ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" липня 2014 р.Справа № Б-39/147-10

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання
Мазуренко А.О.

за участю сторін:

ліквідатора - Жаров П.В., свід. № 1295 від
27.06.2013 р.,

представника УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова -
Колесник В.В., дов. від 08.01.2014 р.

розглянувши заяву УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова з
грошовими вимогами до боржника

По справі за заявою ВАТ по будівництву,
реконструкції автомобільних шляхів та
шляхових споруд "Харківшляхбуд", м.
Харків

до ВАТ по будівництву, реконструкції
автомобільних шляхів та шляхових
споруд "Харківшляхбуд", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 04.07.2013 р. визнано
Відкрите акціонерне товариство
"Харківшляхбуд" (код 03450502) банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру та
призначено ліквідатором арбітражного
керуючого Жарова П.В.

Ухвалою суду від 24.12.2013 р. затверджено
реєстр вимог кредиторів.

21.05.2014 р. до суду надійшла заява УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
(вх. № 16713 від 21.05.2014 р.) з поточними
грошовими вимогами до боржника в сумі
2787,30 грн. - витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій за травень
2014 р.

Крім того, 16.06.2014 р. до суду надійшла ще
одна заява управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м.Харкова (вх. № 19876 від 16.06.2014р.) з
грошовими вимогами до боржника в сумі
2787,30 грн. - нарахування по виплачених та
доставлених пільгових пенсіях за
червень 2014 р., яка також була призначена
до розгляду в судовому засіданні 24.06.2014
р.

В судове засідання 24.06.2014 р. ліквідатор
не з"явився, результатів розгляду вимог
пенсійного фонду не надав, причин
неявки не повідомив, у зв"язку з чим суд
відклав розгляд вказаних заяв на 29.07.2014
р.

В судовому засіданні 29.07.2014 р.
ліквідатор зазначив, що вимоги УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
в сумі 5574,6 грн. витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за травень
та червень 2014 р. ним не визнані оскільки
вони виникли після визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури, під час якої не виникає
будь-яких нових зобов"язань.

Представник пенсійного фонду надала
заяву (вх. № 23733 від 11.07.2014 р.) в якій
просила суд не розглядати заяву
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
(вх. № 19876 від 16.06.2014р.) з грошовими
вимогами до боржника в сумі 2787,30 грн. -
нарахування по виплачених та
доставлених пільгових пенсіях за
червень 2014 р.

Розглянувши заяву УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
(вх. № 16713 від 21.05.2014 р.) з грошовими
вимогами до боржника в сумі 2787,30 грн. -
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за травень 2014 р. , суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.
Кредитори, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними, а їх вимоги погашаються
в шосту чергу в ліквідаційній
процедурі.

Статтею 1 Закону визначено поняття
кредитора - це юридична або фізична
особа, яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство.

До конкурсних кредиторів належать
також кредитори, вимоги яких до
боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство, у
процедурах банкрутства боржника.

Із дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури згідно з частиною першою 1
статті 23 Закону закінчується
технологічний цикл із виготовлення
продукції, і підприємницька діяльність
банкрута завершується. Строк виконання
всіх грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Водночас, зазначеною статтею
передбачено, що за відповідних
обставин припиняється підприємницька
діяльність банкрута та повноваження
органів управління банкрута щодо
управління банкрутом і розпорядження
його майном, а також повноваження
власника (власників) майна банкрута.

У межах повноважень, визначених
частиною першою 1 статті 25 Закону,
ліквідатор заявляє в установленому
порядку заперечення по заявлених до
боржника вимогах поточних кредиторів
за зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, є
неоплаченими і заявлені кредитором у
межах строку ліквідаційної процедури,
передбаченого частиною другою статті 22
Закону.

Отже, зазначеними нормами Закону,
законодавець чітко встановив, що
поточні вимоги кредитора - це
неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури і
призначення ліквідатора.

В ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута в особі його
органу управління - ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть
виникати виключно у випадках, прямо
передбачених у цьому Законі, а порядок
їх виконання визначений відповідними
нормами Закону про банкрутство. Такими
випадками є зобов'язання з оплати
поточних комунальних і
експлуатаційних витрат та інших
витрат, пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури (ч.8 ст. 41
Закону України про банкрутство).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
платники збору, визначені у частині
другій цієї статті, сплачують до
Пенсійного фонду України у порядку,
визначеному законодавством України.

Процедура стягнення заборгованості зі
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (далі -
страхові внески), сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій та інших
платежів до бюджету Пенсійного фонду
України, нарахування і сплати
фінансових санкцій та пені, а також
відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначена
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р.
за № 64/8663, якою передбачено, що
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій
працівниками підприємства
здійснюється до внесення запису до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Виходячи з викладеного порядку
формування джерел (коштів, призначених
на оплату праці), з яких підприємства та
організації здійснюють внесення до
Пенсійного фонду України плати, що
покривають фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій, та
враховуючи, що відповідно до норм (ч. 2 п.
9 статті 41 Закону про банкрутство) з дня
визнання підприємства банкрутом та
відкриття відносно нього
ліквідаційної процедури працівників
цього підприємства повідомляється про
звільнення в установленому законом
порядку, кошти на оплату праці не
перераховуються, виплата заробітної
плати припиняється, а фонд оплати праці
саме з метою оплати праці працівників з
вказаного часу припиняє своє
формування.

З наданих кредитором заяв вбачається,
що вимоги кредитора в сумі 2787,30 грн.
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за травень 2014 р.
виникли після визнання боржника
банкрутом.

Таким чином, вимоги управління ПФУ не
мають характеру поточних у розумінні
статті 1 Закону, заявлені після
введення ліквідаційної процедури, під
час якої не виникає будь-яких нових
зобов'язань, що можуть бути заявлені в
порядку частини 1 статті 23 Закону.

Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України у
своїх постановах від 18.03.2014 у справі №
6/108-09, від 08.04.2014 р. № 3-8гс14 (10/б-711).

Враховуючи встановлені у справі
обставини та норми чинного
законодавства, які підлягають до
застосування у спірних
правовідносинах, суд вважає за
необхідне відхилити вимоги УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
в сумі 2787,30 грн. витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за травень
2014 р.

Щодо вимог УПФУ в Орджонікідзевському
районі м.Харкова в сумі 2787,30 грн.
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за червень 2014 р.,
враховуючи відмову кредитора від своїх
вимог, суд їх відхиляє.

Керуючись ст.86 ГПК України, ст.ст.23, 38
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом",

УХВАЛИВ:

Відхилити вимоги УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
в загальній сумі 5574,6 грн. витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за травень 2014 р.

Відхилити вимоги УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
в сумі 2787,30 грн. витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за червень
2014 р.

Ухвалу направити ліквідатору, УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова.

Суддя
Усатий В.О.