ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Справа № 5010/1631/2012-8/64
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І. за участю
представників сторін:позивачаСєрова
Є.І. дов. від 19.02.2014
рокувідповідачаБабій В.В. дов. від
09.08.2013 рокурозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта"на постановувід 06.02.2014 року
Львівського апеляційного
господарського судуу
справі№5010/1631/2012-8/14 господарського суду
Івано-Франківської області за
позовомПублічного акціонерного
товариства "Укрнафта"доПублічного
акціонерного товариства
"Івано-Франківськцемент"простягнення
боргу та неустойки в сумі 85932,95
грн.ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укрнафта" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Публічного акціонерного товариства
"Івано-Франківськцемент" про стягнення
85932,95 грн., а саме 4181,08 грн. основного
боргу та 81751,87 грн. неустойки.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 25.02.2013
року (суддя Шіляк М.А.), залишеним без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
13.05.2013 року (головуючий суддя Марко Р.І.,
судді Бойко С.М., Бонк Т.Б.), позовні
вимоги задоволено.

З Публічного акціонерного товариства
"Івано-Франківськцемент" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта" стягнуто 4181,08 грн. основного
боргу, 81751,87 грн. неустойки та 1718,65 грн.
судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 29.07.2013 року вказані судові
рішення були скасовані, а матеріали
справи направлені на новий розгляд до
господарського суду
Івано-Франківської області.

24.09.2013 року позивачем було подано до
суду заяву про зменшення позовних
вимог №юр-1777 від 19.09.2013 року, в якій
останній просив стягнути з ПАТ
"Івано-Франківськцемент" 85137,81 грн., з
яких 4181,08 грн. основного боргу та 80956,73
грн. штрафу.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 01.11.2013
року (суддя Максимов Т.В.), залишеним без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
06.02.2014 року (головуючий суддя Скрипчук
О.С., судді Дубник О.П., Матущак О.І.),
позовні вимоги задоволені частково.

З ПАТ "Івано-Франківськцемент" на
користь ПАТ "Укрнафта" стягнуто 4181,08
основного боргу. В решті позову
відмовлено.

Публічне акціонерне товариство
"Укрнафта" звернулося до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 01.11.2013
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
06.02.2014 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення 80956,73 грн. штрафу і прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

На думку заявника суди попередніх
інстанцій відмовляючи у задоволенні
позову в частині стягнення 80956,73 грн.
штрафу господарські суди припустились
порушень норм матеріального права, а
саме не застосовано статті 525, частини 1,
2 статті 538, статті 610, 663, 712 Цивільного
кодексу України та невірно застосовано
приписи статей 538, 612, 613, 653, 693 Цивільного
кодексу України, статтю 221
Господарського кодексу України.

Скаржник зазначає, що суди попередніх
інстанцій не звернули увагу на те, що
позивачем було здійснено вчасно та в
повному обсязі попередню оплату в
рамках додаткової угоди від 14.07.2011 року
№1 до договору від 16.07.2010 року №20/2161-МТР,
як необхідної умови дя виникнення у
відповідача обов'язку здійснити
поставку товару вартістю 669413,12 грн.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, перевіривши в
межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи 16.07.2010 року між ВАТ
"Івано-Франківськцемент"
(правонаступник ПАТ
"Івано-Франківськцемент") в особі філії
Пасічнянський кар'єр нерудних копалин
"Нерудник" (продавець) та ВАТ "Укрнафта"
(правонаступник ПАТ "Укрнафта")
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу №20/2161-МТР, за умовами
якого продавець зобов'язався передати,
а покупець прийняти та оплатити
продукцію (товар), відповідно до
додатку, який є його невід'ємною
частиною договору строком дії до
повного виконання взаємних зобов'язань
сторін (10.1).

Загальна вартість договору
визначається загальною вартістю
товару відповідно до додатку, що є його
невід'ємною частиною (п.4.3 договору).

Розділом 3 договору купівлі-продажу від
16.07.2010 року №20/2161-МТР сторони погодили,
що поставка товарів продавцем
здійснюється у два етапи: 1)
повідомлення продавцем покупця про
готовність до відвантаження товару та
одержання згоди покупця на здійснення
поставки; 2) фактичне здійснення
поставки товарів та прийняття товару
вантажоодержувачем, інформацію про
якого надано покупцем. В той же час,
умовами договору не конкретизовано
форми (способу) вчинення повідомлень
позивача відповідачем про готовність
до відвантаження товару та одержання
згоди покупця на здійснення поставки, а
також повідомлення про
вантажоодержувача товару.

Додатком до договору сторони
передбачили умови поставки товару
(ІНКОТЕРМС 2000) СРТ - станція
Вантажоотримувача. Вантажоодержувачі:
ДНГ-НГВУ "Долинанафтогаз", ДГПЗ-НГВУ
"Долинанафтогаз" для Долинського ГПЗ,
Прик УБР- НГВУ "Долинанафтогаз" для
Прикарпатського УБР та Дол.ТУ - НГВУ
"Долинанафтогаз" для Долинського ТУ.
Станцією Вантажоотримувачів є станція
Долина, Львівської залізниці, код
станції - 387401. Термін поставки - на
протязі липня-грудня 2011 року. Умови
оплати: 20% попередня оплата, 80% по факту
поставки.

Додатковими угодами до договору
№20/2161-МТР від 16.07.2010 року (№1 від 14.07.2011
року, № 2 від 30.08.2011 року та №3 від 03.10.2011
року) вносилися зміни до основного
договору, що стосувалися вартості
товару; загальна вартість товару, що
поставляється, згідно додаткової угоди
№3 від 03.10.2011 року склала 674714,01грн.

Пунктом 7.7 договору сторони
передбачили, що за порушення терміну
поставки або недопоставки товару
продавець сплачує штраф у розмірі 15%
від суми простроченого або
недопоставленого згідно додатку
товару.

Також судами встановлено, що позивачем
було перераховано на рахунок позивача
133882,62 грн. попередньої оплати за щебінь
з природного каменя, що
підтверджується копіями платіжних
доручень від 09.08.2011 року.

Відповідачем, в свою чергу, здійснено
поставку товару на суму 129701,54 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №РН-0002386 від 30.08.2011 року,
№РН-0003132 від 13.10.2011 року, №РН-0003199 від
19.10.2011 року, № РН-0003334 від 27.10.2011 року,
№РН-0003388 від 31.10.2011 року, № РН-0003858 від
30.11.2011 року та актами
приймання-передачі продукції (товарів)
за кількістю та якістю (на
відповідальне зберігання) №227 від
30.08.2011 року, №293 від 13.10.2011 року, №304 від
21.10.2011 року, №323 від 31.10.2011 року, №329 від
02.11.2011 року, №387 від 30.11.2011 року.

Листом №42/8 від 25.01.2012 року відповідач
повідомив позивача про те, що станом на
31.12.2011 року обидві сторони належним
чином виконали зобов'язання за спірним
договором та запропонував припинити
дію договору з 25.01.2012 року.

15.05.2012 року позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
№ юр-904 щодо сплати на користь ПАТ
"Укранафта" 81751,87 грн. штрафу на підставі
пункту 7.7 договору та 4181,08 грн. коштів,
що становить різницю між сумою
попередньої оплати, здійсненої
позивачем, та вартістю поставленого
відповідачем товару. Зазначена
претензія залишена відповідачем без
відповіді та задоволення.

Позивач листом №юр-2161 від 28.11.2012 року
повідомив відповідача про відмову від
прийняття товару на суму 545012,74грн.,
поставка якого була прострочена.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача боргу у
розмірі 4181,08 грн. суди дійшли висновку,
що ця сума складає різницю між сумою
попередньої оплати та вартістю
поставленого відповідачем товару та
сторонами не заперечується.

Щодо відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення 80956,73грн. штрафу
суди попередніх інстанцій виходили із
того, що згідно пункту 5 додатку до
договору сторони передбачили умови
оплати товару: 20% попередньої оплати, 80%
по факту поставки.

В силу статті 538 Цивільного кодексу
України виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання. Сторона, яка
наперед знає, що вона не зможе виконати
свого обов'язку, повинна своєчасно
повідомити про це другу сторону. Якщо
зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією із сторін, незважаючи
на невиконання другою стороною свого
обов'язку, друга сторона повинна
виконати свій обов'язок.

Статтею 653 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо.

Згідно з приписами статті 221
Господарського кодексу України
кредитор вважається таким, що
прострочив виконання господарського
зобов'язання, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не
виконав дій, що передбачені законом,
іншими правовими актами, або
випливають із змісту зобов'язання, до
вчинення яких боржник не міг виконати
свого зобов'язання перед кредитором. У
разі якщо кредитор не виконав дій,
зазначених у частині першій цієї
статті, за погодженням сторін
допускається відстрочення виконання
на строк прострочення кредитора.
Аналогічне правило міститься у
частинах 1, 2 статті 613 Цивільного
кодексу України.

У разі невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі, згідно частини 3 статті 538
Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що в договорі обов'язок
продавця провести поставку товару є
зустрічним по відношенню до обов'язку
покупця провести передоплату товару,
суд першої інстанції, з яким погодився
і апеляційний суд, дійшов вірного
висновку, що не проведення передоплати
у повній сумі є простроченням
кредитора, а відтак до внесення
покупцем на рахунок продавця
відповідної суми попередньої оплати,
боржник не мав обов'язку по поставці
товару та не повинен нести
відповідальність за невиконання
вказаного обов'язку, передбаченого
пунктом 7.7 договору №20/21162- МТР від
16.07.2010 року.

Крім того, як встановлено судами,
позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач недопоставив товар.

Одночасно листом від 25.11.2012 року
позивач відмовився від прийняття
простроченої поставки.

Згідно частини 3 статті 612 Цивільного
кодексу України якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання.

Правовим наслідком відмови у такому
випадку є відшкодування збитків, а не
стягнення неустойки.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що господарські суди попередніх
інстанцій в порядку статті 43, 101
Господарського процесуального кодексу
України всебічно, повно і об'єктивно
розглянули в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності;
дослідили, встановили та надали
юридичну оцінку наданим сторонами
доказам та дійшли обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Твердження заявника про порушення
судом норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження, суперечать матеріалам
справи та зводяться до переоцінки
доказів, що відповідно статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України не входить до компетенції
касаційної інстанції, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
рішення та постанови у даній справі
колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Івано -
Франківської області від 01.11.2013 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 06.02.2014 року у
справі № 5010/1631/2012-8/64 господарського
суду Івано - Франківської області
залишити без змін.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта"
залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач