КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Справа№ 925/628/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання
Танцюрі К.Л.

за участю представників:

від позивача: не з'явились,

від відповідача: Кучеренко С.П.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз" на рішення Господарського
суду Черкаської області від 12.06.2014р. у
справі №925/628/14 (суддя Боровик С.С.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
"По газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз"

про стягнення 32636,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до Відповідача про
стягнення 32636,23 грн. заборгованості, з
яких 5264,30 грн. 3% річних, 26321,50 грн. пені,
1050,43 грн. 7% штрафу.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 12.06.14р. позовні
вимоги Позивача задоволено, стягнуто з
Відповідача на користь Позивача: 5264,30
грн. 3% річних, 26321,50 грн. пені, 1050,43 грн. 7%
штрафу, в рахунок відшкодування витрат
зі сплати судового збору 1827,00 грн.
Рішення обґрунтоване невиконанням
Відповідачем зобов'язань за договором.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Черкаської області від 12.06.14р. та
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
пеня та штраф є різновидом неустойки, а
тому не можуть бути стягнені одночасно,
крім того в розумінні ст.549 Цивільного
кодексу України 3% річних є пенею, а
відтак суд першої інстанції не мав
право задовольняти позовні вимоги в
цій частині.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.07.14р.
апеляційну скаргу Відповідача
прийнято до провадження, розгляд
скарги призначено на 22.07.14р.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення Відповідача, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, суд встановив:

30.07.12р. між Позивачем та Відповідачем
був укладений договір №172-ВТВ на
купівлю-продаж природного газу,
відповідно до умов якого Позивач
зобов'язався передати у власність
Відповідача у 2012 році природний газ, а
Відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.2.1. договору Позивач
зобов'язався передати Відповідачеві у
період з 01.08.12р. по 31.12.12р. газ обсягом до
14606,000 тис.м3.

Згідно з п.6.2. договору оплата за газ
здійснюється з поточного рахунка
Відповідача на поточний рахунок
Позивача та зараховується як оплата за
газ. Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 20-го
числа наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідно до п.7.2. договору в разі
невиконання Відповідачем пунктів 6.1.,
6.2. цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Позивачу крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

На виконання умов договору Позивач
поставив Відповідачу протягом
серпня-жовтня 2012 року природний газ в
кількості 1741,153 тис.м3 на загальну суму
7893022,64 грн., за який Відповідач
розраховувався несвоєчасно.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
апеляційна скарга Відповідача не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.231 Господарського кодексу
України штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Як встановлено судом відповідно до п.7.2.
договору в разі невиконання
Відповідачем пунктів 6.1., 6.2. цього
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Позивачу крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Оскільки судом встановлено, що
Відповідачем порушено зобов'язання за
договором, відтак суд вірно
задовольнив вимоги Позивача про
стягнення з Відповідача пені за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 26321,50 грн. та штрафу в сумі 1050,43 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з цією нормою місцевим судом
правомірно задоволено вимоги Позивача
про стягнення з Відповідача 3% річних в
сумі 5264,30 грн.

Апеляційним судом не приймаються до
уваги доводи Відповідача, вказані в
апеляційній скарзі, з наступних
підстав.

Відповідно до п.1.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» від 17.12.13р. №14 з
урахуванням приписів ст.549, частини
другої ст.625 ЦК України та ст.1 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" правовими наслідками
порушення грошового зобов'язання,
тобто зобов'язання сплатити гроші, є
обов'язок сплатити не лише суму
основного боргу, а й неустойку (якщо її
стягнення передбачене договором або
актами законодавства), інфляційні
нарахування, що обраховуються як
різниця добутку суми основного боргу
на індекс (індекси) інфляції, та
проценти річних від простроченої суми
основного боргу. З огляду на те, що
згадану статтю 625 ЦК України вміщено в
розділі 1 книги 5 цього Кодексу
"Загальні положення про зобов'язання",
ця стаття застосовується до всіх
грошових зобов'язань, якщо інше не
передбачено спеціальними нормами, які
регулюють відносини, пов'язані з
виникненням, зміною чи припиненням
окремих видів зобов'язань.

Згідно з п.2.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» пеня,
за визначенням частини третьої статті
549 ЦК України, - це вид неустойки, що
забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.
Застосування іншого виду неустойки -
штрафу до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі,
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

Стягнення місцевим судом з Відповідача
пені та штрафу не є подвійним
притягнення Відповідача до
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, оскільки в
цьому випадку відповідальність настає
лише один раз, а саме у вигляді сплати
неустойки, яка включає у себе і пеню, і
штраф як форми її сплати, як це сторони
передбачили в договорі.

В свою чергу зобов'язання зі сплати
трьох процентів річних від
простроченої суми не мають характеру
штрафних санкцій, а є способом захисту
майнового права кредитора шляхом
отримання від боржника компенсації
(плати) за користування ним коштами,
належними до сплати кредиторові, а тому
судом не приймаються доводи
Відповідача, що стягнення 3% річних є
пенею у розумінні ст.549 Цивільного
кодексу України.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції згідно з ст.104 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз" на рішення Господарського
суду Черкаської області від 12.06.2014р. у
справі №925/628/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 12.06.2014р. у
справі №925/628/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
24.07.2014р.

Головуючий суддя
Ю.Л. Власов

Судді
С.Р. Станік

О.О. Хрипун