ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
Справа № 925/993/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Гури І.І.,
при секретарі судового засідання Голуб
Є.О., за участю представників сторін:
позивача - Коцюруба С.В. за довіреністю,
відповідача - Котьол О.В. за
довіреністю, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
господарського суду Черкаської
області у м. Черкаси справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ветфактор", м. Київ
до публічного акціонерного товариства
"Птахофабрика "Перше травня", с. Хутори
Черкаського району Черкаської області
про стягнення 3731,41 грн., -

ВСТАНОВИВ :

Подано позов, у якому позивач просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 3731,41 грн. з
оплати, наданих за домовленістю,
позивачем посередницьких послуг щодо
отримання експертного висновку.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву просив відмовити у задоволенні
позовних вимог повністю, оскільки
позивач як на підставу виникнення
заборгованості посилається на
рахунки-договори на надання
посередницьких послуг №2850 від 18.04.2013,
№3625 від 21.05.2013, №3646 від 22.05.2013, в якості
доказів виконання та прийняття послуг
позивач надав акти надання послуг №4001
від 18.06.2013, № 4000 від 18.06.2013, №3551 від
27.05.2013. Надані акти не містять печатки
відповідача, а скріплені печаткою для
бухгалтерських документів, не
затверджені директором підприємства
та підписані невідомою особою, а тому
не можуть бути належним доказом, отже
позивачем не наведено доказів у
розумінні ст. 33 ГПК України.

17 липня 2014 року представник
позивача подав до суду письмові
додаткові пояснення по справі з
додатками.

У судовому засіданні

- представник позивача підтримав
додаткові пояснення подану перед
судовим засіданням з підстав та
мотивів викладених у них. Вказав, що
акти, по яких проведено розрахунки
належним чином оформлені, є підпис
бухгалтера та є банківські виписки по
актах наданих послуг.

- представник відповідача вказав, що
бачив акти, однак підтримує відзив та
пояснення надані в відзиву.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Згідно ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази, наявні у
матеріалах справи, судом встановлені
наступні обставини.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Ветфактор" (позивач у
справі) та публічним акціонерним
товариством "Птахофабрика "Перше
травня"

(відповідач у справі) досягнуто усної
домовленості про надання
посередницьких послуг щодо отримання
експертного висновку. Формою укладення
договору були рахунки-договори. Згідно
з існуючими домовленостями позивач за
замовленням відповідача зобов'язався
надавати послуги, а відповідач
зобов'язувався прийняти належне
виконання та оплатити вартість послуг
на умовах передоплати.

Позивачем виставлені наступні
рахунки-договори на оплату за
посередницькі послуги :

- № 2825 від 18.04.2013 на суму 1961,60 грн.

- № 3625 від 21.05.2013 на суму 1644,01 грн.

- 3646 від 22.05.2013 на суму 270,98 грн.

На підставі виставлених рахунків
позивачем були надані посередницькі
послуги щодо отримання експертного
висновку. Відповідачем послуги
прийняті належним чином, що
підтверджується актами надання послуг
:

- № 4001 від 18.06.2014 на суму 1961,60 грн.

- № 4000 від 18.06.2014 на суму1644,04 грн.

- №3551 від 27.05.2013 на суму 270,98 грн.

Відповідно до акту звірки
взаєморозрахунків за період з 01.06.2012 до
04.06.2014 кінцеве сальдо складає 3731,41 грн.
Відповідач відмовився підписувати
вказаний акт звірки , ніяких пояснень
не надавши.

Позивачем були надані, а
відповідачем прийняті послуги на
загальну вартість 10479,70 грн., однак
відповідач здійснив лише часткову
оплату в розмірі 6748,29 грн.

Надані послуги за актом надання
послуг № 3551 від 27.05.2013, згідно
рахунку-договору № 3646 від 22.05.2013 були
оплачений частково на суму 145,21 грн.,
тобто борг за цим актом складає 125,77 грн.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача з вимогою погасити
заборгованість, але всі вимоги
позивача залишились без відповіді.

14.02.2014 відповідачу позивачем надіслана
претензія № 39 про сплату суми боргу за
надані послуги, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 56.

Станом на час розгляду справи в суді
заборгованість відповідача становить
3731,41 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягаючими задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторони спірних правовідносин є
суб'єктами господарювання,
зобов'язання, що виникли між ними, суд
вважає господарськими договірними у
сфері господарсько-торговельної
діяльності.

Господарські договори укладаються за
правилами встановленими Цивільним
кодексом України (далі - ЦК України) з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України (далі - ГК України), іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів (ст.ст.173, 179, 263
ГК України).

Статтею 181 ГК України встановлено, що
господарський договір, як правило,
укладається шляхом складання єдиного
документу, підписаного сторонами і
скріпленого печатками, однак, крім
того, договірні відносини між
сторонами можуть бути встановлені
спрощеним способом - шляхом обміну
документами за допомогою поштового,
телеграфного, телетайпного,
телефонного, електронного або іншого
зв'язку, що дозволяє вірогідно
установити, що документ виходить від
сторони за договором. Письмовою формою
договору визнається також
підтвердження прийняття до виконання
замовлення.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, за своєю правовою природою
суд вважає господарським договором
поставки.

Згідно із частиною 1 статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 цієї ж норми ЦК України
унормовано, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.
Дана норма кореспондує з приписами
статті 265 Господарського кодексу
України.

Статтею 664 ЦК України встановлено, що
обов'язок продавця передати товар
вважається виконаним в момент вручення
товару покупцеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

На претензію позивача про сплату боргу
в сумі 3731,41 грн., відповідач не відповів,
у встановлений претензією строк кошти
не повернув, отже порушив виконання
зобов'язань.

Згідно зі статтями 193, 202 ГК України та
статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Положеннями ст.ст.173, 174 ГК України
визначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати:

- безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність;

- з акту управління господарською
діяльністю;

- з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

- внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав;

- у результаті створення об'єктів
інтелектуальної власності та інших дій
суб'єктів, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Ст.1 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
(далі за текстом - Закон) визначено, що:

- господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства;

- первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Положеннями ст.9 Закону встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку
повинні мати назву, період реєстрації
господарських операцій, прізвища і
підписи або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати осіб, які брали участь у
їх складанні.

Господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

У разі складання та зберігання
первинних документів і регістрів
бухгалтерського обліку на машинних
носіях інформації підприємство
зобов'язане за свій рахунок виготовити
їх копії на паперових носіях на вимогу
інших учасників господарських
операцій, а також правоохоронних
органів та відповідних органів у межах
їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних
заходів для запобігання
несанкціонованому та непомітному
виправленню записів у первинних
документах і регістрах
бухгалтерського обліку та забезпечує
їх належне зберігання протягом
встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Копії первинних документів та
регістрів бухгалтерського обліку
можуть бути вилучені у підприємства
лише за рішенням відповідних органів,
прийнятим у межах їх повноважень,
передбачених законами. Обов'язковим є
складання реєстру документів, що
вилучаються у порядку, встановленому
законодавством.

Вилучення оригіналів таких документів
та регістрів забороняється, крім
випадків, передбачених кримінальним
процесуальним законодавством.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (далі -
Положення), затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 24
травня 1995 № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 червня
1995 за № 168/704, первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

П. 2.4, п.2.5 Положення визначено, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції. Залежно від
характеру операції та технології
обробки даних до первинних документів
можуть бути включені додаткові
реквізити: ідентифікаційний код
підприємства, установи з Державного
реєстру, номер документа, підстава для
здійснення операцій, дані про документ,
що засвідчує особу-одержувача тощо.

Документ має бути підписаний особисто,
а підпис може бути скріплений печаткою.

Порядок використання довіреностей
регулюється наказом Мінфіну України
від 16.05.1996 № 99 "Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих та використаних
доручень на отримання цінностей" (далі -
Інструкція), п. 2 якої визначено, що
сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безоплатно
тільки за довіреністю одержувача.

Відтак, довіреність на одержання
цінностей є документом, що фіксує
рішення керівництва
підприємства-одержувача про
уповноваження конкретної фізичної
особи одержати для підприємства
визначений перелік та кількість
цінностей. Без довіреності не може бути
створено інший первинний документ -
накладну-вимогу, товарно-транспортну
накладну, який є дозволом для
здійснення господарської операції з
відпуску цінностей.

Відповідно до п.6 Інструкції при
виписуванні довіреності перелік
цінностей, які належить отримати по ній
(графа "Найменування цінностей" у
бланку довіреності), наводиться
обов'язково із зазначенням назви і
кількості цінностей для одержання,
незалежно від того, чи є такі відомості
у документах на відпуск (наряді,
рахунку, договорі, замовленні, угоді
тощо) цінностей. Незаповнені рядки
довіреності прокреслюються.

З огляду на викладене, суд вважає
доведеним право позивача на стягнення
з відповідача 3731,41 грн. заборгованості
за надані послуги, тому задовольняє
позов повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову, а
саме: 1827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Птахофабрика "Перше травня"
(19603, вул. Центральна, буд. 2, с. Хутори,
Черкаський район, Черкаська область,
ідентифікаційний код 00851426) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ветфактор" (03151,
вул.Урицького, 25, літ. А, м.Київ,
ідентифікаційний код 35251859) - 3731,41 грн.
заборгованості та 1827,00 грн. судового
збору.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом 10 днів з дня складення повного
рішення.

Повне рішення складено 22 липня 2014 року.

Суддя
І.І. Гура