номер провадження справи 19/45/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2014
Справа № 908/1811/14

За позовом Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» (71504,
Запорізька область, м. Енергодар, вул.
Промислова, 133)

до Відкритого акціонерного товариства
Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя,
вул. Сталеварів, 14; 69096, м.
Запоріжжя, вул. Каховська, 26)

про стягнення 48305,37 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Скок А.О. - представник за
довіреністю № б/н від 24.03.14.

Від відповідача: Білич Н.С. -
представник за довіреністю № 248 від
12.05.14.

Рішення винесено 17.07.14., після
оголошеної на підставі ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України перерви з 15.07.14. по 17.07.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Запорізької
області 29.05.14. звернулось Державне
підприємство «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» до Відкритого акціонерного
товариства Запоріжжяобленерго» про
стягнення 83974,94 грн. за Договором про
спільне використання технологічних
електричних мереж № 12-7 від 01.01.13., з
яких: 69131,28 грн. - пені, 14843,66 грн. - 3%
річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов Договору
та чинного законодавства України не
виконав свої зобов'язання в частині
своєчасної оплати послуг з утримання
технологічних електричних мереж з
січня по серпень та грудень 2013 року,
внаслідок чого у Відкритого
акціонерного товариства
Запоріжжяобленерго» виникла
заборгованість перед Державним
підприємством «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція», яку Відкрите акціонерне
товариство Запоріжжяобленерго»
погасило невчасно, в зв'язку з чим
Державним підприємством «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі Відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція» нараховано пеню та
3% річних за несвоєчасну оплату наданих
послуг.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 30.05.14. порушено
провадження у справі № 908/1811/14, справі
присвоєно номер провадження 19/45/14,
судове засідання призначено на 12.06.14. о
10-00.

Від відповідача через канцелярію
господарського суду 12.06.14. надійшов
письмовий відзив на позовну заяву,
відповідно до якого Відкрите
акціонерне товариство
Запоріжжяобленерго» проти позову
заперечує та зазначає, що твердження
позивача щодо набрання чинності Заяв
про зарахування зустрічних вимог № 3
від 23.09.13. та № 7 від 20.01.14. з моменту
отримання ним є помилковим, оскільки п.
6 Заяв про зарахування зустрічних вимог
№ 3 від 23.09.13. та № 7 від 20.01.14. чітко
визначено момент припинення існування
господарських зобов'язань певною
календарною датою, а саме, датою
підписання зі сторони відповідача
відповідної заяви та скріплення
печаткою. Крім того, відповідач вказує
на те, що заяви були направлені на
адресу відповідача в межах терміну на
оплату, тобто до останнього числа
місяця, наступного за звітним.

Представник відповідача в судовому
засіданні 12.06.14. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України заявив усне клопотання про
відкладення розгляду справи для
надання можливості надати нові докази
у справі.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 12.06.14. розгляд
справи № 908/1811/14 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України відкладено на 26.06.14. о
11-00.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 23.06.14. розгляд
справи № 908/1811/14 перенесено на
03.07.14. о 11-40.

Від позивача через канцелярію
господарського суду 03.07.14. на підставі
ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України надійшла письмова
заява про зменшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої позивач
просить суд стягнути з Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» 40069,13 грн. - пені,
8236,24 грн. - 3% річних.

Вказана вище заява відповідає вимогам
ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України, прийнята судом до
розгляду. Судом розглядаються зменшені
позовні вимоги.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 03.07.14.
відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
розгляд справи № 908/1811/14 відкладено на
15.07.14. о 11-20.

Через канцелярію господарського суду
Запорізької області 15.07.14. від позивача
надійшло письмове пояснення на відзив
на позовну заяву, відповідно до якого
Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі Відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція» зазначає, що Заяву
про зарахування однорідних вимог як
односторонній правочин слід вважати
зробленою і такою, що потягла
відповідні цивільно-правові наслідки з
дати отримання позивачем відповідної
заяви.

Від відповідача 15.07.14. через канцелярію
господарського суду Запорізької
області 15.07.14. надійшли письмові
пояснення, відповідно до яких Відкрите
акціонерне товариство
«Запоріжжяобленерго» зазначає, що
твердження позивача щодо набрання
чинності Заяв про зарахування
однорідних вимог з моменту їх
отримання позивачем є хибними,
оскільки п. 6 Заяв визначено, що
припиненням існування господарських
зобов'язань є дата підписання
відповідачем та скріплення печаткою.

Також, відповідач у своїх письмових
поясненнях просив суд зменшити розмір
пені до 5000,00 грн., в зв'язку з тим, що
розмір штрафних санкцій надмірно
великий в порівнянні з розміром
збитків позивача, а застосування судом
в повному обсязі господарсько-правової
відповідальності в функціональному
відношенні унеможливить виконання
зобов'язання на майбутнє, а саме:
поточної оплати електроенергії.

В судовому засіданні 15.07.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України оголошено перерву до
17.07.14. о 09-15.

Представник позивача в судовому
засіданні 17.07.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні 17.07.14. заперечив проти
задоволення позовних вимог Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція».

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 908/1811/14.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону
України «Про електроенергетику»,
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
Енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.

01.01.13. між Державним підприємством
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» (далі -
Власник мереж) та Відкритим
акціонерним товариством
Запоріжжяобленерго» (далі - Користувач)
був укладений Договір про спільне
використання технологічних
електричних мереж № 12-7 (далі -Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору,
Власник мереж зобов'язується
забезпечити технічну можливість
передачі (транзиту) електричної
енергії власними технологічними
електричними мережами в точки
приєднання електроустановок
Користувача та (або) інших суб'єктів
господарювання (далі - Субспоживачі),
передачу електричної енергії яким
забезпечує Користувач, а Користувач -
своєчасно сплачувати вартість послуг
Власника мереж з утримання
технологічних електричних мереж
спільного використання та інші послуги
відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору зазначено, що
Користувач зобов'язаний здійснювати
оплату за використання електричних
мереж Власника мереж за розрахунковий
період. Розрахунок плати за
використання електричних мереж
Власника мереж здійснюється згідно з
Додатком № 4 «Порядок обрахування
плати за спільне використання
технологічних електричних мереж».

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що
оплата Користувачем послуг з утримання
технологічних електричних мереж
спільного використання здійснюється
платіжним дорученням на підставі
виставленого Власником мереж рахунку
та оформленого «Акту прийому-здачі
наданих послуг» до останнього числа
місяця наступного за звітним, шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок Власника мереж.

Позивач вказує на те, що отримані
відповідачем Акти прийому-здачі
наданих послуг на загальну суму 2091145,18
грн. сплачено Відкритим акціонерним
товариством Запоріжжяобленерго» з
порушенням приписів п. 7.4 Договору
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог, а саме: за Актом
прийому-здачі наданих послуг за січень
2013 року № 1-13 від 31.01.13. на суму 249533,54
грн. строк оплати становить до 28.02.13.,
тоді як зобов'язання припинено 19.09.13., що
підтверджується Заявою № 2 про
припинення зобов'язань зарахуванням
зустрічних однорідних вимог від 29.08.13.;
за Актом прийому-здачі наданих послуг
за лютий 2013 року № 2-13 від 28.02.13. на суму
230351,15 грн. строк оплати становить до
31.03.13., тоді як зобов'язання припинено
19.09.13., що підтверджується Заявою № 2 про
припинення зобов'язань зарахуванням
зустрічних однорідних вимог від 29.08.13.;
за Актом прийому-здачі наданих послуг
за березень 2013 року № 3-13 від 31.03.13. на
суму 221565,17 грн. строк оплати становить
до 30.04.13., тоді як зобов'язання припинено
19.09.13., що підтверджується Заявою № 2 про
припинення зобов'язань зарахуванням
зустрічних однорідних вимог від 29.08.13.,
за Актом прийому-здачі наданих послуг
за квітень 2013 року № 4-13 від 30.04.13. на
суму 230684,42 грн. строк оплати становить
до 31.05.13., тоді як зобов'язання припинено
19.09.13., що підтверджується Заявою № 2 про
припинення зобов'язань зарахуванням
зустрічних однорідних вимог від 29.08.13.,
за Актом прийому-здачі наданих послуг
за травень 2013 року № 5-13 від 31.05.13. на
суму 203996,08 грн. строк оплати становить
до 30.06.13., тоді як зобов'язання припинено
19.09.13., що підтверджується Заявою № 2 про
припинення зобов'язань зарахуванням
зустрічних однорідних вимог від 29.08.13.,
за Актом прийому-здачі наданих послуг
за червень 2013 року № 6-13 від 30.06.13. на
суму 213131,70 грн. строк оплати становить
до 31.07.13., тоді як зобов'язання припинено
19.09.13., що підтверджується Заявою № 2 про
припинення зобов'язань зарахуванням
зустрічних однорідних вимог від 29.08.13.,
за Актом прийому-здачі наданих послуг
за липень 2013 року № 7-13 від
31.07.13. на суму 240753,73 грн. строк оплати
становить до 31.08.13., тоді як зобов'язання
припинено 19.09.13., що підтверджується
Заявою № 2 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 29.08.13., за Актом прийому-здачі
наданих послуг за серпень 2013 року № 8-13
від 31.08.13. на суму 252542,15 грн. строк оплати
становить до 30.09.13., тоді як зобов'язання
припинено 02.10.13., що підтверджується
Заявою № 3 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 23.09.13., за Актом прийому-здачі
наданих послуг за грудень 2013 року № 12-13
від 31.12.13. на суму 248587,24 грн. строк оплати
становить до 31.01.14., тоді як зобов'язання
припинено 04.02.14., що підтверджується
Заявою № 7 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 20.01.14., належним чином
засвідчені копії яких містяться в
матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем надіслано на адресу
відповідача лист-претензію № 28-23/5574/898
від 14.03.14., відповідно до якого Державне
підприємство «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька АЕС» зазначило про
необхідність Відкритому акціонерному
товариству Запоріжжяобленерго»
сплатити пеню, штраф та 3% річних у
розмірі 178423,28 грн. за
прострочення оплати наданих послуг з
утримання технологічних електричних
мереж з січня по серпень та грудень 2013
року за Договором про спільне
використання технологічних
електричних мереж № 12-7 від 01.01.13.

На вказаний вище лист, відповідачем на
адресу позивача було надіслано
лист-відповідь № 008-83/5368 від
08.04.14., відповідно до якого Відкрите
акціонерне товариство
Запоріжжяобленерго» повідомило про
відсутність правових підстав для
нарахування штрафних санкцій та інших
нарахувань та заперечує проти вимог,
викладених в претензії Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька АЕС» в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що відповідач не
виконав свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати вартості наданих
послуг з утримання технологічних
електричних мереж з січня по серпень та
грудень 2013 року, чим порушив умови
Договору та вимоги чинного
законодавства України, в зв'язку з чим
відповідачу нараховано 40069,13 грн. - пені,
8236,24 грн. - 3% річних.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У відповідності до положень ст. 26
Закону України «Про електричну
енергію» та п. 5.1 Правил
користування електричною енергією, які
затверджені постановою НКРЕ України
від 31.07.96. № 28 та зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 02.08.96. за
№ 417/1442 (далі за текстом - Правила),
договір про постачання електричної
енергії є основним документом, який
регулює відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін. Споживання
електричної енергії без договору не
допускається.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу
України та ст. 275 Господарського
кодексу України, за договором
постачання електричними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Пунктом 11.5 Договору передбачено, що цей
Договір набирає чинності з 01.01.13. і
укладається на термін до 31.12.13. Договір
вважається продовженим на наступний
календарний рік, якщо за місяць до
закінчення цього терміну не буде
заявлено однією із Сторін про відмову
від цього Договору або його перегляд.
Договір може бути розірвано і в інший
термін за ініціативою будь-якої із
Сторін у порядку, визначеному
законодавством. У разі переходу права
власності (права господарського
відання) на технологічні електричні
мережі до іншої особи цей Договір
втрачає чинність.

Таким чином, з наведеного вище
вбачається, що Договір, на час
виконання зобов'язань діяв.

Крім того, ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу
України зазначено, що закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Таким чином, закінчення 31.12.13. дії
Договору не звільняє Відкрите
акціонерне товариство
«Запоріжжяобленерго» від
відповідальності за його порушення.

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що
оплата Користувачем послуг з утримання
технологічних електричних мереж
спільного використання здійснюється
платіжним дорученням на підставі
виставленого Власником мереж рахунку
та оформленого «Акту прийому-здачі
наданих послуг» до останнього числа
місяця наступного за звітним, шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок Власника мереж.

Як свідчать Акти прийому-здачі наданих
послуг з січня по серпень та грудень
2013 року Державне підприємство
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» надало
послуги на загальну суму 2091145,18 грн.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов`язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Судом встановлено, що отримані
відповідачем Акти прийому-здачі
наданих послуг на загальну суму 2091145,18
грн. несвоєчасно оплачено Відкритим
акціонерним товариством
«Запоріжжяобленерго», що
підтверджується Актом прийому-здачі
наданих послуг за січень 2013 року № 1-13
від 31.01.13. на суму 249533,54 грн. строк оплати
становить до 28.02.13., тоді як зобов'язання
припинено 29.08.13., що підтверджується
Заявою № 2 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 29.08.13.; за Актом прийому-здачі
наданих послуг за лютий 2013 року № 2-13
від 28.02.13. на суму 230351,15 грн. строк оплати
становить до 31.03.13., тоді як зобов'язання
припинено 29.08.13., що підтверджується
Заявою № 2 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 29.08.13.; за Актом прийому-здачі
наданих послуг за березень 2013 року № 3-13
від 31.03.13. на суму 221565,17 грн. строк оплати
становить до 30.04.13., тоді як зобов'язання
припинено 29.08.13., що підтверджується
Заявою № 2 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 29.08.13., за Актом прийому-здачі
наданих послуг за квітень 2013 року № 4-13
від 30.04.13. на суму 230684,42 грн. строк оплати
становить до 31.05.13., тоді як зобов'язання
припинено 29.08.13., що підтверджується
Заявою № 2 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 29.08.13., за Актом прийому-здачі
наданих послуг за травень 2013 року № 5-13
від 31.05.13. на суму 203996,08 грн. строк оплати
становить до 30.06.13., тоді як зобов'язання
припинено 29.08.13., що підтверджується
Заявою № 2 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 29.08.13., за Актом прийому-здачі
наданих послуг за червень 2013 року № 6-13
від 30.06.13. на суму 213131,70 грн. строк оплати
становить до 31.07.13., тоді як зобов'язання
припинено 29.08.13., що підтверджується
Заявою № 2 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 29.08.13., за Актом прийому-здачі
наданих послуг за липень 2013 року № 7-13
від 31.07.13. на суму 240753,73 грн. строк оплати
становить до 31.08.13., тоді як зобов'язання
припинено 29.08.13., що підтверджується
Заявою № 2 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 29.08.13., за Актом прийому-здачі
наданих послуг за серпень 2013 року № 8-13
від 31.08.13. на суму 252542,15 грн. строк оплати
становить до 30.09.13., тоді як зобов'язання
припинено 23.09.13., що підтверджується
Заявою № 3 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 23.09.13., за Актом прийому-здачі
наданих послуг за грудень 2013 року № 12-13
від 31.12.13. на суму 248587,24 грн. строк оплати
становить до 30.01.14., тоді як зобов'язання
припинено 20.01.14., що підтверджується
Заявою № 7 про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог від 20.01.14., належним чином
засвідчені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 Цивільного
кодексу України визначено, що
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу
України передбачено, що зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Частиною 3 ст. 203 Господарського кодексу
України встановлено, що господарське
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги, строк якої настав або строк
якої не зазначений чи визначений
моментом витребування. Для зарахування
достатньо заяви однієї сторони.

Судом встановлено, що Відкрите
акціонерне товариство
«Запоріжжяобленерго» погасило
вартість наданих послуг з утримання
технологічних електричних мереж за
період січня по серпень та грудень 2013
року за Договором про спільне
використання технологічних
електричних мереж № 12-7 від 01.01.13. у
повному обсязі шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог, про що
свідчать Заяви про припинення
зобов'язань зарахуванням зустрічних
однорідних вимог: № 2 від 29.08.13. за
період з січня по липень 2013 року на
загальну суму 1590015,79 грн., № 3 від 23.09.13.
за серпень 2013 року на суму 252542,15 грн., № 7
від 20.01.14. за грудень 2013 року на суму
248587,24 грн., належним чином засвідчені
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Суд зазначає, що зарахування
зустрічних однорідних вимог є способом
припинення одночасно двох зобов'язань,
в одному з яких одна сторона є
кредитором, а інша - боржником, а в
другому - навпаки (боржник у першому
зобов'язанні є кредитором у другому).

Частина 2 коментованої ст. 601 Цивільного
кодексу України зазначає, що заяви
однієї сторони достатньо для
проведення зарахування. Саме таким
чином сформульовані положення
Господарського кодексу щодо
припинення зобов'язання господарських
зобов'язань (ч. 3 ст. 203 Господарського
кодексу України).

Подібної думки дотримується і Вищий
господарський суд України, який
зазначає, що «за правовою природою
припинення зобов'язання зарахуванням
зустрічної вимоги це - одностороння
угода, яка оформляється заявою однієї з
сторін, і, якщо інша сторона не
погоджується з проведенням такого
зарахування, вона в праві на підставі
ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.
20 Господарського кодексу України
звернутись за захистом своїх
охоронюваних законом прав до
господарського суду» (постанова Вищого
господарського суду України № 15-03/186
від 22.07.04.).

Обидва зобов'язання (борг заявника
перед адресатом і борг адресата перед
заявником) слід вважати припиненими в
момент здійснення заяви про
зарахування. Оскільки в цивільному
праві строк для початку нарахування
пені, процентів та суми індексації
заборгованості обчислюється днями (з
наступного дня), за день, в який
зроблена заява про зарахування,
повинна бути нарахована пеня, проценти
та сума індексації (якщо зобов'язання
прострочене і є підстави для
застосування зазначених санкцій).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
обчислення суми пені та 3 % річних
здійснюється з наступного дня за день,
в який зроблена (підписана) заява про
зарахування.

В зв'язку з тим, що відповідач
несвоєчасно оплатив вартість наданих
послуг з утримання технологічних
електричних мереж за період січня по
серпень та грудень 2013 року за
Договором про спільне використання
технологічних електричних мереж
№ 12-7 від 01.01.13., позивач на підставі
ст. 625 Цивільного кодексу України
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь 82236,24 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо іншій розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 5968,26 грн. - 3 % річних
(за обґрунтованим розрахунком суду).

Також, позивач на підставі п. 9.2.1
Договору про спільне використання
технологічних електричних мереж № 12-7
від 01.01.13. просить суд стягнути з
відповідача 40069,13 грн. - пені.

Пунктом 9.2.1 Договору передбачено, що за
внесення платежів передбачених п. 4.1,
Користувач сплачує Власнику мереж пеню
у розмірі 0,1 % за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати (але не більше
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період нарахування пені). Сума пені
зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
29423,02 грн. (за обґрунтованим розрахунком
суду).

Розглянувши клопотання відповідача
про зменшення розміру пені до 5000,00 грн.,
суд вважає його необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного:

Клопотання відповідача про зменшення
розміру пені обґрунтоване тяжким
фінансовим становищем підприємства.

У відповідності до п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшити у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), що підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу
України, у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.11. зазначено, що вирішуючи, в
тому числі й з власної ініціативи,
питання про зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Оскільки пеня є різновидом неустойки,
яка має подвійну правову природу:
одночасно є засобом забезпечення
договірних зобов'язань для
стимулювання їх виконання і мірою
відповідальності за неналежне
виконання зобов'язання (санкцією), як
правового наслідку його порушення (ст.
611 Цивільного кодексу України), вона має
компенсаційний характер та її розмір
повинен бути відповідним розміру
понесених позивачем збитків.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом встановлено, що відповідачем не
подано жодного доказу в підтвердження
існування скрутного фінансового
становища підприємства відповідача,
дебіторської заборгованості
споживачів перед Відкритим
акціонерним в Запоріжжяобленерго» та
неможливості виконання зобов'язань на
майбутнє.

Слід зазначити, що надані відповідачем
рішення судів про стягнення зі
споживачів на його користь грошові
кошти не є доказом в підтвердження
скрутного фінансового положення
Відкритимого акціонерного товариства
Запоріжжяобленерго».

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони, пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція»
задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства
Запоріжжяобленерго» (69035, м.
Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14; 69096, м.
Запоріжжя, вул. Каховська, 26, ) на користь Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» (71504, Запорізька область, м.
Енергодар, вул. Промислова, 133, ) 29423 (двадцять дев'ять тисяч
чотириста двадцять три) грн. 02 коп. -
пені, 5968 (п'ять тисяч дев'ятсот
шістдесят вісім) грн. 26 коп. - 3% річних,
1338 (одну тисячу триста тридцять вісім)
грн. 56 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позову -
відмовити.

4. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.07.14.

Суддя
І.В. Давиденко