Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
======================
РІШЕННЯ

"30" липня 2014 р.
Справа № 927/919/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Арис-Юг»,

03028, м. Київ, проспект Науки, 41, офіс 442

Відповідач: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1,

14027, АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення
заборгованості в сумі 20957,80 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Коркін П.П. довіреність №
б/н від 10.01.2014 р. представник

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 30.07.2014 р., на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Арис-Юг» подано
позов до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 20957,80 грн.
заборгованості, з якої 18205,70 грн. сума
основної заборгованості, 910,09 грн. сума
пені за період з 20.02.2014 р. по 16.06.2014 р.,
включно, 1747,74 грн. сума інфляційних
втрат за період з 27.02.2014 р. по 16.06.2014 р.,
включно, 94,27 грн. сума трьох відсотків
річних за 63 дні ( а.с.7). Позовні вимоги
обґрунтовані неналежним виконанням
відповідачем умов договору від 20.12.2013 р.
№ 559/4.

Відповідач відзив на позов не надав,
проти позовних вимог не заперечив, у
судове засідання не з'явився,
уповноваженого представника не
направив.

Ухвали суду про порушення провадження
по справі від 20.06.2014 р. та про
відкладення розгляду справи від 24.07.2014
р. направлені відповідачу на адресу
його державної реєстрації згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (а.с. 47-48), повернуті
відділенням поштового зв'язку на
адресу суду як неодержані.

Відповідно до ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається зазначеним особам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Аналогічної позиції
дотримується Вищий господарський суд
України (п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р.). Враховуючи вищезазначене,
відповідач був двічі повідомлений про
дату, час і місце розгляду справи судом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22
Господарського процесуального
кодексу України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, неявка представника
відповідача у судове засідання,
неподання відповідачем відзиву на
позов не є перешкодами для розгляду
справи за наявними доказами у
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору,
заслухавши повноважного представника
позивача, господарський суд , -

Встановив:

20.12.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арис - Юг" (далі -
комісіонер, позивач), що діє на підставі
статуту та у відповідності до договору
комісії № 01/01 від 01.01.2011 р., що укладений
з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтротрейд» (далі -
комітент) з однієї сторони, та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі -
підприємство, відповідач) з іншої
сторони, укладено договір № 559/4 (а.с.
12-14). Згідно умов якого комісіонер у
відповідності до договору комісії №
01/01 від 01.01.2011 р., від свого імені і за
рахунок комітента зобов'язався укласти
договір про надання послуг по заправці
автотранспорту відповідача дизельним
пальним та отримання додаткових
послуг на основі пред'явлення
відповідачем пластикових карток ""ARIS"
за межами митної території України. В
свою чергу відповідач взяв на себе
зобов'язання проводити позивачу оплату
наданих послуг.

До договору № 559/4 від 20.10.2013 року
сторонами був укладений Протокол №1
про узгодження умов розрахунків при
обслуговуванні пластиковими картками
(а.с. 15). Даний протокол є невід'ємною
частиною договору № 559/4 від 20.12.2013 року,
діє з 20.12.2013 року та до закінчення
строку дії спірного договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч. ч 2, 3 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона має
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. За ч. 1 ст.193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Так відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України , інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п.п. 2.1.1.- 2.1.3. позивач взяв
на себе зобов'язання передати
відповідачу по акту пластикові картки
у відповідному асортименті та
кількості на умовах договору та
Протоколу № 1 до нього. Забезпечити
заправку дизельним пальним
автотранспорт відповідача на
автозаправках, вказаних в переліку АЗС
(згідно порядку роботи АЗС) при
пред'явлення пластикової карти "AРИС".
Щомісячно проводити з відповідачем
звірку взаєморозрахунків, яка повинна
здійснюватись не пізніше 15-го числа
місяця, наступного за звітним.
Рахунки-фактури на оплату
виставляються щонеділі по факсу або в
електронній формі. Реєстри
надсилаються відповідачу щонеділі
електронною поштою, в разі відсутності
- по факсу.

Пунктом 2.3 Договору передбачені
обов'язки відповідача. Так, згідно п.п.
2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.5 відповідач зобов'язаний
прийняти від позивача за актом
пластикові картки. Щомісячно проводити
з позивачем звірку взаєморозрахунків
із наданням акта звірки з печаткою та
підписом уповноваженої на це особи.
Приймати від позивача та підписувати
рахунки - фактури, реєстри та акти
приймання - передачі наданих послуг та
звірки взаємних розрахунків, які є
підтвердженням факту заправки
відповідачем дизельного пального за
пластиковими картками „ARIS" за межами
митної території України. При
отриманні рахунку - фактури від
позивача, відповідач зобов'язаний
поставити на ньому свою печатку, підпис
уповноваженої особи та на протязі 3-х
днів з дати його отримання, відправити
його факсом або поштою позивачу в
підтвердження того, що він отримав
вказаний рахунок - фактуру. Якщо
відповідач не відправив позивачу
рахунок - фактуру в обумовленому
порядку, такий рахунок - фактура
вважається прийнятим відповідачем. При
отриманні відповідачем від позивача
рахунку - фактури та до нього реєстру, а
також акту звірки взаєморозрахунків та
за відсутності пред'явлених заперечень
відповідача в письмовому вигляді на
протязі 7 календарних днів з моменту їх
отримання, факт заправки відповідача
дизельним пальним за пластиковою
карткою вважається підтвердженим.
Відповідно, по закінченню 7 календарних
днів з моменту їх отримання вказані
документи вважаються такими, що
прийняті відповідачем без претензій до
позивача та є належними доказами, що
підтверджують факт заправки та
узгодження всіх істотних умов (ціна,
кількість, вид, якість) по відпуску
дизельного пального. Проводити оплату
послуг по заправці автотранспорту та
додаткових послуг на умовах визначених
спірним договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

На виконання умов договору № 559/4 від
20.12.2013 року та Протоколу № 1 до нього
позивач передав, а відповідач прийняв в
користування пластикові картки № 708 0012, № 708 0020, № 708 0038, №
708 0046, № 708 0053, за якими
відповідачу надавалися послуги по
заправці автотранспорту, що
підтверджується актом
приймання-передачі магнітно-чіпових
карток "ARIS" № 310, що міститься в
матеріалах справи (а.с.19).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна
послуг по заправці автотранспорту, яка
діє між сторонами для розрахунків по
договору визначається на підставі
діючої ціни на автозаправній станції з
урахуванням умов, передбачених в
протоколах, що є невід'ємною частиною
договору. Ціна дизельного палива та
послуг по заправці автотранспорта на
АЗС фіксується в платіжній квитанції
(чек, виданий терміналом). Фактом
надання послуг є чеки ""AРИС"
встановленої комісіонером форми. При
заправці дизельним паливом на
автозаправній станції при
обслуговувані пластиковими картками
«АRІS» за допомогою автоматичних
терміналів, фактом підтвердження
заправки (доказом) є інформація у
вигляді реєстра, що надійшла на сервер
позивача, підписана позивачем та
скріплена його печаткою, або актом
надання послуг та звірки
взаєморозрахунків. Прийняття ціни
відповідачем вважається факт заправки
автотранспорта відповідачем на АЗС.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов вищезазначеного
договору за лютий 2014 року позивачем
надані відповідачу послуги по заправці
автотранспорту дизельним пальним на
АЗС, які розташовані за межами митної
території України, на загальну суму
23205,70 грн., що підтверджується актами
наданих послуг та звірки взаємних
розрахунків № ЗкП-000123 (559/4)-3 від 28
лютого 2014 року, що підписаний
повноважними представниками сторін
(а.с. 12). Вказаний акт містить відмітку
про те, рахунки-фактури № СФ-с26274 від
13.02.2014 р., № СФ-с26608 від 20.02.2014 р. (а.с. 26, 27),
виставлені позивачем на оплату
вартості послуг по заправці дизельним
паливом за лютий 2014 р. на загальну суму
23205,70 грн., отримані відповідачем
своєчасно. Послуги надані в повному
обсязі, документи оформлені належним
чином. Сторони претензій одна до одної
не мають.

Також, позивачем до кожного рахунку -
фактури надані реєстри заправок
автотранспорту за межами України, а
саме реєстри заправок автомобіля, що
належить відповідачу, за державним
реєстраційним номером СВ0918АХ, що
проведені за допомогою пластикової
картки № 708 0038, на загальну суму
23205,70 грн. (а.с. 23, 28, 29).

Таким чином, загальна вартість
дизельного пального, отриманого
відповідачем за лютий 2014 року за актом
від 28.02.2014 р. № ЗкП-000123(559/4)-З наданих
послуг та звірки взаєморозрахунків
становить 23205,70 грн.

Пунктом 3.2 договору сторони
передбачили, що строк, на протязі якого
відповідач оплачує вартість наданих
послуг по заправці автотранспорту
дизельним паливом, визначається в
протоколі погодження умов розрахунків.

Відповідно до Протоколу №1 від 20.12.2013
року "Про узгодження умов розрахунків
при обслуговуванні пластиковими
картками" до договору № 559/4 від 20.12.2013
року встановлений термін оплати
заправки автотранспорту дизельним
пальним та додаткових послуг:
попередня оплата.

Відповідачем було частково внесено
попередню оплату за послуги по
заправці автотранспорту дизельним
пальним згідно умов договору № 559/4 від
20.12.2013 р. на суму 5000,00 грн. згідно
платіжного доручення № 1 від 30.01.2014 р.
(а.с. 34).

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України
не визначена форма пред'явлення вимоги
кредитором, позивач може здійснити
своє право як шляхом надіслання
платіжної вимоги-доручення, так і
шляхом звернення до боржника з листом,
телеграмою, надіслання йому рахунка
(рахунка-фактури), зазначена позиція
викладена в п. 1.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань».

Позивачем на оплату вартості наданих
послуг були виставлені рахунки фактури
№ СФ-с26274 від 13.02.2014 р. на суму 8820 грн. та
№ СФ-с26608 від 20.02.2014 р. на суму 14385,70 грн.,
що були отримані відповідачем
своєчасно відповідно до акту № ЗкП-000123
(559/4) -З. Позивачем згідно виставлених
рахунків встановлений кінцевий строк
оплати наданих послуг - до 19.02.2014 р. та до
26.02.2014 р., відповідно.

Таким чином, кінцевий строк виконання
відповідачем зобов'язання щодо оплати
вартості наданих послуг по заправці
автотранспорту дизельним пальним за
актом № ЗкП-000123 (559/4)-З від 28.02.2014 р.
згідно рахунків № СФ-с26274 від 13.02.2014
року та № СФ-с26608 від 20.02.2014 р. настав
07.03.2014 р. (сім днів від дня отримання
відповідачем вказаних рахунків, факт
одержання яких підтверджується актом
№ ЗкП-000123 (559/4)-З від 28.02.2014 р.)

Як вбачається із матеріалів справи,
заборгованість відповідача перед
позивачем за надані послуги по
заправці автотранспорту дизельним
пальним за лютий 2014 р. становить 18205,70
грн.

На момент винесення рішення по справі
відповідач наявну заборгованість не
погасив, доказів сплати не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи, заслухавши повноважного
представника позивача, господарський
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги в частині основного боргу є
правомірними, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню в заявленому обсязі.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором,
або законом, у тому числі сплата
неустойки (штрафу, пені) та
відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності є вчинене учасником
господарських відносин
правопорушення у сфері господарювання.
Аналогічні положення містить стаття 610
Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного
кодексу України право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Сторони погодили п.п. 4.2-4.3 договору, що
при порушені строку або умов оплати,
передбачених договором або протоколом
погодження умов розрахунків,
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожний день
прострочення платежу. Пеня
нараховується з моменту виникнення
прострочки платежу і до моменту
повного погашення відповідачем
заборгованості перед позивачем.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 910,09 грн. пені за період з
20.02.2014 р. по 16.06.2014 р., включно, 1747,74 грн.
інфляційних втрат за період з 27.02.2014 р.
по 16.06.2014 р., включно, та 94,27 грн. три
відсотка річних за 63 дні ( а.с. 7).

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України взяті на себе зобов'язання не
виконав, за отримані послуги та
дизельне пальне своєчасно в повній
сумі не розрахувався, суд, перевіривши
розрахунки позивача, прийшов до
висновку про задоволення позовних в
частині стягнення інфляційних втрат та
трьох відсотків річних в повному
обсязі в сумі 1747,74 грн. та 94,27 грн.
відповідно, та про часткове
задоволення позовних вимог в частині
пені в сумі 843,45 грн., за період з 08.03.2014
р. по 16.06.2014р.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на сторони
пропорційно задоволеним вимогам з
урахуванням вимог ст. 49 Господарського
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_2
в ПАТ «Мегабанк», МФО 351629, код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арис-Юг" (03028, м. Київ,
проспект Науки, 41, оф. 442, п/р 0655 в
ПАТ „ВТБ Банк" м. Київ, МФО 321767, ) - 18205,70 грн. основного боргу,
843,45 грн. пені, 1747,74 грн. інфляційних
втрат, 94,27 грн. трьох відсотків річних,
1821,15 грн. судового збору.

3.В інший частині позову відмовити.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84
Господарського процесуального
кодексу України та підписано 30.07.2014р.

Суддя
І.Г. Мурашко

.