Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
=====================
РІШЕННЯ

«22» липня 2014 р.
справа № 927/820/14

Позивач: Приватне
підприємство "ФЕБ-2012", вул.
Черняхівського, 32, с. Щербані,
Полтавський район, Полтавська область,
38750

Відповідач: Комунальне
підприємство "Виробниче управління
комунального господарства", вул.
Чернігівська 128, м. Ніжин, Чернігівська
область, 16600

Про стягнення 129965,98 грн.

Суддя
Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: участі не взяв

від відповідача: участі не взяв

Приватним підприємством "ФЕБ-2012" подано
позов до Комунального підприємства
"Виробниче управління комунального
господарства" про стягнення 129965,98 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач у позовній заяві посилається
на те, що відповідач, в порушення умов
укладених між сторонами договорів
поставки № 27 від 19.06.2013р. та № 37 від
02.09.2013р., своєчасно та в повному обсязі
оплату за поставлений товар не
здійснив, у зв'язку з чим у останнього
виникла заборгованість в сумі 118166,12
грн. Позивач просить стягнути з
відповідача 118166,12 грн. основного боргу
та 11799,86 грн. пені, 3% річних та
інфляційних втрат.

До початку судового засідання від
позивача надійшла факсом письмова
заява, в якій позивач просить суд
розглянути справу без участі його
представника. В заяві позивач позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить їх задовольнити.

Від відповідача до початку судового
засідання надійшла письмова заява про
визнання позову повністю на загальну
суму 129965,98 грн., в якій він просить суд
провести розгляд справи без участі
представника.

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів
справи, між Приватним підприємством
«ФЕБ-2012» (Постачальник) та Комунальним
підприємством «Виробниче управління
комунального господарства» (Покупець)
було укладено договори поставки № 27
від 19.06.2013р., № 37 від 02.09.2013р. (далі -
Договори).

Відповідно до умов Договорів
Постачальник зобов'язався поставити та
передати у власність Покупця
світлотехнічну продукцію, надалі -
товар, відповідно до письмової заявки
Покупця. Покупець зобов'язався
прийняти цей товар та оплатити його на
умовах, визначених цим Договором (п. 1.1
Договорів).

Ціна, кількість, асортимент
обумовлюються в накладних, які є
невід'ємною частиною цих Договорів (п.1.2
Договорів).

Пунктом 5.1 Договорів сторони дійшли
згоди про те, що оплата товару
здійснюється шляхом перерахування
коштів з розрахункового рахунку
Покупця на розрахунковий рахунок
Продавця по факту отримання товару
згідно Бюджетного кодексу України, але
не пізніше 30 (тридцяти) календарних
днів з моменту отримання продукції.

Відповідно до п. 10.1 Договорів, ці
Договори набирають чинності з моменту
його підписання їх сторонами і діють до
31.12.2013р.

У разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договорів за один місяць до закінчення
їх дії, вони вважаються продовженими на
один рік і на тих умовах, які були
передбачені договорами (п.10.2
Договорів).

Договори не розривалися, недійсними в
судовому порядку не визнавалися.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач виконав свої
зобов'язання за Договорами, а саме, на
підставі видаткових накладних № 114 від
02.07.2013р. та № 145 від 02.09.2013р., копії яких
знаходяться в матеріалах справи (а.с.
14-15), поставив відповідачу товар на
загальну суму 128166,12 грн.

Відповідач на підставі
довіреностей № 3711 від 02.07.2013р., № 4121 від
02.09.2013р. (а.с. 16-17) товар отримав,
будь-яких заперечень не надав, отже
враховуючи положення ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Однак всупереч обумовленим
умовам і строкам оплати товару
відповідач, оплату за поставлений
товар своєчасно та в повному обсязі не
здійснив.

На день прийняття судом рішення
заборгованість відповідачем не
сплачена та становить 118166,12 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, також із дій
осіб, що не передбачені цими актами, але
за аналогією породжують цивільні права
та обов'язки.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 546, 549
Цивільного кодексу України, виконання
зобов'язань за договором можуть
забезпечуватись неустойкою (штрафом,
пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова
сума або інше майно, яке боржник
повинен передати кредитору в разі
порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст.
231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 8.2 Договорів у
разі несвоєчасного розрахунку за
отриманий товар, Покупець сплачує за
кожний день прострочення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період за який
стягується пеня від суми простроченого
платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи те, що сума основного боргу
не була своєчасно сплачена
відповідачем, відповідно до розрахунку
позивача, відповідачу нараховано та
пред'явлено до стягнення 7815,35 грн. пені
за прострочення платежу за період з
01.08.2013р. по 30.01.2014р., 2731,95 грн. 3% річних та
1252,56 грн. інфляційних втрат.

Беручи до уваги, що матеріалами справи
підтверджено затримку виконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань, суд доходить висновку про
правомірність вимог позивача щодо
стягнення пені, 3 % річних та
інфляційних втрат. Вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд вважає, що надані позивачем
письмові докази доводять ті обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог.

Враховуючи те, що матеріалами
справи підтверджується факт
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за Договорами, а також
визнання відповідачем позову в повному
обсязі, суд доходить висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
повністю.

Враховуючи, що даний спір виник
внаслідок неправильних дій
відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 49
Господарського процесуального
кодексу, судові витрати в повному
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального
підприємства «Виробниче управління
комунального господарства» (вул.
Чернігівська, 128, м. Ніжин, Чернігівська
область, 16600, р/р 0324 в АТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, код
31818672) на користь Приватного
підприємства «ФЕБ-2012» (вул..
Черняхівського, 32, с. Щербані,
Полтавський район, Полтавська область,
38750; р/р 1 в АТ «Райффайзен Банк
Аваль», МФО 380805, код 38026753) 129965,98 грн. (сто
двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот
шістдесят п'ять грн. 98 коп.)
заборгованості, в тому числі 118166,12 грн.
основного боргу та 11799,86 грн. пені, 3%
річних та інфляційних втрат, та 2599,33
грн. (дві тисячі п'ятсот дев'яносто
дев'ять грн. 33 коп.) на відшкодування
витрат по сплаті позивачем судового
збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя

Ю.М. Бобров

.