ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.07.2014 Справа № 920/1105/14Господарський суд
Сумської області у складі судді
Левченка П.І. при секретарі судового
засідання Чепульській Ю.В. розглянув
матеріали справи № 920/1105/14

за позовом - Казенного підприємства
«Шосткинський казенний завод
«Імпульс», м. Шостка Сумської області,

до відповідача - Державного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів, м. Шостка Сумської області,

про стягнення 158408,34 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Тесленко О.Г., довіреність №
25/2013-Д від 23.04.2014 року,

відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній
заяві просить суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість в сумі 158408,34 грн. з них:
заборгованість за поставлений товар в
сумі 127578,95 грн., яка виникла станом на
01.05.2014 року, у зв'язку з невиконанням
відповідачем умов договору поставки
продукції № 274/011-29 від 10.11.2011 року,
укладеного між сторонами; інфляційні
нарахування в сумі 12544,19 грн.; 3 % річних в
сумі 18285,20 грн.; а також просить суд
стягнути витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3168,17 грн.

Відповідач свого представника в
засідання суду не направив, відзиву на
позов не подав, про час, дату та місце
судового слухання справи повідомлений
належним чином, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення ф. 107,
яке повернуте на адресу Господарського
суду Сумської області відділенням
поштового зв'язку.

22.07.2014 року від відповідача до суду
надійшло клопотання № 1619к/юр від 21.07.2014
року (факс), де останній просить суд
відкласти розгляд справи на другу
половину серпня 2014 року у зв'язку з
відпусткою представника відповідача.

Відповідно до пункту 3.9.2. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них, справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

На підтвердження обставин, викладених
відповідачем у зазначеному клопотанні
про відкладення розгляду даної справи,
ним додано копію наказу (розпорядження)
про наданні відпустки № 240 від 01.07.2014
року, з якого вбачається, що
юрисконсульту ОСОБА_2 надано відпустку
в розмірі 10 календарних днів з 16.07.2014
року по 25.07.2014 року включно, проте
відповідач не обгрунтовує у своєму
клопотанні чому саме необхідно
відкласти розгляд справи на другу
половину серпня 2014 року, тоді як у
відпустці його представник перебуває з
16.07.2014 року по 25.07.2014 року. Крім того,
відповідачем не надано суду жодного
належного доказу, який би свідчив про
неможливість забезпечити участь у
судовому засіданні іншого
представника позивача згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28
Господарського процесуального кодексу
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами.

Суд не визнавав явку представників
сторін в судове засідання обов'язковою,
а відтак нез'явлення представника
відповідача в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи та
вирішенню спору за наявними у справі
матеріалами, керуючись статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України, а тому клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи не
підлягає задоволенню і відхиляється
судом.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України,
статтями 43 та 33 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає, що ним в межах наданих йому
повноважень, сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами, у
відповідності до положень статті 75
названого Кодексу за відсутності
представника відповідача.

Представник позивача листом № 11-17/4/14/160
від 23.07.2014 року повідомив суду, що 21.07.2014
року між сторонами проведено залік
взаємних вимог в результаті якого,
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором № 274/011-29 від
10.11.2014 року зменшилася на 32864,83 грн. і
станом на 21.07.2014 року складає 94714,12 грн.,
що підтверджується протоколом заліку
взаємних вимог від 21.07.2014 року та актом
звірки взаємних розрахунків від 21.07.2014
року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2011 року між позивачем та
відповідачем укладено договір на
поставку продукції № 274/011-29, відповідно
до умов якого позивач зобов'язався
поставити товар (комплектуючі до
димової гранати), а відповідач
зобов'язався прийняти і оплатити на
умовах даного договору продукцію
(товар), ціна, кількісні і якісні
характеристики якої викладені в
специфікаціях, що є невід'ємною
частиною договору.

Відповідно до пункту 2.4 даного
договору, оплата товару здійснюється
покупцем (відповідачем) шляхом
здійснення авансового платежу в сумі
60,0 тис. грн., іншу суму відповідач
сплачує відповідно до рахунку шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача.

В подальшому строки та порядок
проведення оплати обумовлюються
сторонами у додаткових угодах № 1 та № 2
до даного договору, відповідно до яких
відповідач зобов'язується сплатити за
товар у відповідності до договору на
поставку продукції № 3/368 від 10.11.2011 року
в сумі 494487,00 грн. з урахуванням ПДВ в
сумі 82414,50 грн. не пізніше 01.04.2012 року.

Пунктом 3.1 укладеного між сторонами
договору передбачено, що поставка
товару здійснюється автотранспортом
відповідача на умовах FCA склад
постачальника (Інкотермс 2010).

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначає, що ним на виконання умов
договору № 274/011-29 від 10.11.2011 року,
відвантажив відповідачеві товар за
товарно-транспортними накладними № 14
від 01.03.2012 року та № 33 від 05.04.2012 року на
загальну суму 494487,00 грн., проте
відповідач не виконав умов укладеного
між сторонами договору, не оплатив в
повному обсязі та в установлений
договором термін отриманий ним товар, у
зв'язку з чим станом на 01.05.2014 року
заборгованість відповідача перед
позивачем за отриманий товар складала
127578,95 грн.

Частина перша статті 712 Цивільного
кодексу України визначає, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до приписів статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають з дій осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені актами цивільного
законодавства, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
а як визначено приписами статті 509
цього ж Кодексу, зобов'язання виникають
із підстав встановлених вищевказаною
правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
частині першій статті 193
Господарського Кодексу України, яка
також передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного
кодексу України та частини сьомої
статті 193 Господарського Кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 530
Цивільного кодексу України, якщо в
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого
Кодексу визначає, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Факт отримання відповідачем товару
підтверджується товарно-транспортними
накладними № 14 від 01.03.2012 року та № 33
від 05.04.2012 року; довіреностями № 68 від
28.02.2012 року та № 98 від 04.04.2012 року;
рахунками-фактури № 14 від 01.03.2012 року та
№ 33 від 05.04.2012 року, копії яких долучено
судом до матеріалів справи, зазначені
первинні документи містять відомості
щодо найменування відпущеного товару,
його кількість, ціну та підписані
представниками сторін і скріплені їх
печатками.

24.07.2014 року позивач повідомив суду про
проведення між сторонами заліку
взаємних вимог, в результаті якого,
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором № 274/011-29 від
10.11.2014 року, укладеним між сторонами,
зменшилася на 32864,83 і станом на 21.07.2014
року складає 94714,12 грн.

На підтвердження факту проведення між
сторонами взаємозаліку представником
позивача надано суду копію протоколу
заліку взаємних вимог від 21.07.2014 року та
акту звірки взаємних розрахунків від
21.07.2014 року, відповідно до яких
заборгованість відповідача перед
позивачем за поставлений товар станом
21.07.2014 року складає 94714,12 грн.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого
Кодексу, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються
учасниками судового процесу.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 43 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини, зокрема
те, що факт передачі позивачем та
прийняття відповідачем товару
повністю підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, а
відповідач, в свою чергу, відзиву на
позов та доказів оплати отриманого
товару не подав, тому позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
поставлений товар в розмірі 94714,12 грн.
визнаються судом обґрунтованими, і
такими, що підлягають задоволенню на
підставі статей 525, 526, 629 Цивільного
кодексу України. В іншій частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
основного боргу в сумі 32864,83 грн.
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі пункту 1-1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України.

Крім цього, за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань позивач просить
стягнути з відповідача 3 % річних від
суми заборгованості в розмірі 18285,20 грн.
за період з 01.04.2012 року по 16.06.2014 року та
інфляційні втрати в розмірі 12544,19 грн.
за період з 01.04.2012 року по 16.06.2014 року.
Розмір зазначених вимог позивач
підтверджує обґрунтованими
розрахунками річних та інфляційних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимоги кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги, стосовно
стягнення з відповідача на користь
позивача 3 % річних в розмірі 18285,20 грн.
за період з 01.04.2012 року по 16.06.2014 року та
інфляційні втрати в розмірі 12544,19 грн.
за період з 01.04.2012 року по 16.06.2014 року є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі положень
статті 625 наведеного вище Кодексу.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 32, 33, 34, 43, 49, 75, пунктом 1-1 статті
80 та статтями 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів (41100, Сумська область, м.
Шостка, вул. Леніна, буд. 59,
Ідентифікаційний код 14014318) на користь
Казенного підприємства «Шосткинський
казенний завод «Імпульс» (41100, Сумська
область, м. Шостка, вул. Куйбишева, буд.
41, Ідентифікаційний код 14314452)
заборгованість за поставлений товар в
розмірі 94714,12 грн., інфляційні втрати в
розмірі 12544,19 грн., 3 % річних в розмірі
18285,20 грн. та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3168,17 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог
провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 24.07.2014 року

Суддя П.І. Левченко