 4.6 Договору
оплата комісійної плати (винагороди)
здійснюється пропорційно після
виконання кожного етапу, а
відшкодування витрат на виконання
цього Договору відбувається по мірі
виникнення таких витрат.

У випадках коли конкретний строк
виконання зобов'язання сторонами не
визначений, відповідно до положень ст.
530 ЦК України кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Станом на квітень 2012 року відповідач
відповіді на вимогу (претензію)
позивачу не надав, заборгованість, що
становить 150000,00 грн., та складається із
комісійної винагороди комісіонера в
сумі 75000,00 грн., вартості
перезатарювання пестицидів в сумі 32500,00
грн. та вартості тари (бочок
поліетиленових) в сумі 110000,00 грн. не
погасив.

Невиконання або неналежне виконання
зобов'язання ст. 610 ЦК України визначено
порушенням зобов'язання. В цьому разі
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
передбачені ст. 611 ЦК України:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Разом з тим, стаття 16 ЦК України у п. 5 ч. 2
передбачає одним із способів захисту
цивільних прав - примусове виконання
обов'язку в натурі, стягнення
заборгованості за договором
відповідає вказаному способу захисту
порушених прав.

Порушення прав позивача
відбулося внаслідок виникнення
заборгованості за Договором та не
виконання відповідачем своїх
обов'язків, зокрема колегія суддів на
підставі умов укладеного між сторонами
договору встановила, що відповідачем
було порушено одну із істотних умов
договору, а саме обов'язок виплатити
позивачу комісійну виплату
(винагороду).

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що судом першої інстанції
цілком правомірно стягнуто з
відповідача заборгованість за
договором комісії №б/н від 01.09.2008 року.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з доводами апелянта про
те, що він є особою, стосовно якої
оскаржуваним рішенням суду вирішено
питання про його права та обов'язки, без
його залучення до участі у справі,
виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" кожному
гарантується захист його прав, свобод
та законних інтересів незалежним і
безстороннім судом, утвореним
відповідно до закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції
України однією із основних засад
судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду.

Зазначена конституційна норма
конкретизована законодавцем і в статті
14 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадку і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Крім того, в п. п. 8, 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8
"Про незалежність судової влади"
встановлено, що звернення до суду
здійснюється у формі, порядку, випадках
та особами, передбаченими
процесуальним законом; звернення у
справах інших осіб у всіх випадках, а
учасників процесу - поза випадками,
передбаченим процесуальним законом,
розгляду судами не підлягають;
оскарження судових рішень
допускається у випадках, порядку та з
підстав, визначених законом.

Статтею 91 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Тобто, особи, які не є сторонами у
справі, повинні доводити той факт, що
оскаржуване рішення стосується їх прав
та обов'язків.

Відповідно до приписів ст.38 ГПК
України обов'язок доказування і
подання доказів покладено на ту
сторону, яка посилається на певні
обставини як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
визначено право кожної особи на захист
свого права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Реалізуючі передбачене ст. 55
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Колегія суддів зазначає, що рішення є
таким, що прийняте про права та
обов'язки особи, яка не була залучена до
участі у справі, якщо в мотивувальній
частині рішення містяться висновки
суду про права та обов'язки цієї особи,
або у резолютивній частині рішення суд
прямо вказав про права та обов'язки
таких осіб. В такому випадку рішення
порушує не лише матеріальні права осіб,
не залучених до участі у справі, а й їх
процесуальні права, що витікають із
сформульованого в пункті 1 статті 6
Європейської конвенції про захист прав
людини і основних свобод положення про
право кожного на справедливий судовий
розгляд при визначенні його цивільних
прав і обов'язків. Будь-який інший
правовий зв'язок між скаржником і
сторонами спору не береться до уваги.

Рішення, оскаржуване не залученою
особою, повинно безпосередньо
стосуватися прав та обов'язків цієї
особи, тобто судом має бути розглянуто
й вирішено спір про право у
правовідносинах, учасником яких на
момент розгляду справи та прийняття
рішення господарським судом першої
інстанції є скаржник, або міститься
судження про права та обов'язки цієї
особи у відповідних правовідносинах.

Дана правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
02.09.2008 р. у справі № 23/294 та постанові
Вищого господарського суду України від
27.04.2011 р. у справі № 21/6/11.

Згідно з матеріалами справи, предметом
позову у даній справі є матеріальна
правова вимога про стягнення
заборгованості за договором комісії
б/н від 01.09.2008 р.

Вказана вимога позивача за своєю
правовою природою є вимогою про
встановлення факту порушення з боку
відповідача своїх обов'язків, при
існуванні договірних відносин між
сторонами.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
рішення, останнє не містить будь-яких
посилань на права та обов'язки
скаржника у правовідносинах, які
виникли між Державним підприємством
«Національний центр поводження з
небезпечними відходами» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Супіна Інтернейшнл»
на підставі договору комісії б/н від
01.09.2008 р.

Отже, заявником апеляційної скарги не
доведено, яким чином його права та/або
інтереси порушуються спірним
правочином. Посилання заявника скарги
на фіктивність договору комісії б/н
від 01.09.2008 р. колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки вказані доводи не
містять належного документального
обґрунтування в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК
України. Також заявником не наведено
існування жодної з обставин,
передбачених ст. 203 Цивільного кодексу
України, що свідчили б про недійсність
спірного договору. Даний договір не був
визнаний недійсним в установленому
законом порядку, доказів звернення до
господарського суду з окремим позовом
з цього приводу також матеріали справи
не містять. Також, скаржником не
доведено факту порушення його прав та
законних інтересів в зв'язку з
недоведеністю як факту існування у
нього частки у спільному з
відповідачем майні, так і відсутності
інформації про належність скаржнику
самого права власності на такий об'єкт.
Слід зазначити, що на момент укладення
договору комісії та його виконання у
спірний період з 01.09.2008 р. по 02.10.2008 р.,
скаржник ще не набув права власності на
нерухоме майно по договорам
купівлі-продажу від 10.10.2008 р. та від
03.03.2009 р. у складі права власності на
комплекс, нежитлові будівлі за адресою:
Харківська область, Лозівсьий район, с.
Катеринівка, вул. Степова, 1.

В свою чергу, колегія суддів в ході
розгляду справи встановила, що договір
комісії від 01.09.2008 р. був укладений між
позивачем та відповідачем у
відповідності до вимог чинного
законодавства, шляхом вільного
волевиявлення сторін, факт виконання
договору підтверджується документами,
складеними у відповідності до договору
та діючого законодавства.

Крім того, скаржником не доведено
належними доказами факту відношення
подій, на які він посилається, до
виконання спірного договору. Позивача
в установленому законом порядку не
було визнано винним в подіях з
технологічної аварії та пожежі
ядохимікатів, яка сталася 09.02.2009 р. на
об'єктах ТОВ «Супіна Інтернейшнл».
Позивач до кримінальних справ та до
перевірок не залучався.

Посилання заявника скарги на те, що він
був позбавлений права надати докази
фіктивності укладання угоди між
сторонами по справі, колегія суддів до
уваги не приймає зважаючи на
недоведеність факту порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права під час розгляду справи, а також
прийняття оскаржуваного рішення. До
того ж, в ході перегляду рішення
апеляційному порядку скаржником таких
доказів до суду надано не було.

Таким чином, права і обов'язки
скаржника щодо виконання позивачем та
відповідачем умов договору комісії не
були порушені взагалі, а незалучення ПП
«Токарєв» до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, не
вплинуло на обґрунтованість висновків
викладених в рішенні господарського
суду від 13.06.2012 р.

Враховуючи вище наведене колегія
суддів доходить до висновку, що рішення
господарського суду Харківської
області від 13 червня 2012 року у справі №
5023/1870/12 прийнято при належному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи та у відповідності до норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні,
в зв'язку з чим, апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Токарєв" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 13 червня 2012
року у справі № 5023/1870/12 залишити без
змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 30.05.2014 року

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гребенюк Н. В.

Суддя
Потапенко В.І.