ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.14р. Справа № 904/4314/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Криворіжхліб", м. Кривий
Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Степове", с. Перше
Травня, Софіївський район,
Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за
поставлений товар в сумі 31 820 грн. 95 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Горюнов Д.В., дов. №908
від 07.07.2014 року;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Криворіжхліб" (далі-Позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Степове"
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості за поставлений товар в
сумі 31 820 грн. 95 коп. - основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням Відповідачем взятих на
себе зобов'язань з оплати за
поставлений Позивачем товар.

03.07.2014 року та вдруге 21.07.2014 року
Відповідач направив на адресу
господарського суду клопотання про
відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представник
Позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Відзив на позов та документи
витребувані ухвалами господарського
суду, а також докази оплати за спірним
договором до суду не надав.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника
Відповідача, оскільки останній
повідомлений про час та місце судового
засідання належним чином (а.с. 149, 157, 158),
а в матеріалах справи наявні документи
необхідні для вирішення спору по суті
та прийняття обґрунтованого рішення.

Клопотання Відповідача про
відкладення розгляду справи суд вважає
таким що не підлягає задоволенню,
оскільки закінчується строк вирішення
спору, встановлений ст. 69 ГПК України та
чергове відкладення розгляду справи
матиме наслідком невиправдане
затягування розгляду справи, що не
узгоджується, зокрема, з положеннями
ст. 6 Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод 1950 року
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Крім того, пунктом 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні. (ч.2 п.
3.9.2 Постанови).

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника Позивача,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

встановив:

В період з 02.01.2012 року по 14.11.2012 року
Позивачем Відповідачу було поставлено
товар відповідно до
товарно-транспортних накладних, які
містяться в матеріалах справи (а.с. 9-134),
всього на загальну суму 51 092 грн. 18 коп.

Статтею 205 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин, для якого
законом не встановлена обов'язкова
письмова форма, вважається вчиненим,
якщо поведінка сторін засвідчує їхню
волю до настання відповідних правових
наслідків.

Надані до справи докази, зокрема,
підписані сторонами
товарно-транспортні накладні свідчать
про укладання між сторонами договору
поставки товару у спрощений спосіб (ст.
181 Господарського кодексу України).

Як вбачається з позовної заяви
Відповідачем частково здійснено
оплату за поставлену продукцію в сумі 19
271 грн. 23 коп., внаслідок чого за ним
утворилась заборгованість в сумі 31 820
грн. 95 коп., що також підтверджується
підписаним між сторонами Актом №1
звірки взаємних розрахунків станом на
02.04.2014 року.

Крім того наявність вказаної
заборгованості також підтверджується
наданим Позивачем до матеріалів справи
оригіналом Акту №2 звірки взаємних
розрахунків від 09.07.2014 року, підписаним
представниками сторін та скріпленим
печатками. (а.с. 159).

У зв'язку з несплатою Відповідачем
вказаної вище заборгованості, 06.05.2014
року Позивач на адресу Відповідача
направив Вимогу від 06.05.2014 року за №607 з
вимогою сплатити вказані вище грошові
кошти. (а.с. 136-138).

Відповідач відповіді на вимогу не
надав, заборгованість не сплатив, у
зв'язку з чим Позивач був вимушений
звернутися до господарського суду з
метою захисту своїх інтересів.

Станом на час розгляду спору сторонами
суду не надано, доказів стосовно сплати
Відповідачем заборгованості в сумі 31
820 грн. 95 коп.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цивільними актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов'язки.

Відповідно статті 530 Цивільного
кодексу України, строк виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати) майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Частиною 3 пункту 1 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України "Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права" №01-06/928/2012 від
17.07.2012 року визначена правова позиція
судів касаційних інстанцій у розгляді
справ стосовно окремих норм Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та інших актів
законодавства, що містять норми
матеріального права, а саме, у випадку
підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України.

Підписані сторонами
товарно-транспортні накладні, за якими
був поставлений товар, є первинними
обліковими документами в розмінні
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", та за своєю
правовою природою та природою
виникненню є аналогічними видатковим
накладним.

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З огляду на вказані вище норми права,
відсутністю зі сторони Відповідача
доказів стосовно проведення оплати на
користь Позивача, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
повністю, зі стягненням з Відповідача
на користь Позивача суми
заборгованості у розмірі 31 820 грн. 95 коп.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
по справі покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 45, 49, 75, 82-85,
116-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити - повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Степове" (53120,
Дніпропетровська області, Софіївський
район, с. Перше Травня, вул. Робітнича,
1-К, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Криворіжхліб"
(50085, Дніпропетровська область, м.
Кривий Ріг, вул. Георга Отса, 6, ) 31 820 грн. 95 коп. - основного боргу, 1
827 грн. 00 коп. - судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
О.І. Красота

Рішення підписано

24.07.2014 р.