номер провадження справи 20/29/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2014
Справа № 908/1963/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арис-Юг" (03028, м. Київ,
пр. Науки, 41, оф. 442)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Магістраль-В" (71700,
Запорізька область, м. Токмак, вул.
Гоголя, 130/1; фактична адреса: 71708,
Запорізька область, м. Токмак, вул.
Гоголя, 130)

про стягнення суми 126264,64 грн.

Суддя Гандюкова
Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Коркін П.П. (дов. б/н від
10.01.2014 р.);

Від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з
відповідача суми 121853,75 грн., із яких:
113099,80 грн. - основна
заборгованість, 4324,48 грн. - пені, 3732,29
грн. - інфляційних, 697,18 грн. - 3 %
річних.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 11.06.2014 р.
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/1963/14,
справі присвоєно номер провадження
20/29/14, справу призначено до розгляду на
26.06.2014 р. На підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладався на 15.07.2014 р.,
31.07.2014 р.

В судовому засіданні 31.07.2014 р. справу
розглянуто, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

15.07.2014 р. від позивача надійшло письмове
клопотання про внесення зміни
інфляційної суми боргу, яке по суті є
заявою про збільшення розміру позовних
вимог. Відповідно до даного клопотання
позивач нарахував інфляцію за
квітень-травень 2014 р. на суму 8143,18 грн.,
яку просить стягнути. Зазначене
клопотання було направлено
відповідачу, що підтверджується
фіскальними чеками від 21.07.2014 р. та
описами вкладення у цінний лист.
Позивачем здійснено доплату судового
збору в розмірі 88,21 грн. на підставі
платіжного доручення № 2089 від 18.07.2014 р.

Заява (клопотання) про збільшення
розміру позовних вимог прийнята судом
до розгляду на підставі ст. 22 ГПК
України.

Позивач підтримав позовні вимоги,
викладені у позовній заяві, з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог, та на підставі
ст.ст. 624, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 198, 230 ГК
України, умов договорів № 375, № 375/4 від
12.01.2012 р. просить позов задовольнити,
стягнути з відповідача суму 126264,64 грн.,
із яких: 113099,80 грн. - основна
заборгованість, 4324,48 грн. - пені, 8143,18
грн. - інфляційних, 697,18 грн. - 3 % річних.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, отримання відповідачем
ухвали про порушення провадження у
справі та призначення справи до
розгляду підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (а.с. 75-76). 26.06.2014 р. від
відповідача надійшло письмове
клопотання про відкладення розгляду
справи в межах строків, встановлених
ст. 69 ГПК України. Зазначено, що в судове
засідання 26.06.2014 р. відповідач з'явитися
не може, оскільки в цей день є учасником
іншої справи та позбавлений можливості
виконати вимоги суду.Вимоги суду,
викладені в ухвалі від 11.06.2014 р., виконає
в повному обсязі із обов'язковою явкою
в судове засідання уповноваженого
представника. Клопотання відповідача
було задоволено, розгляд справи
відкладено. Натомість, відповідач у
судові засідання, призначені на 15.07.2014
р. та 31.07.2014 р., не з'явився, витребувані
ухвалами суду документи, в т.ч.
письмовий відзив, не надав. Причини
неявки суду не повідомив.

Суд визнав можливим розглянути справу
відповідно до ст. 75 ГПК України на
підставі наявних у ній документів.

Розглянувши матеріали справи,
оригінали яких оглядалися в судовому
засіданні, заслухавши пояснення
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.01.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Арис-Юг» (товариство
за договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Магістраль-В»
(підприємство за договором, відповідач
у справі) укладений договір № 375, згідно
з умовами якого позивач надає
відповідачу послуги по заправці
автотранспорту відповідача та
додаткові послуги на підставі
пред'явлених останнім пластикових
карток (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 позивач
зобов'язався: передати відповідачу по
акту пластикові картки в узгодженому
асортименті та кількості на умовах
договору та протоколів до нього;
забезпечити заправку дизельним
пальним автотранспорт відповідача на
автозаправних станціях при пред'явлені
пластикової картки.

У розділі 3 договору сторони обумовили
вартість послуг та порядок розрахунків
за договором. Відповідно до п. 3.1 ціна
послуг по заправці автотранспорту,
діюча між сторонами для розрахунків по
даному договору, визначається на
підставі діючої ціни на автозаправній
станції з умовами, передбаченими в
протоколах. Фактом надання послуг
являються чеки «АРІС».

Строк, на протязі якого підприємство
оплачує вартість наданих послуг по
заправці автотранспорту дизельним
паливом, зазначається в протоколі
узгодження умов розрахунків (п. 3.2).

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договір діє з
моменту підписання до 31.12.2012 р. Договір
вважається пролонгованим на кожний
слідуючий календарний рік, якщо за 10
днів до моменту закінчення строку його
дії жодна зі сторін не заявить про
необхідність закінчення строку дії
договору.

Між сторонами до даного договору
підписаний протокол № 1 узгодження
умов розрахунків при обслуговуванні по
пластиковим карткам. Відповідно до п. 2
протоколу встановлений строк оплати
заправки автотранспорту дизельним
пальним: 5 календарних днів з моменту
виставлення рахунку.

12.01.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Арис-Юг» (комісіонер
за договором, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Магістраль-В»
(комітент за договором, відповідач у
справі) укладений договір № 375/4, згідно
з умовами якого позивач відповідно до
договору комісії № 01/01 від 01.01.2011 р. від
свого імені та за рахунок комітента
зобов'язується укладати договори по
наданню послуг по заправці
автотранспорту відповідача дизельним
паливом та отриманню додаткових послуг
на підставі пред'явлених останнім
пластикових карток «АРІС» за межами
митної території України, а відповідач
зобов'язався провести комісіонеру
оплату за надані послуги (п.п. 1.1, 1.2
договору).

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 позивач
зобов'язався: передати відповідачу по
акту пластикові картки в узгодженому
асортименті та кількості на умовах
договору та протоколів до нього;
забезпечити заправку дизельним
пальним автотранспорт відповідача на
автозаправних станціях при пред'явлені
пластикової картки «АРІС».

У розділі 3 договору сторони обумовили
вартість послуг та порядок розрахунків
за договором. Відповідно до п. 3.1 (в
редакції додаткової угоди від 01.09.2013 р.)
ціна послуг по заправці
автотранспорту, діюча між сторонами
для розрахунків по даному договору,
визначається на підставі діючої ціни
на автозаправній станції з умовами,
передбаченими в протоколах. Фактом
надання послуг являються чеки «АРІС».

Строк, на протязі якого відповідач
оплачує вартість наданих послуг по
заправці автотранспорту дизельним
паливом, зазначається в протоколі
узгодження умов розрахунків (п. 3.2).

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договір діє з
моменту підписання до 31.12.2012 р. Договір
вважається пролонгованим на кожний
слідуючий календарний рік, якщо за 10
днів до моменту закінчення строку його
дії жодна зі сторін не заявить про
необхідність закінчення строку дії
договору.

Між сторонами до даного договору
підписаний протокол № 1 від 12.01.2012 р.
узгодження умов розрахунків при
обслуговуванні по пластиковим карткам.
Відповідно до п. 1 протоколу
встановлений строк оплати заправки
автотранспорту дизельним пальним та
додаткових послуг: 5 календарних днів з
моменту виставлення рахунку.

Як пояснив представник позивача у
судовому засіданні, договори №№ 375, 375/4
діють до теперішнього часу.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, вислухавши пояснення
представника позивача, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню на
наступних підставах.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
правових актів, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 901, 903 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 530 ЦК України також
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до умов п. 2.1.1 даних
договорів позивач передав відповідачу
пластикові картки «АРІС», що
підтверджується актами
приймання-передачі пластикових карток:
№ АВК-00268 від 12.01.2012 р., № 268/2 від 06.03.2012 р.,
№ 268/3 від 23.03.2012 р., № 268/4 від 27.07.2012 р., №
268/5 від 01.11.2012 р., № 268/6 від 06.11.2013 р. (а.с.
29-34), підписаними сторонами та
скріпленими печатками.

У п. 2.3.3 договорів №№ 375, 375/4 визначено
обов'язок відповідача приймати від
позивача та підписувати
рахунки-фактури, реєстри та акти
приймання-передачі наданих послуг та
звірки взаємних розрахунків, які є
підтвердженням факту приймання
відповідачем дизельного пального по
пластиковим карткам «АРІС». При
отриманні рахунку-фактури відповідач
зобов'язаний поставити на ньому свою
печатку, підпис уповноваженої особи та
на протязі 3-х днів з дня його отримання
відправити його факсом чи поштою
позивачу на підтвердження того, що
відповідач отримав рахунок-фактуру.
Якщо відповідач не відправив позивачу
рахунок-фактуру, то такий
рахунок-фактура вважається прийнятим
відповідачем. При отриманні
відповідачем рахунку-фактури та
реєстру до нього, а також акту звірки
взаєморозрахунків та при відсутності
заперечень у письмовій формі на
протязі 7 календарних днів із моменту
їх отримання, факт заправки
відповідача дизельним пальним по
пластиковій картці вважається
узгодженим. Відповідно, після
закінчення 7 календарних днів із
моменту їх отримання, зазначені
документи вважаються прийнятими
відповідачем без претензій та є
належними доказами, що підтверджують
факт заправки та узгодження всіх умов
(ціна, кількість, вид, якість) по
відпуску дизельного пального.

Рахунки-фактури на оплату
виставляються щотижня по факсу чи в
електронному вигляді. Реєстри
висилаються щотижня по електронній
пошті, в разі відсутності - по факсу (п.
2.1.3).

У матеріалах справи маються акти
звіряння взаєморозрахунків між
сторонами за 28.02.2014 р. - 02.06.2014 р. (а.с. 35-37),
які складалися позивачем відповідно до
п. 2.3.3 договорів.

Також позивачем факсом направлялися
відповідачу рахунки-фактури, які
покладені позивачем у підставу позову:
1) № РФ-с25984 від 06.02.2014 р. на суму 5622,15 грн.,
який оплачений відповідачем 19.02.2014 р.; №
СФ-с26427 від 13.02.2014 р. на суму 12619,06 грн.,
який оплачений позивачем 20 та 24 лютого
2014 р.; 3) № СФ-с26766 від 20.02.2014 р. на суму
30232,50 грн., який оплачений відповідачем
27.02.2014 р. та 05.03.2014 р.; 4) № СФ-с27086 від
27.02.2014р. на суму 7935,65 грн. - не оплачений
відповідачем; 5) № СФ-с27485 від 06.03.2014 р. -
не оплачений відповідачем; 6) № СФ-с26428
від 13.02.2014 р. на суму 48413,08 грн., який
оплачений відповідачем 20, 26, 27 лютого 2014
р.; 7) № СФ-с26767 від 20.02.2014 р. на суму 83788,44
грн., який оплачений частково на суму
73000,00 грн. 05, 06, 13, 20, 27, 31 березня 2014 р.,
заборгованість склала суму 10788,44 грн.; 8)
№ СФ-с27087 від 27.02.2014 р. на суму 108902,75 грн.,
який оплачений частково на суму 45000,00
грн. 17, 18, 25 квітня, 14, 19, 21 травня 2014 р.,
заборгованість склала суму 63902,75 грн.; 9)
№ СФ-с27486 від 06.03.2014 р. на суму 54160,35 грн.,
який відповідачем не оплачений; 10) №
СФ-с27487 від 06.03.2014 р. на суму 5990,65 грн. -
відповідачем не оплачений; 11) № СФ-с27904
від 13.03.2014 р. на суму 2676,00 грн. -
відповідачем не оплачений.

На підтвердження усіх оплат позивачем
долучено до матеріалів справи копії
платіжних доручень, в яких маються
посилання в призначенні платежу на
конкретні виставлені рахунки.

У гарантійному листі відповідача від
02.04.2014 р. № 88 (а.с. 72) зазначено, що за
договорами №№ 375, 375/4 від 12.01.2012 р. у
відповідача мається заборгованість
перед позивачем в сумі 180119,87 грн., яку
відповідач гарантував сплатити в
найкоротший термін.

За договором № 375 від 12.01.2012 р. станом на
31.03.2014 р. заборгованість склала суму
9601,68 грн. (по акту № ЗкП-000124 (375)-У) + 177498,12
грн. заборгованість станом на 31.03.2014 р.
(по акту № ЗкП-000124 (375)-З) за договором №
375/4 від 12.01.2012 р., всього - 187099,80 грн.
Відповідачем сплачено суму 74000,00 грн. в
квітні-травні 2014 р. Таким чином
заборгованість становить суму 113099,80
грн.

Розрахунок заборгованості позивачем
здійснений вірно, позовні вимоги в цій
частині законні, підтверджені
матеріалами справи та задовольняються
повністю.

Позивачем також заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені в сумі
61,61 грн., яка розрахована за період з
13.03.2014 р. по 02.06.2014 р. включно за
договором № 375 від 12.01.2012 р. та пені в
сумі 4262,87 грн. за період з 06.03.2014 р. по
02.06.2014 р. за договором № 375/4 від 12.01.2012 р.
Загальна сума пені згідно з
розрахунком позивача становить 4324,48
грн.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договорів
№№ 375, 375/4 при порушенні строку чи умови
оплати, передбачених договором чи
протоколом узгодження умов
розрахунків, відповідач сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочки платежу. Пеня
розраховується з моменту виникнення
прострочки платежів та до моменту
повного погашення відповідачем
заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), є його
порушенням, у разі якого настають
правові наслідки, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною 2 ст. 343 ГК України
встановлено, що платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Як було встановлено судом,
відповідач оплату послуг здійснював
несвоєчасно.

Позивачем за договором № 375
нараховано за період з 13.03.2014 р. по 02.06.2014
р. пеню за рахунком № СФ-с27485 від 06.03.2014
р. на суму 1666,03 грн. (сума пені 61,61 грн.).
Перевіривши розрахунок позивача, судом
встановлено, що за заявлений період
пеня становить суму 62,08 грн. (позивачем
допущено арифметичні помилки при
множенні сум).

За договором № 375/4 позивачем
нараховано пеню за рахунком № СФ-с27087
від 27.02.2014 р. на суму 48561,77 грн. боргу за
період з 06.03.2014 р. по 02.06.2014 р. (сума пені
1929,83 грн.), за рахунком № СФ-с27486 від
06.03.2014 р. на суму 54160,35 грн. за період з
13.03.2014 р. по 02.06.2014 р. (сума пені 2017,55 грн.),
за рахунком № СФ-с27487 від 06.03.2014 р. на
суму 5990,65 грн. за період з 13.03.2014 р. по
02.06.2014 р. (сума пені 222,68 грн.), за рахунком
№ СФ-с27904 від 13.03.2014 р. на суму 2676,00 грн.
за період з 20.03.2014 р. по 02.06.2014 р. (сума
пені 92,81 грн.), загальна сума пені,
заявлена позивачем - 4262,87 грн.

Здійснивши перерахунок, судом
встановлено, що за даними рахунками
пеня становить суму 4264,78 грн. (за
рахунками: № СФ-с27087 - 1930,50 грн., №
СФ-с27486 - 2018,03 грн., № СФ-с27487 - 223,21 грн., №
СФ-с27904 - 93,04 грн.).

Позивачем надано заяву від 31.07.2014 р., в
якій зазначено про допущення помилок
при нарахуванні пені за рахунком №
СФ-с27087, разом з тим, позивачем не
зазначено виправлену ним суму пені.

Враховуючи приписи ст. 83 ГПК України
суд, не виходить за межі позовних вимог,
задовольняє заявлену вимогу про
стягнення пені в загальній сумі 4324,48
грн.

Крім того, позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача 3%
річних у розмірі 697,18 грн. за період за 75
днів прострочки (з 20.03.2014 р. по 02.06.2014 р.
включно).

Частиною 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом встановлений факт несвоєчасного
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договорами №№ 375, 375/4,
сума 3% річних розрахована вірно. Таким
чином, до стягнення з відповідача
належить сума 697,18 грн. 3% річних за
заявлений позивачем період.

Позивач просить стягнути з відповідачу
суму 8143,18 грн. інфляційних,
розрахованих із урахуванням
клопотання від 15.07.2014 р. за період з
квітня по травень 2014 р. включно.

Перевіривши розрахунок інфляційних
позивача, судом встановлено, що
інфляційні за квітень-травень 2014 р.
становлять 8171,91 грн. (позивач заявив
суму 8143,18 грн.). Позивачем при
розрахунку інфляційних невірно
визначений індекс інфляції, так, за
квітень-травень 2014 р. індекс інфляції
склав 107,23, тоді як позивачем зазначено
1,072.

Таким чином, до стягнення з
відповідача, враховуючи ст. 83 ГПК,
належить сума 8143,18 грн. інфляційних.

На підставі викладеного, позов
задовольняється повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Магістраль-В» (71700,
Запорізька область, м. Токмак, вул.
Гоголя, буд. 130/1, фактична адреса: 71708,
Запорізька область, м. Токмак, вул.
Гоголя, 130, , п/р 5 в
ПАО «Райффайзен Банк Аваль», МВО 03028) на
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арис-Юг» (03028, м. Київ,
пр. Науки, 41, оф. 442, , п/р
0655 в ПАТ «ВТБ Банк» м. Київ, МФО
321767) суму 113099 (сто тринадцять тисяч
дев'яносто дев'ять) грн. 80 коп. суми
основного боргу, 4324 (чотири тисячі
триста двадцять чотири) грн. 48 коп. пені,
8143 (вісім тисяч сто сорок три) 18 коп.
інфляційної суми боргу, 697 (шістсот
дев'яносто сім) грн. 18 коп. 3% річних, суму
2525 (дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять)
грн. 29 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 05.08.2014 р.

Суддя
Л. П. Гандюкова

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
(складення).