ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" липня 2014 р.
Справа № 911/765/14

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг",
м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алекс-Транс Груп", м.
Вишгород

про банкрутство

суддя Лопатін А.В.

за участю представників: згідно
протоколу судового засідання.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області 06.03.2014 р. надійшла заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг"
про банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алекс-Транс Груп" у
порядку ст. ст. 16, 22, 25 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

11.03.2014 р. судом у встановленому чинним
законодавством порядку було зроблено
запит щодо надання кандидатури
арбітражного керуючого на посаду
розпорядника майна ТОВ "Алекс-Транс
Груп".

На вказаний судовий запит 11.03.2014 р.
через комп'ютерну програму
"Діловодство спеціалізованого суду" до
господарського суду Київської області
довідки з кандидатурою арбітражного
керуючого на посаду розпорядника майна
боржника за результатами застосування
автоматизованої системи не надійшло.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.03.2014 р. прийнято вказану
заяву до розгляду та її розгляд у
підготовчому засіданні призначено на
26.03.2014 р.

12.03.2014 р. на зазначений вище судовий
запит від 11.03.2014 р. через комп'ютерну
програму "Діловодство
спеціалізованого суду" до
господарського суду Київської області
за результатами застосування
автоматизованої системи надійшла
довідка з кандидатурою арбітражного
керуючого Гупала Тараса
Вальдемаровича на посаду розпорядника
майна боржника.

14.03.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
арбітражний керуючий Титаренко М.О.
подав заяву про участь у даній справі.

Як зазначено вище, довідка з
кандидатурою арбітражного керуючого
на посаду розпорядника майна у даній
справі надійшла до суду лише 21.03.2014 р., у
той час, як заяву про банкрутство судом
було прийнято 11.03.2014 р., відповідно, у
суду не було можливості направити
арбітражному керуючому Гупалу Т.В.
ухвали суду від 11.03.2014 р. та зобов'язати
останнього надати заяву на участь у
даній справі.

З огляду на вищевказані обстави, задля
уникнення порушення прав учасників
судового процесу, судом ухвалою від
26.03.2014 р. було відкладено розгляд заяви
про порушення провадження у справі про
банкрутство ТОВ "Алекс-Транс Груп" у
підготовчому засіданні на 03.04.2014 р. та
зобов'язано арбітражного керуючого
Гупала Т.В. надати заяву про участь у
даній справі.

03.04.2014 р. на адресу електронної пошти
господарського суду Київської області
надійшла заява арбітражного керуючого
Гупала Т.В. про участь у даній справі.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.04.2014 р. порушено
провадження у даній справі, визнано ТОВ
"УніКредит Лізинг" кредитором ТОВ
"Алекс-Транс Груп" з безспірними
грошовими вимогами у розмірі 1179632,84 грн.
та вимогами по неустойці у розмірі 36902,79
грн., введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів, відповідно до ст. 19
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", введено
процедуру розпорядження майном ТОВ
"Алекс-Транс Груп" та призначено у
справі розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого Гупала Тараса
Вальдемаровича, направлено
повідомлення на оприлюднення на
офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України
оголошення (повідомлення) про
порушення провадження у справі про
банкрутство ТОВ "Алекс-Транс Груп" та
розгляд справи у попередньому
засіданні призначено на 21.05.2014 р.

04.04.2014 р. на офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України
оголошення (повідомлення) про
порушення провадження у справі про
банкрутство ТОВ "Алекс-Транс Груп"
за № 2281.

17.04.2014 р. на адресу господарського суду
Київської області від Реєстраційної
служби Вишгородського РУЮ надійшов
лист від 11.04.2014 р. №493/071-20 у якому
остання зазначає, що боржником було
змінено місцезнаходження на м.
Луганськ, вул. Олексієва, буд.№4.

У п. 10 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
р. N01-06/606/2013 «Про Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 N
4212-VI)» зазначено, що зміна
місцезнаходження боржника після
прийняття до розгляду заяви про
порушення провадження у справі про
банкрутство до порушення провадження у
справі про банкрутство не тягне за
собою зміни підсудності справи і
передачі матеріалів справи до
господарського суду за новим
місцезнаходженням боржника.

Оскільки станом на 11.03.2014 р. боржник
знаходився за адресою: Київська
область, м.Вишгород, вул. Набережна, буд.
7, що підтверджується спеціальним
витягом з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 21.05.2014 р.,
у суду відсутні правові підстави для
направлення матеріалів даної справи за
підсудністю до господарського суду
Луганської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.05.2014 р., у зв'язку з неявкою
в судове засідання розпорядника майна
боржника та невиконанням останнім
вимог ухвали суду від 03.04.2014 р., розгляд
справи у попередньому засіданні суду
відкладено на 12.06.2014 р. та повторно
зобов'язано розпорядника майна ТОВ
"Алекс-Транс Груп" - арбітражного
керуючого Гупало Т.В. виконати вимоги
зазначеної вище ухвали суду.

26.05.2014 р. на адресу господарського суду
Київської області від розпорядника
майна боржника надійшов звіт про
виконану останнім роботу та
повідомлення щодо розгляду заявлених
до ТОВ "Алекс-Транс Груп" кредиторських
вимог.

10.06.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником кредитора - ТОВ
"УніКредит Лізинг" подано клопотання
про усунення від виконання обов'язків
розпорядника майна ТОВ "Алекс-Транс
Груп" арбітражного керуючого Гупало
Т.В.

11.06.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
розпорядником майна боржника подано
звіт про виконану останнім роботу та
реєстр вимог кредиторів ТОВ
"Алекс-Транс Груп".

11.06.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
арбітражним керуючим Щербанем О.М.
подано заяву на участь у справі про
банкрутство ТОВ "Алекс-Транс Груп".

11.06.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником кредитора - ТОВ
"УніКредит Лізинг" подано письмові
пояснення щодо розгляду кредиторських
вимог останнього.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 12.06.2014 р., у зв'язку з неявкою
в судове засідання боржника та
розпорядника майна боржника, розгляд
справи у попередньому засіданні суду
відкладено на 25.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.06.2014 р. розгляд справи у
попередньому засіданні відкладено на
16.07.2014 р.

03.07.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представник заявника подав письмові
пояснення щодо додаткових грошових
вимог останнього.

11.07.2014 р. . через канцелярію
господарського суду Київської області
представником ТОВ «АД Шина» подано
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів витребуваних
ухвалою суду.

Боржник, належним чином повідомлений
про дату, час і місце судового
засідання ухвалами суду від 05.05.2014 р.,
21.05.2014 р., 12.06.2014 р. та 25.06.2014 р. явку
представника в судове засідання не
забезпечив, про причини неявки суд не
повідомив.

У п.п. 3.9.1, 3.9.2 роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", вказано, що особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р.
№ 755-IV, якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Представником заявника, на виконання
вимог ухвал суду, подано витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, з
якого вбачається, що місцезнаходженням
відповідача є: м. Луганськ, вул.
Олексієва, буд.№4, що свідчить про те, що
останній був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, оскільки копії винесених судом
ухвал були направлені на вказану
адресу.

Враховуючи те, що нез'явлення боржника
не перешкоджає розгляду справи по суті,
а матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути кредиторські вимоги у
відсутності боржника, за наявними у
справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

У судових засіданнях, розглянувши
кредиторські вимоги до ТОВ "Алекс-Транс
Груп" та заслухавши пояснення
розпорядника майна боржника та
представників кредиторів, суд

встановив:

Як зазначено вище, офіційне
оприлюднення відомостей про порушення
провадження у справі №911/765/14 про
банкрутство ТОВ "Алекс-Транс Груп" було
розміщено на веб-сайті Вищого
господарського суду України 04.04.2014 р. за
№2281.

Згідно з частиною першою статті 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство. Відлік строку на
заявлення грошових вимог кредиторів до
боржника починається з дня офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство.
Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає.

Відповідно до частини другої ст. 25
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" у
попередньому засіданні господарський
суд розглядає всі вимоги кредиторів, у
тому числі щодо яких були заперечення
боржника і які не були внесені
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів, а також ті, що визнані
боржником та внесені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, і
вирішує питання про його затвердження.

Протягом встановленого Законом
тридцятиденного строку до
господарського суду Київської області
з заявами про визнання конкурсними
кредиторами ТОВ "Алекс-Транс Груп"
звернулись: ТОВ «ЗакарпатЄвроТранс» з
грошовими вимогами у розмірі 79036,24грн.,
Вишгородська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області з грошовими вимогами
у розмірі 519036,31 грн., ТОВ «Старт Київ» з
грошовими вимогами у розмірі 11519,96 грн.,
ТОВ «Фірма Старт.» з грошовими вимогами
у розмірі 23391,56 грн. та ТОВ «УніКредит
Лізинг» з додатковими грошовими
вимогами у розмірі 33041672,09 грн.

Крім того, з порушенням встановленого
Законом тридцятиденного строку до
господарського суду Київської області
з заявами про визнання кредиторами ТОВ
"Алекс-Транс Груп" звернулись ТОВ
«Євротранссервіс» з грошовими
вимогами у розмірі 61015,14 грн. та ТОВ «АД
Шина» з грошовими вимогами у розмірі
77903,97 грн.

Розглянувши вказані вище грошові
вимоги у судовому засіданні, судом
встановлено наступне:

1. Щодо вимог ТОВ «ЗакарпатЄвроТранс» у
розмірі 79036,24грн.

01 липня 2010 року між ТОВ
«ЗакарпатЄвроТранс» (перевізник,
заявник у справі) та ТОВ "Алекс-Транс
Груп" (замовник, боржник у справі) було
укладено договір №01/07/2010 перевезення
вантажів (надалі договір), відповідно
до п. 1.1. якого перевізник
зобов'язується надавати послуги по
організації і виконанню міжнародних
перевезень вантажних і легкових
автомобілів з пунктів відправки в
об'ємах і до пунктів призначення, кі
визначаються замовником відповідно до
п. 2.1. даного договору, а замовник
зобов'язується надавати вантаж для
перевезення, забезпечувати приймання
вантажу вантажоотримувачем і
сплачувати кошти за отримані послуги.

За надані послуги замовник сплачує
перевізнику плату, розмір якої
погоджується сторонами і зазначається
в кожній конкретній заявці (п. 4.1.
договору).

Відповідно до п. 4.2. договору плата за
послуги замовником здійснюється в
гривнях, шляхом перерахування грошових
кошті на розрахунковий рахунок
перевізника, вказаний у п. 10 даного
договору, протягом 1ти календарних днів
з дати отримання замовником належним
чином оформлених документів для оплати
послуг.

На виконання умов вказаного вищого
договору заявник надав боржнику
послуги, що підтверджується актами
здачі-прийомки виконаних робіт
(надання послуг) від № ОА-0003251 від 28.11.2012
р. на суму 16509,06 грн., №ОА-0003264 від 28.11.2012
р. на суму 33018,12 грн., №ОА-0003312 від 28.11.2012
р. на суму 16509,06 грн.№ОА-0003421 від 29.11.2012 р.
на суму 10000,00 грн., №ОА-0003487 від 24.12.2012 р.
на суму 5000,00 грн. №ОА-0003503 від 24.12.2012 р. на
суму 6000,00 грн., №ОА-0003504 від 24.12.2012 р. на
суму 5000,00 грн. та №ОА-0003518 від 26.12.2012 р. на
суму 7000,00 грн., всього на суму 99036,24грн.

У свою чергу, як зазначає заявник,
боржник взяті на себе зобов'язання за
вказаним вище договором у частині
оплати наданих заявником послуг не
виконав у повному обсязі, сплативши
лише 20000,00 грн., у зв'язку з чим, у
боржника станом на дату судового
засідання рахується заборгованість
перед заявником у розмірі 79036,24 грн.

05.12.2013 р. між кредитором та боржником
було підписано та скріплено відтисками
печаток сторін акт звірки розрахунків,
з якого вбачається, що станом на 30.11.2013
р. за боржником рахувалася
заборгованість перед кредитором у
розмірі 79036,24 грн.

Станом на дату судового засідання ТОВ
"Алекс-Транс Груп" належних та
допустимих доказів сплати боргу у
розмірі 79036,24 грн. до суду не подано.

З огляду на вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання ТОВ "Алекс-Транс Груп" своїх
зобов'язань щодо оплати послуг наданих
заявником за вказаним вище договором у
розмірі 79036,24 грн., при наданні послуг на
загальну суму 99036,24 грн.

Згідно з частиною першою ст. 909
Цивільного кодексу України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини першої ст. 916
Цивільного кодексу України, за
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти стягується провізна плата у
розмірі, що визначається за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом або іншими
нормативно-правовими актами. Якщо
розмір провізної плати не визначений,
стягується розумна плата.

В ході розгляду кредиторської вимоги
заявником належними та допустимими
доказами доведено той факт, що
заборгованість боржника перед
ТОВ «ЗакарпатЄвроТранс»
по неоплачених послугах складає 79036,24
грн.

Оскільки заборгованість боржника
перед заявником на час винесення
ухвали не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, суд визнає ТОВ
«ЗакарпатЄвроТранс» кредитором ТОВ
"Алекс-Транс Груп" з сумою
кредиторських вимог у розмірі 79036,24
грн., які підлягають задоволенню у
четверту чергу та 1218,00 грн. (судовий
збір), які підлягають задоволенню у
першу чергу.

2. Щодо грошових вимог Вишгородської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
у розмірі 519036,31 грн.

Факт наявності заборгованості у
розмірі 519036,31 грн., з яких 501151,83 грн. -
сума боргу по авансових платежах з
податку на додану вартість та 17884,48грн.
пеня, у боржника перед кредитором
підтверджується податковими
деклараціями за перші квартали 2012 року
та 2013 року та податковою вимогою від
20.02.2013 р. №104.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.137 п.14.1 ст. 14 ПК України
орган стягнення - державний орган,
уповноважений здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах повноважень,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п.14.1
ст.14 ПК України).

Статтею 15 ПК України встановлено, що
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають
право, одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно пп.16.1.4 п.16.4 ст. 16 ПК України,
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим кодексом
та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк (38.1 ст. 38 ПК
України).

Не підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК
України).

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду кредиторської вимоги,
кредитором належними та допустимими
доказами доведено той факт, що
заборгованість банкрута перед
Вишгородською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області становить 519036,31 грн.,
з яких 501151,83 грн. - сума боргу по
авансових платежах з податку на додану
вартість та 17884,48грн. пеня.

Станом на дату судового засідання ТОВ
"Алекс-Транс Груп" належних та
допустимих доказів сплати боргу у
розмірі 519036,31 грн. до суду не подано.

Оскільки заборгованість кредитора
перед боржником на час винесення
ухвали не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, суд визнає
Вишгородську ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області кредитором ТОВ
"Алекс-Транс Груп" з грошовими вимогами
у розмірі 519036,31 грн., з яких 501151,83 грн. -
сума боргу по авансових платежах з
податку на додану вартість та 17884,48грн.
пеня.

Відповідно до п. 3 та п.6 частини першої
ст. 45 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у третю чергу
задовольняються вимоги щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів); у шосту чергу
задовольняються інші вимоги.

Згідно зі статтею 8 ПК в Україні
справляються загальнодержавні і
місцеві податки і збори (обов'язкові
платежі), вичерпний перелік яких
міститься у статтях 9 і 10 вказаного
кодексу.

Кодекс не відносить суми неустойки
(штрафу, пені) і фінансових санкцій, що
стягуються до бюджетів за порушення
податкового законодавства, до
категорії податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Вищого господарського суду
України від 17.11.2010 р. у справі №Б24/198-10.

Таким чином, податковий борг по пені та
фінансових санкціях підлягають
внесенню до реєстру вимог кредиторів,
згідно з приписами п.6 частини першої
ст. 45 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», у шосту чергу
задоволення.

Враховуючи усе зазначене вище, суд
визнає Вишгородську ОДПІ ГУ Міндоходів
у Київській області конкурсним
кредитором ТОВ "Алекс-Транс Груп" з
сумою кредиторських вимог у розмірі
519036,31 грн., з яких 501151,83 грн. підлягають
задоволенню у третю чергу, а 17884,48 грн. -
у шосту чергу.

3. Щодо грошових вимог ТОВ «Старт Київ»
у розмірі 11519,96 грн.

03 жовтня 2013 року ТОВ «Старт Київ» було
здійснено поставку товару ТОВ
"Алекс-Транс Груп", що підтверджується
видатковою накладною №РН-0001334 від
03.10.2013 р. на суму 10880,00 грн.

Факт отримання боржником - ТОВ
"Алекс-Транс Груп", товару за видатковою
накладною №РН-0001334 від 03.10.2013 р. на суму
10880,00 грн. через представника
підтверджується наявними в матеріалах
справи копією зазначеної накладної,
яка містить підпис представника
боржника в графі "отримав(ла)" та копією
довіреності №118 від 03.10.2013 р., яку видано
боржником Царику Олександру
Миколайовичу на отримання від
кредитора товару. Вказана довіреність
підписана керівником та головним
бухгалтером боржника, та містить
відтиск печатки ТОВ "Алекс-Транс Груп".

Відповідно до ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відтак, судом встановлено, що шляхом
передачі кредитором та прийняття
боржником товару сторони уклали
договір поставки у спрощений спосіб.

У свою чергу, як зазначає заявник,
боржник взяті на себе зобов'язання у
частині оплати поставленого заявником
товару не виконав, у зв'язку з чим, у
боржника станом на дату судового
засідання рахується заборгованість
перед заявником у розмірі 10880,00 грн.

ТОВ "Алекс-Транс Груп" належних та
допустимих доказів сплати боргу у
розмірі 10880,00 грн. до суду не подано.

З огляду на вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання ТОВ "Алекс-Транс Груп" своїх
зобов'язань щодо оплати вартості
товару поставленого заявником на суму
10880,00 грн.

Згідно з частиною першою ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами частини першої статті 692
Цивільного кодексу України
передбачено: покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

В ході розгляду кредиторської вимоги
заявником належними та допустимими
доказами доведено той факт, що
заборгованість боржника перед ТОВ
«Старт Київ» складає 10880,00 грн.

Крім того, заявник просить визнати
останнього кредитором боржника з
грошовими вимогами по 3% річних у
розмірі 187,79 грн. та інфляційних втратах
у розмірі 452,17грн., які нараховано за
період з 04.10.2013 р. по 02.05.2014 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з приписами частини третьої ст.
19 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд
відмовляє у задоволені суми 3% річних,
яку заявником нараховано з 03.04.2014 р. по
02.05.2014 р., оскільки ухвалою
господарського суду Київської області
від 03.04.2014 р. було порушено провадження
у даній справі та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Зробивши розрахунок 3% річних за період
з 04.10.2013 р. по 02.04.2014 р., судом
встановлено, що сумою 3% річних, яка
підлягає визнанню є 161,86 грн.

Зробивши розрахунок інфляційних втрат
за період з 04.10.2013 р. по 02.04.2014 р., судом
встановлено, що сума розрахунку
заявника відповідає сумі розрахунку
суду.

Оскільки заборгованість боржника
перед заявником на час винесення
ухвали не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, суд визнає ТОВ
«Старт Київ» кредитором ТОВ
"Алекс-Транс Груп" з сумою
кредиторських вимог у розмірі 11494,03
грн., які підлягають задоволенню у
четверту чергу та 1218,00 грн. (судовий
збір), які підлягають задоволенню у
першу чергу.

4. Щодо грошових вимог ТОВ «Фірма
Старт.» у розмірі 23391,56 грн.

15 жовтня 2013 року ТОВ «Фірма Старт.» було
здійснено поставку товару ТОВ
"Алекс-Транс Груп", що підтверджується
видатковою накладною №РН-0000166 від
15.10.2013 р. на суму 27200,00 грн.

Факт отримання боржником - ТОВ
"Алекс-Транс Груп", товару за видатковою
накладною №РН-0000166 від 15.10.2013 р. на суму
27200,00 грн. через представника
підтверджується наявними в матеріалах
справи копією зазначеної накладної,
яка містить підпис представника
боржника в графі "отримав(ла)" та копією
довіреності №124 від 15.10.2013 р., яку видано
боржником Царику Олександру
Миколайовичу на отримання від
кредитора товару. Вказана довіреність
підписана керівником та головним
бухгалтером боржника, та містить
відтиск печатки ТОВ "Алекс-Транс Груп".

Відповідно до ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відтак, судом встановлено, що шляхом
передачі кредитором та прийняття
боржником товару сторони уклали
договір поставки у спрощений спосіб.

У свою чергу, як зазначає заявник,
боржник взяті на себе зобов'язання у
частині оплати поставленого заявником
товару не виконав у повному обсязі,
сплативши лише 5000,00грн., у зв'язку з чим,
у боржника станом на дату судового
засідання рахується заборгованість
перед заявником у розмірі 22200,00 грн.

ТОВ "Алекс-Транс Груп" належних та
допустимих доказів сплати боргу у
розмірі 22200,00 грн. до суду не подано.

З огляду на вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання ТОВ "Алекс-Транс Груп" своїх
зобов'язань щодо оплати вартості
товару поставленого заявником на суму
22200,00 грн.

Згідно з частиною першою ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами частини першої статті 692
Цивільного кодексу України
передбачено: покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

В ході розгляду кредиторської вимоги
заявником належними та допустимими
доказами доведено той факт, що
заборгованість боржника перед ТОВ
«Фірма Старт.» складає 22200,00 грн.

Крім того, заявник просить визнати
останнього кредитором боржника з
грошовими вимогами по 3% річних у
розмірі 308,37 грн. та інфляційних втратах
у розмірі 830,28 грн., які нараховано за
період з 16.10.2013 р. по 02.05.2014 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з приписами частини третьої ст.
19 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд
відмовляє у задоволені суми 3% річних,
яку заявником нараховано з 03.04.2014 р. по
02.05.2014 р., оскільки ухвалою
господарського суду Київської області
від 03.04.2014 р. було порушено провадження
у даній справі та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Зробивши розрахунок 3% річних за період
з 04.10.2013 р. по 02.04.2014 р., судом
встановлено, що сумою 3% річних, яка
підлягає визнанню є 308,37 грн.

Зробивши розрахунок інфляційних втрат
за період з 04.10.2013 р. по 02.04.2014 р., судом
встановлено, що сумою інфляційних
втрат, яка підлягає визнанню є 821,40 грн.

Оскільки заборгованість боржника
перед заявником на час винесення
ухвали не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, суд визнає ТОВ
«Фірма Старт.» кредитором ТОВ
"Алекс-Транс Груп" з сумою
кредиторських вимог у розмірі 23329,77
грн., які підлягають задоволенню у
четверту чергу та 1218,00 грн. (судовий
збір), які підлягають задоволенню у
першу чергу.

5. Щодо додаткових грошових вимог ТОВ
«УніКредит Лізинг» у розмірі 33041672,09
грн.

5.1. Судом встановлено, що між ТОВ
«УніКредит Лізинг» (лізингодавець,
кредитор у справі) та ТОВ "Алекс-Транс
Груп" (лізингоодержувач, боржник у
справі) було укладено наступні
договори фінансового лізингу:

- № 568-LD від 22.05.2008 p.;

- № 569-LD від 22.05.2008 p.;

- № 634-LD від і 7.06.2008 p.;

- № 635-I.D від 1 7.06.2008 p.;

- №779-LD від 21.08.2008 p.;

- №820-LD від 25.08.2008 p.;

- №879- LD від 10.10.2008 p.;

- №885-LD від 14.10.2008 p.;

- №896-LD від 21.10.2008 p.;

- №897-LD від 21.10.2008 p.;

- №944-LD від 02.12.2008 p.;

- № 945-LD від 02.12.2008 p.;

- №946-LD від 02.12.2008 p.;

- №947-LD від 02.12.2008 p.;

- № 950-LD від 05.12.2008 p.;

- №969-LD від 17.12.2008 p.;

- №970- LD від 17.12.2008 p. (далі договори
лізингу).

Згідно п. 1. 1 договорів лізингу ТОВ
«УніКредит Лізинг» бере на себе
зобов'язання придбати предмет лізингу
у власність від продавця (відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов, передбачених у
цьому договорі, зокрема, у додатку № 1
цих договорів) та передати предмет
лізингу у користування
лізингоодержувачу на строк та умовах,
визначених цими договорами, з
урахуванням того, що продавець був
обраний лізингоодержувачем.

На виконання умов вказаних договорів
лізингу ТОВ «УніКредит Лізинг»
передало боржнику предмети лізингу, що
підтверджується наступними актами
приймання-передачі:

- від 29.07.2008 р. та 24.09.2008 р. до договору
фінансового лізингу № 568-LD від 22.05.2008p.,

- від 24.09.2008 р. до договору фінансового
лізингу № 569-LD від 22.05.2008 р.,

- від 18.06.2008 р. до договору фінансового
лізингу № 634-LD від 17.06.2008 p.,

- від 26.07.2008 р. до договору фінансового
лізингу №635-ІлОвід 17.06.2008 р.,

- від 29.08.2008 р. до договору фінансового
лізингу №779-LD від 21.08.2008 p.,

- від 03.11.2008 р. до договору фінансового
лізингу № 820-LD від 25.08.2008 p.,

- від 29.10.2008 р. до договору фінансового
лізингу №879- LD від 10.10.2008 р.,

- від 23.10.2008 р. до договору фінансового
лізингу-No 885-LD від 14.10.2008 р.,

- від 17.12.2008 р. до договору фінансового
лізингу №896-LD від 21.10.2008 p.,

- від 12.01.2009 р. до договору фінансового
лізингу №897-LD від 21.10.2008 p.,

- від 03.12.2008 р. до договору фінансового
лізингу №944-LD від 02.12.2008 p.,

- від 03.12.2008 р. до договору фінансового
лізингу №945-LD від 02.12.2008 p.,

- від 03.12.2008 р. до договору фінансового
лізингу №946-LD від 02.12.2008 p.,

- від 03.12.2008 р. до договору фінансового
лізингу №947-LD від 02.12.2008 p.,

- від 29.01.2009 р. до договору фінансового
лізингу №950-LD від 05.12.2008 p.,

- від 18.12.2008 р. до договору фінансового
лізингу №969-LD від 17.12.2008 р.,

- від 18.12.2008 р. до договору фінансового
лізингу №970- LD від 17.12.2008 р.

Відповідно до частини другої ст. 1
Закону України «Про фінансовий лізинг»
за договором фінансового лізингу (далі
- договір лізингу) лізингодавець
зобов'язується набути у власність річ у
продавця (постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
-специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Приписами п. 3 частини другої ст. 11
Закону України «Про фінансовий лізинг»
лізингоодержувач обов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Згідно з умовами Розділів 7 договорів
лізингу за користування предметами
лізингу лізингоодержувач сплачує на
користь лізингодавдя лізингові
платежі у гривнях на дати платежів,
вказані в додатках № 2 до цих договорів.

У свою чергу, як зазначає заявник,
боржник взяті на себе зобов'язання у
частині здійснення лізингових
платежів не виконував у повному обсязі,
у зв'язку з чим, у боржника станом на
20.11.2013 р. утворилася заборгованість
перед заявником по лізингових платежах
за вказаними договорами лізингу у
розмірі 20959216,11 грн., в тому числі по
кожному з договорів:

№634- LD від 17.06.2008 р.250 131,46 грн.№635- LD від
17.06.2008 р.744 099,84 грн.№779-LD від 21.08.2008 р.1 129
497,03 грн.№ 820-LD від 25.08.2008 р.1 225 116,48
грн.№879- LD від 10.10.2008 р.858 870,87 грн.№885- LD
від 14.10.2008 р.908 636,46 грн.
№896-LD від 21.10.2008 р. 1 124 329,20 грн.№897-LD від
21.10.2008 р.552 795,96 грн.№944-LD від 02.12.2008 р.205
844,89 грн.№ 945-LD від 02.12.2008 р.470 714,42
грн.№946-LD від 02.12.2008 р.736 352,86 грн.№947-LD від
02.12.2008 р.874 972,84 грн.№950-LD від 05.12.2008 р.647743,03
грн.№969- LD від 17.12.2008 р.627 082,75 грн.№970- LD
від 17.12.2008 р.627 082,75 грн.

Відповідно до частини другої ст. 7
Закону України «Про фінансовий лізинг»
лізингодавець має траво відмовитися
від договору лізингу та вимагати
повернення предмета лізингу від
лізингоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково або
у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів.

У зв'язку з невиконанням боржником
своїх грошових зобов'язань по сплаті
лізингових платежів за договорами
лізингу, керуючись частиною другою ст. 7
Закону України «Про фінансовий
лізинг», кредитор в односторонню
порядку відмовився від договорів
лізингу та повідомленнями від 12.11.2013 р.,
вих. №№ 2513, 2516-2531, які були направлені
боржнику, що підтверджується описами
вкладення у листи, ТОВ «УніКредит
Лізинг» було розірвано з 20.11.2013 р. (з
урахуванням поштового обігу) договори
фінансового лізингу №№ 970-LD, 969-LD, 950-LD,
946-LD, 947-LD, 945-LD, 944-LD, 897-LD, 896-LD, 885-LD, 879-LD, 820-LD,
779-LD, 635-LD, 634-LD. 569-LD, 568-LD.

ТОВ "Алекс-Транс Груп" належних та
допустимих доказів сплати боргу по
лізингових платежах у розмірі 20959216,11
грн. до суду не подано.

З огляду на вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання ТОВ "Алекс-Транс Груп" своїх
зобов'язань щодо сплати лізингових
платежів за вказаними договорами
лізингу на суму 20959216,11 грн.

Оскільки заборгованість боржника
перед заявником на час винесення
ухвали не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, суд визнає ТОВ
«УніКредит Лізинг» конкурсним
кредитором ТОВ "Алекс-Транс Груп" з
сумою кредиторських вимог у розмірі
20959216,11 грн.

Задля забезпечення виконання
боржником грошових зобов'язань за
вказаними вище договорами лізинг,
02.04.2013 р. між ТОВ «УніКредит Лізинг»
(заставодержатель) та ТОВ "Алекс-Транс
Груп" (заставодавець) було укладено
договір застави, відповідно до умов
якого боржник передав в заставу ТОВ
«УніКредит Лізинг» вантажний автовоз
Mersedes-Benz, модель 1831, 2000 р.в.,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
вантажний автовоз Mersedes-Benz, модель 1843, 2002
р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2,
загальною заставною вартістю 400000,00 грн.

Відповідно до частини восьмої ст. 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" розпорядник
майна зобов'язаний окремо внести до
реєстру вимоги кредиторів, які
забезпечені заставою майна боржника,
згідно з їхніми заявами, а за їх
відсутності - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

Відповідно до частини дев'ятої ст. 45
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" погашення
вимог забезпечених кредиторів за
рахунок майна банкрута, що є предметом
забезпечення, здійснюється в
позачерговому порядку.

Враховуючи вищевикладене,
кредиторські вимоги ТОВ «УніКредит
Лізинг» у розмірі 400000,00 грн. з 20959216,11
грн. підлягають внесенню окремо до
реєстру вимоги кредиторів, як
забезпечені заставою майна боржника та
вказані вимоги підлягають погашенню за
рахунок майна банкрута, що є предметом
забезпечення в позачерговому порядку.

Крім того, ТОВ «УніКредит Лізинг»
просить визнати останнє кредитором
боржника з грошовими вимогами по 3%
річних у розмірі 1539808,92грн., інфляційних
втратах у розмірі 1087980,50грн. та пені у
сумі 7494885,16 грн., які нараховано за
період прострочення сплат з 01.04.2009 р. по
02.04.2014 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Зробивши розрахунок 3% річних за період
з 01.04.2009 р. по 02.04.2014 р., судом
встановлено, що відповідний розрахунок
3% річних виконано кредитором
арифметично вірно.

Зробивши розрахунок інфляційних втрат
за період з 01.04.2009 р. по 02.04.2014 р., судом
встановлено, що виконаний кредитором
відповідний розрахунок є невірним, а
тому, сумою інфляційних втрат, яка
підлягає визнанню є 1085455,59 грн.

Згідно з частиною першою ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною першою ст. 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті
встановлено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з п. 8.2 договорів фінансового
лізингу №№ 568-LD, 569-LD, 634-LD, J5-LD, 779-LD, 820-LD,
879-LD, 885-LD, 896-LD та пп. 8.2.1 договорів
фінансового лізингу № 897-LD, 944-LD, 945-LD,
946-LD, 947-LD, 950-LD, 969-LD, 970-LD у випадку
несплати лізингоодержувачем в
належний термін будь-якої суми, яка має
бути сплачена ним за цим договором,
лізингоодерлеувач сплачує
лізингодавцю неустойку з простроченої
суми за період з дати настання терміну
платежу до дати фактичної оплати в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожен
день прострочення.

Відповідно до частини шостої ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Сторони погодили в договорах лізингу
інший ніж встановлений ч. 6 ст.232 ГПК
України порядок нарахування штрафних
санкцій, а саме: передбачено можливість
нарахування пені за весь період
прострочення сплати лізингових
платежів незалежно від тривалості
такого порушення до дати фактичної
сплати боргу.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Зробивши розрахунок пені за період з
01.04.2009 р. по 02.04.2014 р., судом встановлено,
що відповідний розрахунок пені
виконано кредитором арифметично вірно.

Як зазначено вище, у зв'язку з
невиконанням боржником своїх грошових
зобов'язань по сплаті лізингових
платежів за договорами лізингу,
керуючись частиною другою ст. 7 Закону
України «Про фінансовий лізинг»,
кредитор в односторонню порядку
відмовився від договорів лізингу та
повідомленнями від 12.11.2013 р., вих. №№ 2513,
2516-2531, які були направлені боржнику, що
підтверджується описами вкладення у
листи, ТОВ «УніКредит
Лізинг» було розірвано з 20.11.2013 р. (з
урахуванням поштового обігу) договори
фінансового лізингу №№ 970-LD, 969-LD, 950-LD,
946-LD, 947-LD, 945-LD, 944-LD, 897-LD, 896-LD, 885-LD, 879-LD, 820-LD,
779-LD, 635-LD, 634-LD. 569-LD, 568-LD.

У вказаних повідомленнях кредитор
просив боржника повернути предмети
лізингу на стоянку за адресою: м. Київ,
вул. Зрошувальна, 5.

Відповідно до частини другої ст. 11
Закону України «Про фінансовий лізинг»
лізингоодержувач зобов'язаний у разі
закінчення строку лізингу, а також у
разі дострокового розірвання договору
лізингу та в інших випадках
дострокового повернення предмета
лізингу - повернути предмет лізингу у
стані, в якому його було прийнято у
володіння, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, обумовленому
договором.

У свою чергу, згідно з п. 11.5 договорів
фінансового лізингу №№ 970-LD, 969-LD, 950-LD,
946-LD, 947-LD, 945-LD, 944-LD, 897-LD. 896-LD. 885-LD, 779-LD, 635-LD,
634-LD, 569-LD, 568-LD та п. 12.5 договорів
фінансового лізингу №№ 820-LD, 879-LD при
настанні випадку невиконання та
припинення дії даних договорів,
лізингоодержувач зобов'язаний
передати предмети лізингу
лізингодавцю у місці, зазначеному
лізингодавцем, протягом 3 (трьох)
робочих днів, починаючи з дати
відповідної вимоги лізингодавця, якщо
про інше сторони не домовляться
письмово додатково. Демонтаж та
передача предметів лізингу до місця
передачі, визначеного лізингодавцем,
повинні бути здійснені за рахунок та на
ризик лізингоодержувача. У випадку
несвоєчасного демонтажу та повернення
предметів лізингу з вини
лізингоодержувача, останній
зобов'язаний сплатити неустойку у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України,
нараховану на суму еквівалента ціни
предметів лізингу за період такого
прострочення.

Як зазначає кредитор, станом на дату
подання заяви про банкрутство боржник
не повернув предмети лізингу, доказів
іншого суду не надано, у зв'язку з чим
ТОВ «УніКредит Лізинг»
заявило грошові вимоги но сплаті
неустойки за прострочення повернення
предметів лізингу у розмірі 1305392,47 грн.,
яку нараховано кредитором за період з
26.11.2013 р. (закінчення встановленого
договорами лізингу 3-денного строку на
повернення предметів лізингу, що
обчисляється з дати припинення
договорів лізингу) до 03.04.2014 р.

Зробивши розрахунок неустойки за
період з 26.11.2013 р. по 02.04.2014 р., судом
встановлено, що відповідний розрахунок
неустойки виконано кредитором
арифметично вірно.

З огляду на вказані вище обставини, суд
визнає ТОВ «УніКредит Лізинг»
конкурсним кредитором боржника з
грошовими вимогами по 3% річних у
розмірі 1539808,92грн., інфляційних втратах
у розмірі 1087980,50грн., по неустойці у
розмірі 1305392,47 грн. та пені у сумі 7494885,16
грн.

5.2. Рішеннями господарського суду
Київської області від 21.09.2011 р. у справі
№23/091-11, від 26.09.2011 р. у справі №13/130-11 та
від 30.09.2011р. у справі №15/091-11 стягнуто з
боржника на користь ТОВ «УніКредит
Лізинг» 25053,28 грн. державного мита та
231,87 грн. витрат на ІТЗ, 25500,00 грн.
державного мита та 236,00 грн. витрат на
ІТЗ, 12072,08 грн. державного мита та 205,39
грн. витрат на ІТЗ.

На виконання вказаних рішень
господарським судом Київської області
були видані відповідні накази.

Відповідно до частини другої ст. 35 ГПК
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

У п. 2.6. роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18, вказано, що не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій).

З огляду на вищевказане, факт наявності
заборгованості у банкрута перед ТОВ
«УніКредит Лізинг» по відшкодування
понесених останнім зазначених вище
судових витрат у розмірі 63298,62 грн. є
преюдиціальним, тобто таким, що не
потребує доказуванню.

Враховуючи викладене, суд визнає ТОВ
«УніКредит Лізинг» конкурсним
кредитором ТОВ "Алекс-Транс Груп" з
сумою кредиторських вимог по
відшкодуванню судових витрат у справах
господарського суду Київської області
у розмірі 63298,62грн.

5.3. Крім того, рішенням господарського
суду Київської області від 11.03.2014 р. у
справі №911/84/14 стягнуто з ТОВ
"Алекс-Транс Груп" на користь ТОВ
«УніКредит Лізинг» 568446,70 грн.
заборгованості, 8022,94 грн. пені, 1836,52 грн.
та 11566,15 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення
господарським судом Київської області
було видано відповідний наказ.

Відповідно до частини другої ст. 35 ГПК
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

У п. 2.6. роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18, вказано, що не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій).

З огляду на вищевказане, факт наявності
заборгованості у банкрута перед ТОВ
«УніКредит Лізинг» у розмірі 581849,37 грн.
основного боргу та 8022,94 грн. пені є
преюдиціальним, тобто таким, що не
потребує доказуванню.

Враховуючи усе зазначене вище, суд
визнає ТОВ «УніКредит Лізинг»
конкурсним кредитором ТОВ "Алекс-Транс
Груп" з сумою кредиторських вимог у
розмірі 581849,37 грн. по основному боргу та
8022,94 грн. - по пені.

Оскільки заборгованість боржника
перед заявником на час винесення
ухвали не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, суд визнає ТОВ
«УніКредит Лізинг» конкурсним
кредитором ТОВ "Алекс-Транс Груп" з
сумою додаткових кредиторських вимог у
розмірі 7308,00 грн. (судовий збір за
подання заяви про банкрутство та
додаткових кредиторських вимог), які
підлягають задоволенню у першу чергу,
23829628,61 грн., які підлягають задоволенню
у четверту чергу та 8808300,57 грн., які
підлягають задоволенню у шосту чергу
(штрафні санкції).

Крім того, кредиторські вимоги ТОВ
«УніКредит Лізинг» у розмірі 400000,00 грн.
підлягають внесенню окремо до реєстру
вимоги кредиторів, як забезпечені
заставою майна боржника та вказані
вимоги підлягають погашенню за рахунок
майна ТОВ "Алекс-Транс Груп", що є
предметом забезпечення в
позачерговому порядку.

6. Щодо грошових вимог ТОВ
«Євротранссервіс» у розмірі 61015,64 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 16.01.2014 р. у справі
№911/4690/13 стягнуто з ТОВ "Алекс-Транс
Груп" на користь ТОВ "Євротранссервіс"
46079,28 грн. заборгованості, 13215,86 грн.
штрафу та 1720,50 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення
господарським судом Київської області
було видано відповідний наказ.

Відповідно до частини другої ст. 35 ГПК
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

У п. 2.6. роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18, вказано, що не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій).

З огляду на вищевказане, факт наявності
заборгованості у банкрута перед ТОВ
«Євротранссервіс» у розмірі 61015,64 грн. є
преюдиціальним, тобто таким, що не
потребує доказуванню.

Згідно з частиною першою статті 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до частини четвертої ст. 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" особи, вимоги
яких заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, не є конкурсними
кредиторами, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Судом встановлено, що ТОВ
"Євротранссервіс" було подано письмову
заяву з вимогами до боржника після
тридцяти днів від дня офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
ТОВ "Алекс-Транс Груп", відповідно,
грошові вимоги останнього не є
конкурсними і мають погашатися у шосту
чергу в ліквідаційній процедурі.

Оскільки заборгованість боржника
перед заявником на час винесення
ухвали не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, суд визнає ТОВ
"Євротранссервіс" кредитором ТОВ
"Алекс-Транс Груп" з сумою
кредиторських вимог у розмірі 61015,64
грн., які підлягають задоволенню у
шосту чергу та 1218,00 грн. (судовий збір),
які підлягають задоволенню у першу
чергу.

7. Щодо грошових вимог ТОВ «АД Шина» у
розмірі 77903,97 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 28.05.2013 р. у справі
№911/1361/13 стягнуто з ТОВ "Алекс-Транс
Груп" на користь ТОВ "АД Шина" 76183,47
грн. заборгованості та 1720,50 грн.
судового збору.

На виконання вказаного рішення
господарським судом Київської області
було видано відповідний наказ.

Відповідно до частини другої ст. 35 ГПК
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

У п. 2.6. роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18, вказано, що не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій).

З огляду на вищевказане, факт наявності
заборгованості у банкрута перед ТОВ
«АД Шина» у розмірі 77903,97 грн. є
преюдиціальним, тобто таким, що не
потребує доказуванню.

Згідно з частиною першою статті 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до частини четвертої ст. 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" особи, вимоги
яких заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, не є конкурсними
кредиторами, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Судом встановлено, що ТОВ "АД Шина" було
подано письмову заяву з вимогами до
боржника після тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство ТОВ "Алекс-Транс Груп",
відповідно, грошові вимоги останнього
не є конкурсними і мають погашатися у
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Оскільки заборгованість боржника
перед заявником на час винесення
ухвали не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, суд визнає ТОВ "АД
Шина" кредитором ТОВ "Алекс-Транс Груп"
з сумою кредиторських вимог у розмірі
77903,97 грн., які підлягають задоволенню у
шосту чергу та 1218,00 грн. (судовий збір),
які підлягають задоволенню у першу
чергу.

Таким чином, враховуючи усе наведене
вище, за результатами розгляду справи в
попередньому засіданні суд прийшов до
висновку внести зміни до реєстру вимог
кредиторів ТОВ "Алекс-Транс Груп",
поданого розпорядником майна боржника,
та затвердити реєстр зі змінами.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 24 25, Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ухвалив:

1. Закінчити попереднє засідання
господарського суду.

2. Визнати конкурсними кредиторами
з грошовими вимогами до ТОВ
"Алекс-Транс Груп":

- ТОВ «ЗакарпатЄвроТранс» на суму
79036,24 грн.;

- Вишгородську ОДПІ ГУ Міндоходів
у Київській області на суму 519036,31 грн.;

- ТОВ «Старт Київ» на суму 11494,03
грн.;

- ТОВ «Фірма Старт.» на суму 23329,77
грн.;

- ТОВ «УніКредит Лізинг» на суму
32637929,18 грн.

3. Затвердити реєстр вимог
кредиторів ТОВ "Алекс-Транс Груп" в сумі
35038460,77грн. до якого включити:

- ТОВ «ЗакарпатЄвроТранс» з
грошовими вимогами у розмірі 80254,24 грн.,
з яких 1218,00 грн. підлягають задоволенню
у першу чергу та 79036,24 грн. - у четверту
чергу;

- Вишгородську ОДПІ ГУ Міндоходів
у Київській області з грошовими
вимогами у розмірі 519036,31 грн., з яких
501151,83 грн. підлягають задоволенню у
третю чергу та 17884,48 грн. - у шосту чергу;

- ТОВ «Старт Київ» з грошовими
вимогами у розмірі 12712,03 грн., з яких
1218,00 грн. підлягають задоволенню у
першу чергу та 11494,03 грн. - у четверту
чергу;

- ТОВ «Фірма Старт.» з грошовими
вимогами у розмірі 24547,77грн., з яких 1218,00
грн. підлягають задоволенню у першу
чергу та 23329,77грн. - у четверту чергу;

- ТОВ «УніКредит Лізинг» з
грошовими вимогами у розмірі 33861772,81
грн., з яких 7308,00 грн. підлягають
задоволенню у першу чергу, 25009261,45 грн. -
у четверту чергу та 8845203,36грн. - у шосту
чергу;

- ТОВ «Євротранссервіс» з
грошовими вимогами у розмірі 62233,64 грн.,
з яких 1218,00 грн. підлягають задоволенню
у першу чергу та 61015,64 грн. - у шосту
чергу;

- ТОВ "АД Шина" з грошовими
вимогами у розмірі 79121,97 грн., з яких
1218,00 грн. підлягають задоволенню у
першу чергу та 77903,97 грн. - у шосту чергу;

1. Внести окремо до реєстру вимог
кредиторів грошові вимоги ТОВ
«УніКредит Лізинг» у розмірі 400000,00 грн.,
як забезпечені заставою майна
боржника. Вказані вимоги підлягають
погашенню за рахунок майна ТОВ
"Алекс-Транс Груп", що є предметом
забезпечення в позачерговому порядку.

2. У задоволенні решти частини
кредиторських вимог відмовити.

3. Зобов'язати розпорядника майна
боржника внести зміни до реєстру вимог
кредиторів ТОВ "Алекс-Транс Груп" у
відповідності з реєстром, який
затверджено судом та примірник
доопрацьованого реєстру подати до
суду.

4. Повторно зобов'язати
розпорядника майна боржника провести
інвентаризацію майна ТОВ "Алекс-Транс
Груп" та дані за її результатами подати
до суду до наступного судового
засідання.

5. Зобов'язати розпорядника майна
боржника призначити збори кредиторів,
на яких визначитись з подальшою
процедурою банкрутства та які провести
18.08.2014 року.

6. Розпоряднику майна повідомити
кредиторів про місце і час проведення
зборів кредиторів та організувати їх
проведення.

7. За результатами проведення
зборів кредиторів, розпоряднику майна
боржника надати господарському суду в
судове засідання, яке відбудеться "20"
серпня 2014 року о 16:30 год., протокол
зборів кредиторів.

Копію ухвали направити учасникам
судового процесу та Головному
управлінню юстиції у Київській області
Міністерства юстиції України.

Суддя
А.В. Лопатін