ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"21" липня 2014 р.
Справа № 911/1700/14

за позовом Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль», м.
Бориспіль

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Транс-Аеро-Хендлінг», с.Чайки,
Києво-Святошинський район

про стягнення 347 423,41 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач - Сінькевич В.А. предст. дов.
№35-29-18 від 08.04.2014р.;

відповідач - Шепіло І.А. предст. дов. №
00012 від 14.01.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Аеро-Хендлінг» про стягнення 3 47
423,41 грн. заборгованості за генеральною
угодою №02.1.1-14/23.30-78 від 15.04.2010р. про
комерційне виконання послуг з
забезпечення спецтранспортом та
засобами механізації, яка складається
з: 327 466,09 грн. основного боргу, 13 919,72 грн.
пені, 3 202,92 грн. 3% річних та 2 834,68 грн.
інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 13.05.2014р. у справі №911/1700/14
було порушено провадження та
призначено до розгляду на 16.06.2014р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 16.06.2014р. розгляд справи було
відкладено на 21.07.2014р. та продовжено
строк розгляду справи в порядку ст. 69
ГПК України.

Відповідач письмового відзиву на
позовну заяву не надав, проте
повноважний представник відповідача
усно зазначив, що позов визнає.

Відповідно до частини 2 статті 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення приймається судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України,
прийняте рішення оголошується
господарським судом у судовому
засіданні після закінчення розгляду
справи.

21.07.2014р. у судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні повноважних
представників позивача та відповідача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

встановив:

15 квітня 2010 року між Державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» (Аеропорт) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Аеро-Хендлінг» ( Агент) було
укладено Генеральну угоду № 02.1.1-14/23.30-78
про комерційне виконання послуг з
забезпечення спецтранспортом та
засобами механізації (надалі - Угода).

До Угоди вносилися зміни шляхом
укладення Додаткової угоди № 1 від
22.03.2011р., Додаткової угоди № 2 від 30.11.2011
р., Додаткової угоди № 3 від 01.04.2012р.,
Додаткової угоди № 4 від 17.12.2012 р. та
Додаткової угоди № 5 від 23.10.2013р. (з
урахуванням підписаного сторонами
протоколу розбіжностей)

Згідно з п.1.1 Угоди, вона встановлює
порядок надання Агентом послуг
Перевізникам з комплексу заходів з
виконання наземних транспортних
послуг, необхідних для авіаційної
діяльності, а саме із забезпечення
спецтранспортом та засобами
механізації при обслуговуванні на
пероні та місцях стоянки в Аеропорту:
обслуговування туалетів, забезпечення
водою, надання та використання
пристроїв для зарядки стисненим
повітрям та азотом, забезпечення
блоком живлення. Перелік послуг
передбачено в Додатку № 1 до Угоди.

Відповідно до п.5.1 Угоди в редакції,
викладеній в Додатковій угоді № 4 від
17.12.2012 року, яка набула чинності з 01
січня 2013 року, за користування
інфраструктурою Аеропорту, Агент
сплачує на користь Аеропорту плату у
розмірі 10% (без ПДВ) від квартального
чистого доходу, отриманого від своєї
діяльності в Аеропорту відповідно до
Додатку № 1 до Генеральної угоди.
Інформацію про розмір чистого доходу
Агент надає у вигляді Звіту про
фінансові результати ф.2СКО та Довідки
про розмір чистого доходу, отриманого
від своєї діяльності в Аеропорту
згідно з цією Генеральною угодою.
Довідка має бути підписана керівником
Агента та головним бухгалтером.
Нарахування податку на додану вартість
здійснюється у відповідності до
чинного законодавства України.

Пунктом 5.2 Угоди передбачено, що
підрахунок щоквартальної суми плати
здійснюється Агентом та з усіма
документами (Звіт про фінансові
результати) передається до бухгалтерії
Аеропорту не пізніше, ніж за 7
календарних днів перед датою сплати,
яка визначена в пункті 5.3 Угоди.
Аеропорт зобов'язаний протягом п'яти
календарних днів після отримання цих
документів виписати Агенту
відповідний рахунок. Згідно пункту 5.3
Угоди, плата повинна сплачуватися
поквартально, до 30 квітня, 30 липня, 30
жовтня та 30 січня кожного року.
Стягнення плати здійснюється з дати
вступу в дію цієї Угоди та у
вищевказані строки.

Відповідно до підпунктів 2.2.25. та 2.2.26.
Угоди, Агент зобов'язаний сплачувати
рахунки Аеропорту, підписувати Акти
приймання-здачі виконаних послуг та у
строки, визначені пунктом 5.2 Угоди,
надавати до бухгалтерії Аеропорту
копію Звіту про фінансові результати
або інший документ для виписки
рахунків.

Згідно підпункту 2.3.5 Угоди, Аеропорт
зобов'язаний виписувати рахунки за
надані послуги, що передбачені Угодою
та Акти приймання-здачі виконаних
послуг (надалі - Акти).

Пунктом 5.7 Угоди передбачено, що разом з
рахунками Агент отримує Акти.
Підписані Акти Агент зобов'язаний
повернути в бухгалтерію Аеропорту
протягом 5-ти банківських днів з дати їх
отримання. Акти підписуються
керівниками сторін, або призначеними
ними повноважними особами. У разі
підписання Актів не керівниками,
сторони надають одна одній належним
чином оформлені повноваження на осіб,
що підписують Акти. Якщо протягом 5-ти
днів з дня одержання Акт не буде
повернено Аеропорту, він вважається
підписаним сторонами.

На виконання умов Угоди, в другому,
третьому та четвертому кварталах 2013
року, Позивачем були надані
Відповідачу послуги з користування
інфраструктурою аеропорту, для сплати
яких було складено та надано
Відповідачу наступні рахунки-фактури
та акти приймання-здачі виконаних
послуг: 171/288 від 25.07.2013р., 171/432 від
28.10.2013р., 171/10 від 31.01.2014р.

Зазначені вище рахунки-фактури та акти
приймання-здачі виконаних послуг були
отримані Відповідачем згідно реєстру
на передачу документів. Претензій щодо
наданих послуг відповідач позивачу,
після отримання зазначених документів,
не пред'являв.

Проте, станом на день пред'явлення
позовної заяви, оплату за надані
послуги за вищевказаний період, згідно
виставлених рахунків за Угодою,
відповідач не здійснив, в результаті
чого у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем у сумі
327 466 грн. 09 коп.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до частини першої
статті 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини другої статті 193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено,
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
як це передбачено ст. 33 ГПК України.

Зважаючи на те, що надані позивачем
послуги, які були прийняті
відповідачем, не оплачені ним у повному
обсязі, доказів оплати суду
відповідачем не надано, вимога
позивача про стягнення з відповідача 327
466 грн. 09 коп. заборгованості підлягає
задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач
просить стягнути з відповідача пеню у
розмірі 13 919,72 грн.

Відповідно до пункту 5.8 Угоди, у випадку
несвоєчасної оплати рахунків Агент
виплачує Аеропорту за кожний день
простроченого платежу пеню від суми
заборгованості у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у той
період, за який сплачується пеня.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарський відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
дим Кодексом, іншими законами та
договором. Застосування господарських
санкцій повинно гарантувати захист
прав і законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язань припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного закону встановлено,
що розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Судом здійснено перевірку
правильності розрахунку пені
позивачем та встановлено, що поданий
позивачем розрахунок є арифметично
вірним, відповідає нормам
законодавства та матеріалам справи, а
відтак вимога про стягнення пені
підлягає задоволенню в повному обсязі
в сумі 13 919,72 грн.

Позивачем також заявлено позовну
вимогу щодо стягнення з відповідача 3
202,92 грн. 3% річних та 2834,68 грн.
інфляційних.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з розрахунком позивача, що
знаходиться в матеріалах справи 3%
річних складають - 3 202,92 грн., інфляційні
втрати 2834,68 грн. Розрахунок є
арифметично вірним, відповідає вимогам
законодавства та обставинам справи, а
тому вимога про стягнення 3% річних в
розмірі 3 202,92 грн. та 2834,68 грн.
інфляційних втрат підлягає
задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі та з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 327
466,09 грн. боргу, 13 919,72 грн. пені, 3% річних
в розмірі 3 202,92 грн. та 2834,68 грн.
інфляційних втрат.

Згідно із статтями 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Транс-Аеро-Хендлінг» (08130, Київська
обл., Києво-Святошинський район, с.
Чайки, вул. В. Чайки, 16, )
на користь Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307,
Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт
«Бориспіль», ) - 327 466
(триста двадцять сім тисяч чотириста
шістдесят шість) грн. 09 коп. боргу, 13 919
(тринадцять тисяч дев'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 72 коп. пені, 3 202 (три
тисячі двісті дві) грн. 92 коп. 3% річних,
2834 (дві тисячі вісімсот тридцять
чотири) грн. 68 коп. інфляційних втрат та
6 949 (шість тисяч дев'ятсот сорок дев'ять)
грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту
рішення: 24.07.2014р.

Суддя
Щоткін О.В.