ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2014 р.
Справа № 914/2110/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Львівської філії ПАТ "Укртелеком", м.
Львів

до відповідача: Приватного
торгівельно-посередницького малого
підприємства "Едельвейс", м. Рава-Руська

про стягнення 100 280, 07 грн. боргу.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Довгополов А.О.

Представники:

Від позивача: Романяк Н.Б. - представник
за довіреністю № 903 від 11.12.2013р.;

Від відповідача: не з`явився.

Господарським судом Львівської
області розглядається справа за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Львівської філії ПАТ "Укртелеком" до
Приватного
торгівельно-посередницького малого
підприємства "Едельвейс" про стягнення
100 280, 07 грн. боргу.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 18.06.2014р.
прийнято справу до розгляду та
призначено на 08.07.2014р. З підстав
зазначених в ухвалі суду від 08.07.2014р.
розгляд справи відкладено на 21.07.2014р.

04.07.2014р. від позивача надійшло
клопотання по справі (вх. № 29072/14 від
04.07.2014р.), в якому він зазначає, що в
позовній заяві, в частині «сума позову»
допущено технічну описку - вказана сума
позову 100 044, 30 грн. замість 100 280, 07 грн. У
зв'язку з цим просить вважати загальною
сумою боргу - 100 280, 07 грн.

В судовому засіданні 21.07.2014р.
представник позивача подав заяву про
зменшення суми позову в частині пені,
просить стягнути з відповідача 912,32 грн
пені. Позовні вимоги, викладені в
позовній заяві та заяві про зменшення
розміру пені, підтримує повністю,
просить задовольнити повністю та
стягнути 89 650, 10 грн. - основного боргу,
912, 32 грн. - пені, 6 123, 10 грн. - інфляційних
втрат та 1 831,14 грн. 3% річних (розрахунок
заборгованості додається).

Відповідач явки повноважного
представника в судові засідання не
забезпечив, про причини неявки суду не
повідомив, був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання;
витребовуваних судом документів не
подав, з клопотаннями та заявами до
суду не звертався, хоча був належним
чином повідмлений про час та місце
розгляду спору, про що свідчить наявне
в матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення №
134.

В разі, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце наступного судового
засідання. (Постанова пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 р.).

Крім того, згідно ч. 1 ст. 64 ГПК України,
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним особам
за повідомленою ними господарському
суду поштовою адресою; у разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців; у
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

З врахуванням вищенаведеного, в тому
числі наявних в матеріалах справи
даних щодо поштової адреси та адреси
місцезнаходження відповідача, даних
щодо скерування ухвал господарського
суду відповідачу, суд зазначає, що
ухвали суду по даній справі скеровані
та вручені відповідачу належним чином.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.
3 ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
створює сторонам та іншим особам, які
беруть участь у справі, необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу,
в ухвалі господарського суду
Львівської області про порушення
провадження у справі (про необхідність
виконання вимог якої зазначалось в
ухвалі про відкладення розгляду
справи), окрім подання відзиву на
позовну заяву, відповідача
зобов'язувалось надати всі докази в
обгрунтування правової позиції по суті
спору.

Справа розглядається відповідно до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України - за наявними у ній
матеріалами.

В судовому засіданні 21.07.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Проаналізувавши матеріали
справи, судом встановлено наступне.

08.09.2009р. між позивачем (оператор за
договором) та відповідач
(бізнес-абонент за договором) укладено
договір № ЛВ 6001 (далі за текстом -
договір), згідно якого оператор надає
бізнес-абоненту телекомунікаційні
послуги бізнес-мережі (надалі послуги),
а бізнес-абонент отримує зазначені
послуги та сплачує їх вартість (п. 1.1.
договору). Перелік та опис послуг,
спеціальні умови організації, технічні
характеристики та порядок надання
послуг бізнес-абоненту визначається в
окремих додаткових угодах до цього
договору, що підписуються сторонами по
кожному з видів замовлених послуг (п. 2.2
договору).

Відповідно до п. 4.3. договору не
пізніше 10 (десятого) числа місяця, що
настає за розрахунковим, оператор
виставляє бізнес-абоненту рахунок для
оплати вартості наданих послуг.
Розрахунковим місяцем вважається
кожний календарний місяць року, у межах
якого надавались послуги.

На виконання умов договору
позивачем було надано відповідачу
послуги на загальну суму 89 650, 10 грн., що
підтверджуються рахунками за
телекомунікаційні послуги №
09-К.U.6001-588623 від 30.04.2013р. на суму 15 090,01
грн., № 09-К.U.6001-591901 від 31.05.2013р. на суму 15
102,02 грн.,

№ 09-К.U.6001-593953 від 30.06.2013р. на суму 14 496,01
грн., № 09-К.U.6001-596534 від 31.07.2013р. на суму 9
101,02 грн., № 09-К.U.6001-598584 від 31.08.2013р. на
суму 9 049, 34 грн., № 09-К.U.6001-601539 від 30.09.2013р.
на суму 9 046,01 грн., № 09-К.U.6001-603182 від
31.10.2013р. на суму 8 913, 67 грн., № 09-К.U.6001-606093
від 30.11.2013р. на суму 8 806, 21 грн., №
09-К.U.6001-608257 від 31.12.2013р. на суму 8 775, 67
грн., № 09-К.U.6001-609899 від 31.01.2014р. на суму 5
156,41 грн., № 09-К.U.6001-612075 від 28.02.2014р. на
суму 357, 35 грн., № 09-К.U.6001-613496 від 31.03.2014р.
на суму 166,92 грн.

Згідно п. 4.4.1 договору
бізнес-абонент повинен оплатити
рахунок за послуги не пізніше
останнього числа місяця, наступного за
розрахунковим, шляхом перерахування
належної до сплати суми на
розрахунковий рахунок оператора.

Свої зобов'язання щодо оплати
отриманих послуг відповідач в повному
обсязі не виконав. Так відповідачем
було здійснено часткову оплату боргу, а
саме 27.08.2013, 29.08.2013р.- 9 660,06 грн. та 25.09.2013р.-
4 750,48 грн. (розрахунок основного боргу
доданий до позовної заяви та рахунки №
09-К.U.6001-598584 від 31.08.2013р.; № 09-К.U.6001-601539 від
30.09.2013р.).

З матеріалів справи вбачається,
що загальна заборгованість
відповідача перед позивачем складає 89
650,10 грн.

За неналежне виконання грошового
зобов'язання позивач просить стягнути
з відповідача 3% річних в сумі 1 831,14 грн.,
6 123,10 грн. - інфляційних втрат та 912,32 грн.
пені (заява про зменшення розміру пені)
за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Доказів повного або часткового
погашення заборгованості на момент
розгляду справи в суді сторонами суду
не подано.

При винесенні рішення суд виходив з
такого.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 1 статті 15
Цивільного кодексу України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського
кодексу України майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу інших актів цивільного
законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання на підставі договору
надання послуг в силу пункту 1 частини 2
статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Господарського
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 509 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено - якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 903 Цивільного
кодексу України якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, устроки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно з статті 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачені наслідки порушення
зобов'язання.

Стаття 599 Цивільного кодексу
України вказує на те, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Обставинами, якими позивач обґрунтовує
свої позовні вимоги, є факт існування
заборгованості, що становить 89 650,10 грн.,
яка виникла за несвоєчасний розрахунок
відповідача за отримані послуги згідно
рахунків № 09-К.U.6001-588623 від 30.04.2013р. на
суму 15 090,01 грн., № 09-К.U.6001-591901 від 31.05.2013р.
на суму 15 102,02 грн., № 09-К.U.6001-593953 від
30.06.2013р. на суму 14 496,01 грн., № 09-К.U.6001-596534
від 31.07.2013р. на суму 9 101,02 грн., №
09-К.U.6001-598584 від 31.08.2013р. на суму 9 049, 34
грн., № 09-К.U.6001-601539 від 30.09.2013р. на суму 9
046,01 грн., № 09-К.U.6001-603182 від 31.10.2013р. на
суму 8 913, 67 грн., № 09-К.U.6001-606093 від 30.11.2013р.
на суму 8 806, 21 грн., № 09-К.U.6001-608257 від
31.12.2013р. на суму 8 775, 67 грн., № 09-К.U.6001-609899
від 31.01.2014р. на суму 5 156,41 грн., №
09-К.U.6001-612075 від 28.02.2014р. на суму 357, 35 грн.,
№ 09-К.U.6001-613496 від 31.03.2014р. на суму 166,92
грн.

Відповідач проти вимог позивача не
заперечив, будь-яких пояснень по суті
предмету спору суду не надав, доказів
проведення повної оплати вартості
отриманих послуг не представив.
Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог в частині стягнення
заборгованості в сумі 89 650,10 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В прохальній частині позовної заяви
позивач просить стягнути з відповідача
1 831,14 грн. 3% річних, проте у розрахунку,
доданому до позовної заяви, позивач
вказує суму 1 698,51 грн. 3% річних.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних (з
врахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день) дійшов
висновку, що стягненню з відповідача
підлягає 3 % річних у розмірі 1 705, 34 грн. В
частині стягнення 3% річних в сумі 125,80
грн. слід відмовити.

Відповідно до Інформаційного листа від
17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» сума боргу з
урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватись, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція). Індекс інфляції
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу.

Суд, здійснивши перерахунок
інфляційних втрат, дійшов висновку, що
стягненню з відповідача підлягає 6 051,72
грн. інфляційних втрат. В частині
стягнення 71,38 грн. інфляційних втрат
слід відмовити.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що у
випадку порушення бізнес-абонентом
умов оплати, він сплачує оператору пеню
в розмірі облікової ставки НБУ, що
діяла на момент прострочення платежу,
за кожен день прострочення.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями в цьому
Кодексі визначаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало були виконати.

Суд, здійснивши перерахунок пені (з
врахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України) дійшов
висновку, що стягненню з відповідача
підлягає пеня в сумі 730,80 грн. В частині
181,52 грн. слід відмовити.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Згідно зі статтею 34
Господарського процесуального кодексу
України, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Виходячи зі змісту всього наведеного
вище, суд дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Судовий збір відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покласти на сторони
пропорційно задоволеній та
відмовленій частині позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 179, 193, 230, 232, 901, Господарського
кодексу України, ст.ст. 11, 15, 509, 526, 530,
610-612, 625, 626, 629, 903 Цивільного кодексу
України, та ст.ст. 1, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 83, 84,
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з Приватного
торговельно-посередницького малого
підприємства "Едельвейс" (юридична
адреса: 80316, Львівська область,
Жовківський район, місто Рава-Руська,
вулиця Калнишевського, будинок 5;
ідентифікаційний код юридичної особи
13808034) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укрелеком" в
особі Львівської філії ПАТ "Укртелеком"
(юридична адреса: 79044, місто Львів,
вулиця Дорошенка, будинок 43:
ідентифікаційний код юридичної особи
01186030) 89 650, 10 грн. - основного боргу, 730,80
грн. - пені, 6 051,72 грн. - інфляційних
втрат, 1 705, 34 грн. 3% річних та 1993,21 грн.
судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Наказ видати відповідно до статті 116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені статтями
91-93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення складено
25.07.2014 року.

Суддя
Коссак С.М.