ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 липня 2014 року Справа № 915/1433/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого : Полянського
А.Г.,

суддів: Коробенка
Г.П., Мачульського Г.М.

розглянувши матеріали касаційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Миколаївської області від 28.10.2013 р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 р.у
справі господарського суду№ 915/1433/13
Миколаївської областіза
позовомПрокурора Березанського району
Миколаївської області в інтересах
держави в особі Миколаївської обласної
державної адміністрації до1.
Приватного підприємства "ААС" 2.
Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1провизнання недійсним договору
про спільне користування земельною
ділянкою, зобов'язання її звільнити і
привести для використання стан та
повернути позивачу

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (зареєстровано
ВГСУ за № 10397/2014 від 21.07.2014 р.) на рішення
господарського суду Миколаївської
області від 28.10.2013 р. та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 28.05.2014 р. не відповідає вимогам
розділу ХІІ1 ГПК України з наступних
підстав.

Згідно вимог ч. 3 ст. 111 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна скарга підписується особою,
яка подала скаргу або її уповноваженим
представником.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України,
керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Касаційна скарга Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 підписана
представником ОСОБА_2, проте до
касаційної скарги не додано належних
документів на підтвердження її
повноважень. В матеріалах справи також
відсутні будь-які докази, що надають
ОСОБА_2 право ставити підпис на
касаційній скарзі.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо касаційна скарга підписана
особою, яка не має права її підписувати,
або особою, посадове становище якої не
зазначено.

Крім того, згідно частини 4 статті 111
Господарського процесуального кодексу
України до скарги додаються докази
сплати судового збору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
1113 Господарського процесуального
кодексу України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

З 1 листопада 2011 року набрав чинності
Закон України "Про судовий збір" від 6
жовтня 2011 року № 3828-VI, статтею 4 якого
визначено у тому числі розміри ставок
судового збору за подання касаційної
скарги на судові акти господарського
суду.

Згідно з пп. пп. 2, 5 п. 2 частини 2 статті 4
вказаного Закону за подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру встановлюється
ставка судового збору 1 розмір
мінімальної заробітної плати, а за
подання касаційної скарги на рішення
суду в справі зі спору немайнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в розмірі 70 % ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" з 1 січня
установлено мінімальну заробітну
плату у розмірі 1 218 грн.

Абзацом 1 пункту 2.11. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України"
роз'яснено, що якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Предметом спору у даній справі є
визнання недійсним договору про
спільне користування земельною
ділянкою та зобов'язання її звільнити і
привести для використання стан та
повернути позивачу, тобто об'єднано дві
вимоги немайнового характеру.

Скаржником до касаційної скарги у
якості доказу сплати судового збору
додана квитанція № k16/Н/21 від 17.06.2014 р.
про сплату судового збору в розмірі
852,60грн., яку колегія суддів Вищого
господарського суду України не може
визнати належним доказом сплати
судового збору за подання касаційної
скарги в розмірі, встановленому
Законом, оскільки скаржник у
касаційній скарзі просить скасувати
рішення господарського суду
Миколаївської області від 28.10.2013 р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 р. та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову повністю.

Отже, Фізична особа-підприємць ОСОБА_1
за подання касаційної скарги має
сплатити судовий збір за кожну вимогу
немайнового характеру.

Також, згідно з ч. 2 ст. 1115 та ч. 1 ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
судом фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Крім того, касаційна інстанція на
підставі вже встановлених судом
фактичних обставин справи перевіряє
судові рішення виключно на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення у рішенні або постанові
господарського суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 111
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга подається у
письмовій формі і повинна містити
вимоги особи, що подала скаргу, із
зазначенням суті порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п. 6 частини першої ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо у скарзі не зазначено суті
порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Згідно частини другої ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Зважаючи на те, що в касаційній скарзі
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не
обгрунтовано суті порушеня та суті
неправильного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
наголошується на невідповідності
висновків суду обставинам справи,
мотиви оскарження направлені на
вирішення питання про достовірність та
перевагу доказів, скарга не дає підстав
для перегляду постанови в касаційному
порядку.

За таких обставин, касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 86 та п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Миколаївської
області від 28.10.2013 р. та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 28.05.2014 р. у справі № 915/1433/13
господарського суду Миколаївської
області повернути скаржнику без
розгляду.

Головуючий суддя
А.Г. Полянський

Суддя
Г.П. Коробенко

Суддя
Г.М. Мачульський