ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
Справа № 925/1054/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду розглянув справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Черкасиобленерго» в особі Уманських
енергетичних мереж, Черкаська область,
м. Умань, вул. Енергетична, 14

до Уманського комунального
підприємства «Комунальник», Черкаська
область, м. Умань, вул. Ш-Алейхема, 30

про стягнення 125 356,77 грн.
заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Проценко М.Т. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Черкасиобленерго» в особі Уманських
енергетичних мереж звернулось в
господарський суд Черкаської області з
позовом до Уманського комунального
підприємства «Комунальник» про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію згідно договору про
постачання електричної енергії від
08.12.2009р. №15 в розмірі 125 356,77 грн., в тому
числі: 106 687,00 грн. основного боргу, 10
361,08 грн. пені, 2 167,76 грн. 3% річних, 6 140,93
грн. інфляційних та відшкодування
судових витрат.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, та просив позов
задовольнити.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, письмовий відзив не подав,
представника у судове засідання вдруге
не направив, про причини неявки суд не
повідомив. Ухвалу суду від 20.06.2014р. про
порушення провадження у справі вручено
уповноваженому представнику
відповідача 24.06.2014р., що
підтверджується повідомленням про
вручення рекомендованого поштового
відправлення (а.с. 52).

Неподання відповідачем відзиву на
позовну заяву та нез'явлення
представника відповідача у судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи по суті за наявними доказами
відповідно до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України. Адреса відповідача в позовній
заяві та місце проведення
господарської діяльності відповідачем
відповідає адресі, вказаній в
реєстраційних документах відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено такі
відносини сторін.

17.08.2011р. проведено державну реєстрацію
змін до установчих документів - у
відповідності до п.п. 1.1, 1.2 Статуту ПАТ
«Черкасиобленерго», ПАТ
«Черкасиобленерго» є новим
найменуванням ВАТ «Черкасиобленерго»
відповідно до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства», та є
правонаступником ВАТ
«Черкасиобленерго».

08.12.2009р. між ВАТ «Черкасиобленерго», від
імені якого діють Уманські енергетичні
мережі (Постачальником - Позивач по
справі), в особі директора
Добровольського Петра Миколайовича, що
діє на підставі довіреності №575/13 юр
від 29.01.2009р., та Уманським комунальним
підприємством «Комунальник»
(Споживачем - Відповідач по справі), в
особі начальника Пишнюка Анатолія
Григоровича, що діє на підставі
Статуту, було укладено договір про
постачання електричної енергії №15, за
умовами якого Постачальник продає
електричну енергію Споживачу для
забезпечення потреб електроустановок
Споживача з приєднаною потужністю 816,8
кВт, а Споживач зобов'язаний оплатити
Постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього Договору. Точка продажу
електричної енергії збігається з
межами балансової належності у
відповідності до актів розмежування.

Відповідно до п. 9.4 Договору цей Договір
набирає чинності з дня його підписання
і укладається на строк до 31 грудня 2012р.,
з правом послідуючого продовження на
такий же строк. Дія договору не
заперечена сторонами і спору в цій
частині немає.

В п. 2.3.3 Договору встановлено, що
Споживач зобов'язаний оплачувати
Постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатків
«Порядок розрахунків» та «Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії».

В додатку №3 до Договору (а.с. 16 зворот-16)
встановлено порядок розрахунків,
згідно якого розрахунковим періодом за
активну і реактивну електричну енергію
та інші платежі вважається період часу
з 15 числа минулого місяця по 15 число
поточного місяця, за який визначається
обсяг спожитої електроенергії.

Плата за надання послуг з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії, плата за надання Споживачу
додаткових послуг здійснюється на
поточний рахунок Постачальника
електричної енергії протягом п'яти
днів після закінчення розрахункового
періоду.

Постачальник належним чином і у
повному обсязі виконав умови Договору
по постачанню електричної енергії.
Споживачем не заявлено претензій
стосовно кількості та якості отриманої
і спожитої ним енергії.

На адресу Споживача Постачальник
направляв претензії: від 18.02.2014р. №9 на
суму 102 718,45 грн. (а.с. 31-32) та від 14.04.2014р.
№48 на суму 123 687,00 грн. (а.с. 33-34) з
вимогами у добровільному порядку
сплатити заборгованість до 30.04.2014р. (за
останньою претензією) в повному обсязі
та попереджено про звернення до суду
для примусового стягнення
заборгованості та нарахованих
штрафних санкцій.

Споживач порушив взяті на себе
договірні зобов'язання щодо
встановлених строків та порядку оплати
за спожиту електричну енергію, що
суперечить умовам Договору.

Заборгованість Споживача за спожиту
електроенергію за розрахунковий
період з 01.05.2013р. по 02.06.2014р. становить 106
687,00 грн., що стало причиною звернення
Постачальника до суду за захистом
порушеного права та примусового
стягнення боргу.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представника позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
часткового задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при
прийнятті рішення суд має врахувати
майнові інтереси сторін, не надаючи
переваги одному учаснику над іншим.
Рішення має грунтуватися на повній та
всебічній оцінці доказів у конкретній
справі.

За своєю правовою природою договір про
постачання електричної енергії від
08.12.2009р. №15 є договором постачання
енергетичних та інших ресурсів через
приєднану мережу, та відповідає
вимогам статті 714 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої через
приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін

Відносини купівлі-продажу
урегульовані Главою 54 ЦК України,
відповідно до положень якої, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору.
Договір про постачання електричної
енергії від 08.12.2009р. №15 не заперечений
сторонами, не визнаний недійсним та не
розірваний в установленому порядку, є
чинним.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України (далі ЦК
України) з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом.

На момент звернення до суду із позовною
заявою Відповідач заборгованості у
повному обсязі не погасив.
Заборгованість Відповідача за спожиту
електричну енергію за період з 01.05.2013р.
по 02.06.2014р. становить 106 687,00 грн.

Наявність заборгованості
підтверджується Договором, додатками
до Договору, розрахунком суми
заборгованості.

З врахуванням викладеного, суд вважає
обґрунтованим та доведеним право
Позивача на стягнення з Відповідача
суми заборгованості за отриману
електричну енергію у розмірі 106 687,00
грн. за період з 01.05.2013р. по 02.06.2014р.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Штрафними санкціями у відповідності з
ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7 додатку №3 до
Договору у разі несвоєчасних
розрахунків Споживач на момент
погашення заборгованості сплачує
Постачальнику пеню в розмірі подвійної
величини облікової ставки
Національного банку України від суми
не виконано грошового зобов'язання за
кожен день прострочення платежу за
споживання електроенергії, враховуючи
день фактичної оплати.

У відповідності до п. 7 додатку №3 до
Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК
України позивач нараховує відповідачу
10 361,08 грн. пені за періоди з 21.05.2013р. по
30.05.2014р. з мотивів прострочення оплати з
урахуванням терміну прострочення,
ставки Національного Банку України та
моментів виникнення боргу.

Розрахунок санкцій перевірено судом за
допомогою калькулятора санкцій
апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон»
з урахуванням подвійної облікової
ставки НБУ за період прострочення.
Виконаний позивачем розрахунок вимоги
на суму 10 361,08 грн. виконаний невірно.

До спірних правовідносин суд
застосовує положення ст. 232 п. 6 ГК
України, яким передбачено нарахування
штрафних санкцій протягом 6 місяців з
моменту порушення права кредитора у
грошовому зобов'язанні.

До стягнення підлягає 4 590,34 грн. пені за
періоди прострочення з 21.05.2013р. по
29.12.2013р. В решті вимоги належить
відмовити за необґрунтованістю.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем
нараховано Відповідачу 6 140,93 грн.
інфляційних за період з травня 2013 року
по квітень 2014 року включно та 2 167,76 грн.
3% річних за період прострочення з
21.05.2013р. по 30.05.2014р., які просить стягнути
з відповідача. Розрахунок перевірено
судом за допомогою калькулятора
санкцій апаратного комплексу
«Ліга-Закон».

Виконаний позивачем розрахунок вимоги
не перевищує суми можливого стягнення
розміру інфляційних збитків та 3%
річних з простроченої суми за спірний
період, що виконаний судом. 6 140,93 грн.
інфляційних збитків та 2 167,76 грн. - 3%
річних підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог та стягнути на користь
позивача 2 391,72 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Уманського комунального
підприємства «Комунальник», Черкаська
область, м. Умань, вул. Шолом Алейхема, 30,
, р/р 83 в ВАТ
«Ощадбанк», МФО 354671

на користь ПАТ «Черкасиобленерго», (м.
Черкаси, вул. Гоголя, буд. 285,
ідентифікаційний код 22800735), в особі
Уманських енергетичних мереж,
Черкаська область, м. Умань, вул.
Енергетична, 14, ідентифікаційний код
05434625, р/р 3688 філії Черкаське ОУ АТ
«Ощадбанк», МФО 354507

106 687,00 грн. основного боргу, 4 590,34 грн.
пені, 2 167,76 грн. 3% річних, 6 140,93 грн.
інфляційних та 2 391,72 грн. судового
збору.

В решті вимог відмовити за
необгрунтованістю.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 25.07.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба