м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12674/14 23.07.14

за позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група" до
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"НАСТА" провідшкодування шкоди в
порядку регресу 6 189,45 грн. суддя Пукшин
Л.Г.

Представники:

від позивача Пахолок Т.П. -
представник за довіреністю № 0113-347 від
27.12.13;від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 23.07.2014, в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія «Українська страхова група»
до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста» про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 6 189,45 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ
«СК "Українська страхова група» на
підставі договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № 28-2815-12-00144 від 06.07.2012р.,
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплачено страхове відшкодування
власнику пошкодженого автомобіля
марки "Volkswagen Polo", державний номер
НОМЕР_2, а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Оскільки, цивільна відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля «Lexus», державний номер
НОМЕР_1, водій якого визнаний винним у
скоєнні ДТП, була застрахована ТзДВ
«Страхова компанія «Наста», позивачем
було направлено останньому регресну
вимогу. Враховуючи, що відповідачем не
відшкодовано заявлену суму збитків,
позивач просить стягнути з відповідача
6189,45 грн. в якості виплати страхового
відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.06.2014 порушено провадження у
справі № 910/12674/14 за вказаною позовною
заявою та призначено розгляд справи в
судовому засіданні 23.07.2014.

14.07.2014 на адресу господарського суду
надійшла інформація з єдиної
централізованої бази даних МТСБУ щодо
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до якого було
застраховано цивільно-правову
відповідальність власника
транспортного засобу «Lexus», державний
номер НОМЕР_1.

У судове засідання, призначене на
23.07.2014, з'явився представник позивача,
надав пояснення по суті спору, позовні
вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, відзив на позовну
заяву не надав, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про дату та час
судового засідання повідомлений
належним чином, оскільки ухвалу суду
про порушення провадження у справі
було надіслано на адресу відповідача
01103 м. Київ, Залізничне шосе, 6, яка
зазначена позивачем в якості адреси
відповідача у позовній заяві та у
Відомостях з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Зважаючи на те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов за відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

06 липня 2012 року за договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 28-2815-12-00144 ПрАТ
«СК "Українська страхова група» (далі -
позивач) було застраховано автомобіль
марки " Volkswagen Polo", державний номер
НОМЕР_2, страхувальник та вигодонабувач
- ОСОБА_2, строк дії страхового полісу з
07.07.2012 по 06.07.2013.

З Довідки № 9164578 про
дорожньо-транспортну пригоду
вбачається, що 28.02.2013 р. на вулиці Героїв
Дніпра в м. Києві мала місце
дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення за участю автомобілів: «Lexus»,
державний номер НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4 та
автомобіля «Volkswagen Polo", державний номер
НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5, під
керуванням ОСОБА_2.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1 Правил
дорожнього руху України, яку визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП України постановою Оболонського
районного суду м. Києва від 22.03.2013р.
справа № 756/3512/13-п.

01.03.13 страхувальник звернувся до
позивача із повідомленням про настання
події, що має ознаки страхового випадку
та заявою про виплату страхового
відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу марки "Volkswagen Polo",
державний номер НОМЕР_2 в результаті
його пошкодження при ДТП, відповідно до
ремонтної калькуляції № ДККА-24902 від
07.03.13 складає 6829,45 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась
28.02.2013р. за участю застрахованого
автомобіля "Volkswagen Polo", державний номер
НОМЕР_2, згідно складеного страхового
акту № ДККА-24902 від 11.03.13 позивачем було
визначено суму страхового
відшкодування в розмірі 6189,45 грн.,
виплата якого підтверджується
видатковим касовим ордером від 15.03.13.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що якщо
страховик, здійснюючи страхове
відшкодування, не може оцінити її
загальний розмір у зв'язку з
відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
виплата страхового відшкодування
здійснюється у розмірі заподіяної
шкоди, оціненої страховиком. Страховик
має право здійснювати виплати без
проведення експертизи, якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від
19.07.2011 "Судова практика розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування" роз'яснено, що,
визначаючи розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_4, яка керувала
автомобілем «Lexus», державний номер
НОМЕР_1, підтверджується постановою
Оболонського районного суду міста
Києва від 22.03.2013р.

Пунктом 36.4 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»
передбачено, що виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між
відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_3
як страхувальником, було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, що діяв з 06.07.12 по 05.07.13 (Поліс
АВ/3358412), відповідно до якого
забезпечений транспортний засіб -
автомобіль «Lexus», державний номер
НОМЕР_1, ліміт відповідальності за
заподіяну шкоду майну становить 50 000,00
грн., франшиза - 0,00 грн.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля " Volkswagen Polo",
державний номер НОМЕР_2, відповідно до
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» в
межах, передбачених договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності, а до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 28-2815-12-00144 від
06.07.12р, перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до відповідача як
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також
і у постанові Верховного Суду України
№ 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які
згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є
обов'язкові до врахування судом при
прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім
особи, винної у завданні шкоди,
потерпілий у ДТП має також право
одержати майнове відшкодування або за
рахунок страхової організації, якою
застраховане його майно, за правилами і
в порядку, встановленому Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про страхування», або за рахунок
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, що володіє
транспортним засобом, водія якого
визнано винним у ДТП, за правилами та у
порядку, встановленому ЦК України та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший
спосіб захисту чинним законодавством
не обмежене. В даному випадку
потерпілий звернувся за
відшкодуванням майнової шкоди до
позивача, який застрахував його майно -
автомобіль " Volkswagen Polo", державний номер
НОМЕР_2.

В розумінні положень Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивач набув (в порядку
регресу) право на виплату страхового
відшкодування від страховика винної
особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

За договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності (поліс
АВ/3358412) передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну становить 50000 грн., франшиза - 0,00
грн, таким чином з відповідача підлягає
стягненню сума страхового
відшкодування виплаченого позивачем
6189,45 грн., що відповідає розміру
заявлених позовних вимог.

З метою досудового врегулювання спору
позивач звернувся до відповідача з
заявою вих. № 6659/1504-УСГ від 27.01.14 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
яка була отримана відповідачем 28.01.14,
про що свідчить штамп реєстрації
вхідної кореспонденції вх.. № 2144/83.
Проте станом на момент вирішення спору
вказана заборгованість відповідачем
не сплачена.

Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та обмежується
укладеним договором страхування, в
свою чергу зазначеним законом випадки,
коли шкода не відшкодовується
страховиком (або МТСБУ) визначені у ст.
32 і доказів наявності таких суду не
представлено.

Враховуючи не здійснення виплати
відповідачем на користь позивача,
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору в розмірі 1827,00 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
«Наста» (01103 м. Київ, Залізничне шосе,
буд. 6, ідентифікаційний код 35893575) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» (03038 м.
Київ, вул. І. Федорова, буд. 32 літ. А,
ідентифікаційний код 30859524) страхове
відшкодування в сумі 6 189 (шість тисяч
сто вісімдесят дев'ять) грн. 45 коп.,
судовий збір у розмірі 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.07.2014 р.

Суддя
Пукшин Л.Г.