ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року Справа № 922/1568/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна
В.Е.,суддівЧернова Є.В., Цвігун
В.Л.,розглянув касаційну скаргу ПАТ
"Завод "Південкабель"на постановувід
28.05.2014 р. Харківського апеляційного
господарського судуу справі№922/1568/13
господарського суду Харківської
областіза позовомПАТ "Завод
"Південкабель"доФОП ОСОБА_4за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: ТОВ "Агентство
нерухомості "Рестріелт"; Харківська
міська рада; РВ ФДМ України по
Харківській області; Головне
управління державної
санітарно-епідеміологічної служби
України у Харківській області;
Інспекція ДАБК у Харківській області;
ПП "АН "Рестріелт"прозаборону
експлуатації будівлі під житлоза
участю представників:

позивача: Краюшкін В.В., дов. від 08.04.2011
№19-юр;

відповідача: ОСОБА_6, дов. від 18.11.2012 б/н;

третіх осіб: не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 26.02.2014 (судді Р.
Аюпова, Л. Лаврова, О. Мамалуй),
залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 (судді В.
Сіверін, О. Медуниця, О. Терещенко) в
задоволенні позову про заборону
експлуатації будівлі під житло
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі
судовими актами, ПАТ "Завод
"Південкабель" - позивач у справі, -
звернувся із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 26.02.2014 та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014, справу
направити на новий розгляд. Вважає, що
судами недотримано вимог ст.ст. 42,43,41,42
ГПК України. Зазначає, що судами
безпідставно відмовлено у призначенні
судової експертизи, яка б визначила
місцезнаходження спірної будівлі.
Також, вказує на те, що судами порушено
приписи ст. 391 ЦК України.

Крім того, до Вищого господарського
суду надійшли письмові пояснення
позивача (вхідний ВГС №9143Д1/11784 від
21.07.2014; №9143Д2/11930 від 22.07.2014; №9143Д3/11931 від
22.07.2014) в яких скаржник повторно
наголошує на недотриманні судами норм
процесуального та матеріального права
зазначених ним у касаційній скарзі.
Додатково вказує на те, що судами
порушено ще й ст. 386 ЦК України.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

23.06.1995 року Фонд державного майна
України (продавець) та Організація
орендарів Харківського кабельного
заводу «Південкабель» (покупець)
уклали договір купівлі-продажу
державного майна при викупі в порядку
приватизації №КП-373, відповідно до п.1.1
якого, у власність покупця передано
державне майно цілісного майнового
комплексу Харківського кабельного
заводу «Південкабель» за адресою:
м.Харків, вул.Автогенна, 7 на земельній
ділянці 26 га (а.с.37 т.1).

Право власності позивача на
вищевказане майно підтверджується
свідоцтвом про право власності №П-454
від 19.09.1995 року (а.с.27 т.1).

На розі вул. Автогенна та пр.
Тракторобудівників м. Харкова в межах
сані тарно-промислової захисної 300 м
зони позивача здійснювалось
будівництво 9-поверхового
інженерно-лабораторного корпусу
державного підприємства
"Машприборпластік", яке у 2000 р. було
приватизоване та підлягало
закінченням будівництва під
адміністративно-виробничий центр з
розширеною інфра структурою
соцкультпобуту власником ТОВ "АН
"Рестріелт".

06.08.2002 року між Фондом державного майна
України в Харківській області та ТОВ
«АН «Рестріелт» укладеного договір
купівлі-продажу №884, за яким у
власність останнього передано об'єкт
незавершеного будівництва «Комплекс
будівель та споруд» за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.43 т.2).

За клопотанням позивача апеляційним
судом витребувано на огляд архівну
справу № 40/353-10 із господарського суду
Харківської області.

Як свідчать матеріали витребуваної
судом справи №40/353-10, ТОВ «АН
«Рестріелт» (забудовник) та ПП «АН
«Рестріелт» (замовник) уклали договір
на будівництво в порядку пайової
участі від 24.12.2008 року, відповідно до
якого забудовник зобов'язався
збудувати і передати замовнику
багатоквартирний житловий будинок,
загальною площею орієнтовно 9430 кв.м по
АДРЕСА_1, а замовник зобов'язався взяти
участь у фінансуванні будівництва і
прийняти закінчений будівництвом
об'єкт.

Оскільки договір не було виконано
забудовником - рішенням господарського
суду Харківської області по справі
№40/353-10 від 21.01.2011 року визнано право
власності ПП «АН «Рестріелт» на
квартирний багатоповерховий житловий
будинок літ. АДРЕСА_1 загальною площею
9585,10 кв.м. і складається із 145 квартир
загальною площею 6813,10 кв.м. та
нежитлових приміщень, загальною площею
2772 кв.м..

20.01.2012 року між ПП «АН «Рестріелт» та
ФОП ОСОБА_4 укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку літ.
«АДРЕСА_1 (а.с.77 т.1).

Право власності відповідача на
вищевказане нерухоме майно
зареєстроване в КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» 23.01.1012
року, про що свідчить витяг №33964670 від
26.04.2012 року (а.с.79 т.1).

Як зазначає позивач, спірна будівля
будувалася як
адміністративно-виробничий центр з
розширеною інфраструктурою
соцкультпобуту. ТОВ «АН «Рестріелт»
разом з ПП «АН «Рестріелт» здійснили
перебудову даного корпусу під
10-поверховий житловий будинок, чим
порушили ДБН-360-92 (будівництво без
проекту, із відступленням від проекту)
та розташували житло в промисловій
зоні.

Законодавство України забороняє
розташування житлових приміщень в
межах промислової зони, а тому
відповідач створює перешкоди для
позивача в користуванні ним приватною
власністю - ПАТ «Завод «Південкабель»,
що стало підставою для звернення до
суду з позовом про заборону
експлуатації будівлі під житло.

Позивачем в обґрунтування своїх
позовних вимог надано суду Висновок
санітарно-епідеміологічної експертизи
№ 3.1/5762 від 17.09.2008 р., в якому
зафіксовано, що об'єкт (промисловий
майданчик 1,3 ПАТ «Завод
«Південкабель») відповідає вимогам
діючого законодавства України і може
бути погоджений. Висновок дійсний 5
років ( а.с.22,т.1).

До вказаного висновку додано протокол
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи від 16.09.2008ир. № 3.1/335( а.с.23,т.1),
в якому визначена санітарно- захисна
зона даного підприємства - 300 м, а також
вказано, що найближча житлова забудова
знаходиться на відстані 600м. від
джерела викиду. Вказаний висновок
дійсний 5 років, тобто до 17 вересня 2013
року.

В матеріалах справи також міститься
висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області №05.03.02-07/83820 від 16.09.2013 року, в
якому зазначено, що у ПАТ "Завод
"Південабель" відсутні перевищення ГДК
шкідливих речовин в атмосферному
повітрі на межі найближчої житлової
забудови у відповідності до ДСП-201-97
"Державні санітарні правила охорони
атмосферного повітря населених місць
(від забруднення хімічними та
біологічними речовинами)". За
результатами державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
документи, в яких обґрунтовуються
обсяги викидів, для отримання дозволу
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами ПАТ «Завод «Південкабель»,
за наданим заявником зразком
відповідає вимогам діючого
санітарного законодавства України і за
умови дотримання вимог цього висновку
може бути використаний в заявленій
сфері застосування. (а.с.39 т.2).

В документах на обґрунтування обсягів
викидів для отримання дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами ПАТ "Завод "Південкабель"
зазначено, що для промислового
майданчику № 1 санітарно-захисна зона
становить 300 метрів, а найближча
житлова забудова знаходиться за 380
метрів від крайнього джерела викидів.
Для промислового майданчику № 2
санітарно-захисна зона становить 50
метрів, а найближча житлова забудова
знаходиться за 240 метрів від крайнього
джерела викидів (а.с.36,37 т.2).

Рішенням господарського суду
Харківської області від 21 січня 2011 року
у справі № 40/353-10 (додано до матеріалів
справи) визнано право власності ПП «АН
Рестріелт» на квартирний
багатоповерховий будинок літ А-20 по
АДРЕСА_1 (що на даний час належить
відповідачу). Тобто, об'єкт права
власності визначений саме як житловий
будинок. Вказане рішення не скасоване,
набрало законної сили.

Розглядаючи справу по суті,
застосовуючи приписи ст. 391 ЦК України,
суди дійшли висновку про те, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази вчинення відповідачем дій, що
порушують право власності позивача або
створюють реальну небезпеку його
порушення. Позивач не є суб'єктом
захисту прав майбутніх мешканців
спірного будинку.

Переглядаючи оскаржувані судові акти у
касаційному порядку колегія суддів
зазначає наступне.

Приписами ст. 391 ЦК України встановлено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном. Водночас, власник майна
має довести, що саме його майнові права
порушені, а заявляючи позов про
усунення перешкод у користуванні
майном, позивач (позивачі) зобов'язані
визначити яким чином (встановлення
шлагбауму, паркану, охорони тощо)
відповідач заважає йому користуватися
належним йому майном.

В силу вимог ст.ст.33,34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судами встановлено, що позивач не надав
суду будь-яких доказів вчинення
відповідачем дій, що порушують право
власності позивача або створюють
реальну небезпеку його порушення.
Скаржник не згодний з таким висновком
суду та просить касаційний суд надати
іншу правову оцінку наявним в
матеріалах справи доказам, однак, такі
дії виходять за межі компетенції
Вищого господарського суду України,
встановленої ст. 1117 ГПК України, а саме:
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.
Зважаючи на встановлені судами
обставини справи, дії позивача
свідчать, що він зловживає своїми
цивільними правами і намагається
порушити право власності відповідача
на нерухомість.

Колегія суддів відхиляє доводи
скаржника про необхідність проведення
судової експертизи щодо вирішення
питання про те, чи знаходиться спірна
будівля в межах санітарно-охоронної
зони підприємства з огляду на те, що
встановлення такого факту, в даному
випадку, не є необхідним доказом для
застосування судом ст.391ЦК України щодо
захисту прав позивача, адже відсутні
підстави вважати, що право власності
позивача при цьому є порушеним. До того
ж, в матеріалах справи наявний Дозвіл
Департаменту екології та природних
ресурсів Харківської
облдержадміністрації №-198 від
19.09.2013 на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, що свідчить про відсутність
перешкод або обмежень у користуванні
позивачем своїм майном. З огляду на
викладене, колегія суддів відхиляє
доводи скаржника про порушення судами
ст.ст. 386,391 ЦК України.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи скаржника про недотримання
судами ст.ст. 42,43,41,42 ГПК України

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що справа розглянута судами
відповідно встановленим обставинам
справи з правильним застосуванням до
них діючих норм матеріального права та
дотриманням вимог процесуального
права. Підстави для скасування
оскаржуваних рішення та постанови
відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України,? Вищий господарський суд
України, ?

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Завод
"Південкабель" залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
28.05.2014 у справі №922/1568/13 - без змін.

Головуючий, суддяВ. Овечкін Судді:Є.
Чернов В. Цвігун