ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року Справа № 911/2975/13
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Коробенка Г.П.,

суддів
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: Грищенка О.М. дов. б/н від
02.06.14,

від відповідачів: 1. не з'явився,

2. Бондаренка О.І.
дов б/н від 02.01.14,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014

у справі № 911/2975/13 Господарського суду
Київської області

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до 1)Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"

2)Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛИМАНСЬКЕ"

третя особа, які не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОРПОРАЦІЯ
"АГРОСИНТЕЗ"

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
звернулось до Господарського суду
Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
(відповідач-1) та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лиманське"
(відповідач-2) про солідарне стягнення 1
000, 00 грн. пені та стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Лиманське" 1 067,28 грн. пені, 164,82 грн.
інфляційних втрат, 9 386,79грн. штрафу, 24
340,16грн. відсотків за користування
чужими грошовими коштами.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на те, що за
угодою №15-11/12-98 від 15.11.2012 про заміну
кредитора у зобов'язанні до Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"Ніко-Тайс" перейшло право вимоги до
відповідача- 2 щодо сплати пені,
інфляційних витрат, відсотків за
користування чужими грошовими коштами
та штрафу, набутих первісним
кредитором в результаті неналежного
виконання відповідачем-2 положень
договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК081210/3 від 08.12.2010, укладеного
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Корпорація
"Агросинтез" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Лиманське". При цьому
позивач зазначав, що з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
угодою №15-11/12-98 від 15.11.2012 про заміну
кредитора у зобов'язанні, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
було укладено договір поруки №21-12-2012-31
від 21.12.2012, відповідно до умов якого
відповідач-1 поручається перед
позивачем за виконання зобов'язань
відповідачем-2.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 15.10.2013 (суддя
Чорногуз А.Ф.) позов задоволено
повністю. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лиманське"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
1 067,28 грн. пені, 164,82 грн. втрат від
інфляції, 9 386,79 грн. штрафу, 24 340,16 грн.
відсотків за користування чужими
грошовими коштами. Стягнуто солідарно
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лиманське" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 1
000,00 грн. пені, 2 000,00 грн. витрат на
послуги адвоката, а також 1 720,50 грн.
судового збору.

Судове рішення мотивоване тим, що у
зв'язку з невиконанням боржником своїх
зобов'язань за основним договором щодо
оплати за отриманий товар, у позивача
виникло право вимоги до боржника -
відповідача-2 та до поручителя -
відповідача-1 на солідарне стягнення
вищезазначених сум коштів.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 (судді:
Скрипка І.М., Жук Г.А., Мальченко А.О.)
зазначене судове рішення скасоване, в
позові відмовлено з тих підстав, що
заборгованість відповідача-2 перед
позивачем станом на 08.02.2012 становила
2052,03 грн., тоді як позивач при
розрахунку спірних сум виходив із
розміру заборгованості на кожний
період нарахування, що не відповідає
дійсності. Судові витрати покладені на
позивача.

Не погоджуючись з прийнятою у справі
постановою, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
апеляційним господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.
Вимоги касаційної скарги мотивовані
тим, що апеляційний господарський суд
неправомірно відхилив надані
позивачем бухгалтерські документи в
якості доказів отримання
відповідачем-2 товару та неправомірно
взяв до уваги надані відповідачем-2
докази на оплату отриманого товару.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Господарськими судами встановлено:

08.12.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Корпорація
"Агросинтез" (третя особа, постачальник
за договором) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Лиманське"
(відповідач-2, покупець за договором)
було укладено договір поставки на
умовах товарного кредиту №ТК081210/3,
відповідно до п. 1.1. якого у строки,
зумовлені договором, постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність покупця насіннєвий матеріал
(надалі "товар" або "насіння") та хімічні
засоби захисту рослин (надалі "товар"
або "препарати"), а покупець
зобов'язується прийняти товар,
сплатити проценти за користування
товарним кредитом та ціну товару
відповідно до умов договору
(додаткових угод та специфікацій до
нього).

Згідно п. п. 2.1., 2.3. вказаного договору
найменування (асортимент) товару, його
кількість, ціна за одиницю та ціна
всього товару наведені у специфікаціях
до договору, які є невід'ємними його
частинами. Ціна товару, що вказана у
специфікаціях, визначена на дату
укладення договору. Вартість договору
складається із суми всіх специфікацій,
підписаних в рамках цього договору, в
яку включається ціна товару та
проценти за користування товарним
кредитом.

Покупець зобов'язується оплатити
продавцю товар у строки та в розмірах,
що вказані в специфікаціях. Оплата
товару здійснюється в українських
гривнях в безготівковому порядку
шляхом перерахування грошових коштів
платіжним дорученням на поточний
рахунок постачальника. Підставою
платежу є даний договір (п. п. 6.1., 6.2.
договору).

Договір, згідно п. 9.1., набуває чинності
з моменту його підписання та діє
протягом року з моменту його складання.
Закінчення строку дії договору не
звільняє покупця від виконання тих
грошових зобов'язань, які лишилися
невиконаними ним.

15.11.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Корпорація
"Агросинтез" (третя особа, первісний
кредитор за угодою) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Ніко-Тайс" (позивач, новий кредитор за
угодою) було укладено угоду №15-11/12-98 про
заміну кредитора у зобов'язанні,
відповідно до п. п. 1.1., 1.2. якої первісний
кредитор відступає новому кредитору
право вимоги виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Лиманське"
(), що іменується надалі
боржник, зобов'язання щодо сплати
розміру пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
інфляційних витрат та штрафу, набутих
первісним кредитором на підставі
договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК081210/3 від 08.12.2010, у зв'язку з
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору поставки
на умовах товарного кредиту №ТК081210/3
від 08.12.2010. За цією угодою новий
кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати грошової суми в
розмірі, визначеному у п. 2.1. цієї угоди.

Пунктом 2.1. угоди сторони погодили, що
вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 36 838,07 грн.

Первісний кредитор повідомив, а новий
кредитор погодив те, що сума, вказана у
п. 2.1., що відступається згідно договору
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК081210/3 від 08.12.2010, є загальною сумою
(розміром) пені, відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
інфляційних витрат, процентів по
товарному кредиту та штрафу, котрі
нараховані за період з 18.12.2010 по 08.02.2012
відповідно до умов договору та норм
чинного законодавства України (п. 2.2
угоди).

Відповідно до п. 2.3. угоди первісним
кредитором нараховано, а новим
кредитором перевірено та погоджено
розмір нарахувань, виходячи із
наступного: сума нарахованої пені за
період з 18.12.2010 по 08.02.2012 становить 2 067,28
грн.; сума нарахованого штрафу (30%)
становить 9 386,79 грн.; сума нарахованих
інфляційних втрат за період з вересня
2011року по січень 2012 року становить 164,82
грн.; сума нарахованих відсотків за
користування чужими грошовими коштами
за період з 18.12.2010 по 08.02.2012 становить 24
340,16 грн.

Згідно з п. 4.1. угоди первісний кредитор
зобов'язаний передати новому кредитору
оригінали та/або копії документів, що
підтверджують права вимоги виконання
зобов'язання боржником новому
кредитору. Передача оригіналів та/або
копій документів оформлюється актом
приймання-передачі.

Первісний кредитор зобов'язаний
сповістити боржника про поступку права
вимоги за цією угодою (п. 4.3 угоди).

Ця угода, згідно п. 6.1., набуває чинності
з моменту її підписання і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цією угодою.

На виконання умов даної угоди за актом
прийому-передачі документів від 15.11.2012
третьою особою передано, а позивачем
прийнято документи, що підтверджують
права вимоги виконання зобов'язання
боржником новому кредитору.

21.12.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
(відповідач-1, поручитель за договором)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
(позивач, кредитор за договором) було
укладено договір поруки №21-12-2012-31,
відповідно до п. 1.1. якого поручитель
поручається перед кредитором за
виконання обов'язку ТОВ "Лиманське"
(боржник) про виконання грошового
зобов'язання щодо сплати розміру пені у
зв'язку із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
поставки та угоди, передбаченими ст. 2
цього договору: угода №15-11/12-98 про
заміну кредитора у зобов'язанні,
укладена згідно договору поставки на
умовах товарного кредиту №ТК081210/3 від
08.12.2010.

Відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою
розміру пені у сумі 1000,00 грн. У разі
порушення (невиконання чи неналежного
виконання) боржником обов'язку за
основною угодою, кредитор вправі
звернутися із вимогою про виконання як
до боржника, так і до поручителя, які
несуть солідарну відповідальність
перед кредитором (п. п. 3.1., 4.1. договору).

За договором поставки на умовах
товарного кредиту №ТК081210/3 Товариству
з обмеженою відповідальністю
"Лиманське" був переданий товар на
загальну суму 83 190,00 грн., який станом на
08.02.2012 оплачений останнім у розмірі
81137,97 грн., тобто заборгованість на
вказану дату складала 2052,03 грн., тоді як
позивач стверджував, що заборгованість
станом на 08.02.2012 складала 31289,28грн.

Разом з тим, апеляційний господарський
суд дослідив подані боржником докази
оплати отриманого товару на предмет
дати та розміру оплат та встановив, що
заборгованість відповідача-2 перед
третьою особою у вказаному в угоді
№15-11/12-98 розмірі на початок кожного
періоду нарахування була відсутня.
Тобто, позивач неправомірно
обраховував спірні суми пені,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами, інфляційних витрат
та штрафу виходячи із вказаних у
названій угоді розмірів
заборгованості.

З урахуванням вказаних обставин та
норм ст.ст. 510, 512, 513, 514, 517, 543, 553, 554, 694, 712
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України,
апеляційний господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується і суд касаційної
інстанції, про відсутність підстав для
задоволення позову.

Згідно зі ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази, тому
доводи касаційної скарги, які
потребують переоцінки доказів або їх
додаткового дослідження у справі, до
уваги не приймаються.

Касаційна інстанція, перевіривши
відповідно до ч. 2 ст. 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у оскарженій
постанові, дійшла висновку про
відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014 у справі №911/2975/13 - без змін.

Головуючий суддя Коробенко Г.П. Судді
Мачульський Г.М. Шаргало В.І.