ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Справа № 916/2932/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючогоГубенко
Н.М.суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Державного підприємства "Одеська
залізниця" на постанову від Одеського
апеляційного господарського суду
29.05.2014у справі Господарського суду№
916/2932/13 Одеської областіза
позовомОбласного комунального
виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" доДержавного
підприємства "Одеська залізниця" в
особі Відокремленого структурного
підрозділу "Ремонтне вагонне депо
"Знам'янка" Одеської залізниці
простягнення коштів у судовому
засіданні взяли участь представники:-
позивача Слюсар О.В.;- відповідача
Голубничий А.Б.; Слюсар М.М.; Згідно з
розпорядженням секретаря першої
судової палати Вищого господарського
суду України Іванової Л.Б. № 02-05/293 від
22.07.2014 розгляд справи № 916/2932/13
Господарського суду Одеської області
здійснюється у складі колегії суддів:
головуючий - Губенко Н.М., судді
Барицька Т.Л., Картере В.І.

ВСТАНОВИВ:

22.08.2013 Обласне комунальне виробниче
підприємство "Дніпро-Кіровоград"
звернулося до Господарського суду
Кіровоградської області з позовом до
Державного підприємства "Одеська
залізниця" в особі Відокремленого
структурного підрозділу "Ремонтне
вагонне депо "Знам'янка" Одеської
залізниці про стягнення
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення у
розмірі 118 957, 38 грн. (з урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог - т. 1 а. с.
59 - 60).

Ухвалою Господарського суду
Кіровоградської області від 24.10.2013
справу № 912/1240/13 за позовом Обласного
комунального виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" до Державного
підприємства "Одеська залізниця" в
особі Відокремленого структурного
підрозділу "Ремонтне вагонне депо
"Знам'янка" Одеської залізниці про
стягнення заборгованості передано за
підсудністю до Господарського суду
Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 31.10.2013 справу №
912/1240/13 прийнято до провадження та
присвоєно їй № 916/2932/13.

Рішенням Господарського суду Одеської
області від 11.03.2014 у справі №
916/2932/13 (суддя Брагіна Я.В.) позов
задоволено частково. За рішенням
стягнуто з Державного підприємства
"Одеська залізниця" на користь
Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград" 25 308, 54
грн.; в іншій частині у позові
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 29.05.2014 у справі
№ 916/2932/13 (колегія суддів у складі:
Мирошниченко М.А. - головуючий суддя,
судді Головей В.М., Шевченко В.В.),
скасовано рішення Господарського суду
Одеської області від 11.03.2014 у справі №
916/2932/13 в частині відмови в стягненні 93
648,84 грн., та викладено резолютивну
частину рішення в наступній редакції:
"Позов Обласного комунального
виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" задовольнити.
Стягнути з Державного підприємства
"Одеська залізниця" на користь
Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград" 118 957
(сто вісімнадцять тисяч дев'ятсот
п'ятдесят сім грн.) 38 коп. - витрати за
безоблікове водокористування та
водовідведення за період з 21.06.2012
по10.07.2012. 2 379 (дві тисячі триста сімдесят
дев'ять грн.) 14 коп. - витрат по сплаті
судового збору при поданні позову".

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції, Державне
підприємство "Одеська залізниця"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 29.05.2014 у справі № 916/2932/13, та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Обласне комунальне виробниче
підприємство "Дніпро-Кіровоград"
надало відзив на касаційну скаргу, в
якому з нею не погоджується та просить
касаційну скаргу Державного
підприємства "Одеська залізниця"
залишити без задоволення, постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 29.05.2014 у справі № 916/2932/13
залишити без змін.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм судами попередніх судових інстанцій
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин справи,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Причиною виникнення даного спору є
питання щодо наявності підстав для
стягнення заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення на
підставі договору № 33/2010 на подачу води
з комунального водопроводу та
приймання стічних вод до комунальної
каналізації від 01.03.2010.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Порядок користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
населених пунктів України, визначено
Правилами користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України (далі -
Правила), затвердженими наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.08.

Відповідно до пункту 2.1. Правил
договірні відносини щодо користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення здійснюються виключно
на договірних засадах згідно із
Законами України "Про питну воду та
питне водопостачання" та "Про
житлово-комунальні послуги".

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 01.03.2010 між Знам'янським міським
виробничим управлінням
водоканалізаційного господарства,
правонаступником якого є позивач -
Обласне комунальне виробниче
підприємство "Дніпро-Кіровоград" (за
договором водоканал) та Відокремленим
структурним підрозділом Вагонне депо
Знам'янка Одеської залізниці (за
договором абонент) було укладено
договір на подачу води з комунального
водопроводу та прийняття стічних вод
до комунальної каналізації № 33/2010.

За умовами договору позивач
зобов'язувався забезпечити
відповідача питною водою, тобто надати
послуги з водопостачання та
водовідведення і прийняти стічні води
на об'єкт ( котельню), що розміщений у м.
Знам'янка, вул. Транспортна, 60 А,
обладнаний водолічильником № 001021
діаметр (калібр) ЛЛТ-65мм.

У п. 4.3 договору сторони погодили, що у
випадку пошкодження засобів обліку з
вини абонента та несвоєчасне
повідомлення про це водоканал
розрахунок за водопостачання та
водовідведення визначається Правилами
користування системами комунального
водопостачання і за результатами
перевірок складаються відповідні акти.

За умовами договору № 33/2010 водоканал
періодично перевіряє роботу засобів
обліку, контролює кількість і якість
стічних вод (п. 4.5 договору).

Відповідно до статті 23 Закону України
"Про питну воду та питне
водопостачання" підприємства питного
водопостачання мають право
здійснювати контроль за технічним
станом інженерного обладнання
будинків та споруд, вимагати
термінового усунення витоків з
водопровідних мереж та, обладнання,
сприяти впровадженню засобів обліку та
регулювання споживання питної води.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22.12.2009 представниками
позивача на об'єкті відповідача
(котельній) було зареєстровано
водолічильник типа ЛЛТ-65х діаметром 65
мм. № 001021, який здійснює облік води на
котельню Вагонне депо Знам'янка
Одеської залізниці, при показниках 000001
куб.м. Вказаний водолічильник № 001021 був
опломбований позивачем, пломбою № 2122
серія АА, що підтверджується
відповідним актом (т.1 а. с.21).

Згідно із актом обстеження № 2 від
21.06.2012 представниками водоканалу
(позивача) на об'єкті (котельній Вагонне
депо Знам'янка Одеської залізниці)
абонента (відповідача) було проведено
обстеження, за результатами якого
виявлено порушення цілісності
опломбування (розірвано дріт) пломби АА
2122 на водомірному вузлі, який
знаходиться в приміщенні котельні
обладнаний водолічильником типу ЛЛТ-65х
зав №08 001021 діаметром 65 мм., з
показниками 02255 куб.м. (т.1 а. с. 22).
Зазначений акт з відображеними в ньому
порушеннями, поряд з представниками
позивача, був підписаний, без будь яких
зауважень, уповноваженим
представником відповідача - головним
інженером Сизовим О.Г.

Пунктом 5.18 Правил передбачено, що
споживач відповідає за цілісність та
збереження засобів обліку, пломб і
деталей пломбування, встановлених
представниками територіальних
органів Держспоживстандарту та
виробником в місцях з'єднань засобів
обліку, запірної арматури, манометра та
іншого обладнання вузла обліку
незалежно від місця його розташування.
Знімати засоби обліку, здійснювати
будь-які заміни їх частин або зміни
положення на водомірному вузлі, де їх
встановлено, знімати пломби, накладені
органами Держспоживстандарту або
виробником, має право лише виробник
або споживач за дозволом виробника. У
разі самовільних дій споживач сплачує
витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих
Правил.

Згідно з пунктом 3.3 Правил у разі
безоблікового водокористування
виробник виконує розрахунок витрат
води за пропускною спроможністю труби
вводу при швидкості руху води в ній 2,0
м/сек та дією її повним перерізом
упродовж 24 годин за добу.

Пунктом 3.4 Правил передбачено, що
розрахунковий період при
безобліковому водокористуванні
встановлюється з дня початку такого
користування. Якщо термін початку
безоблікового водокористування
виявити неможливо, розрахунковий
період становить один місяць.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції, на відміну від суду першої
інстанції, встановивши, що 22.12.2009
представниками позивача опломбовано
водолічильник у котельні Вагонне депо
Знам'янка Одеської залізниці; остання
перевірка водолічильника позивачем
була здійснена ним 11.06.2012; згідно із
актом обстеження № 2 від 21.06.2012
представниками позивача виявлено
порушення цілісності опломбування
(розірвано дріт) пломби АА 2122 на
водомірному вузлі, який знаходиться в
приміщенні котельні обладнаний
водолічильником типу ЛЛТ-65х зав №08 001021
діаметром 65 мм., з показниками 02255 куб.м.;
опломбування водолічильника, після
встановлення пошкодження (21.06.2014) було
здійснено 10.07.2012 на підставі заяви
відповідача; беручи до уваги те, що
розрахунки за використану воду згідно
з показами засобів обліку здійснюються
з моменту опломбування їх
з'єднувальних частин до вузла обліку
представником виробника (п. 5.23 Правил);
з огляду на те, що баланс
водоспоживання та водовідведення це
співвідношення між фактично
використаними обсягами води з усіх
джерел водопостачання та обсягами
стічних вод, що відводяться за
визначений термін п. 1.2 Правил (терміни,
що вживаються в цих правилах); дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Посилання скаржника у касаційній
скарзі на те, що акт обстеження № 2 від
21.06.2012 підписаний неуповноваженою
особою зі сторони відповідача не
приймаються колегією суддів суду
касаційної інстанції до уваги,
оскільки відповідачем, в порушення
вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, не надано
доказів на підтвердження наведеного
ані під час розгляду справи місцевим
господарським судом, ані апеляційним
господарським судом; касаційна ж
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази. До того ж, скаржник у
касаційній скарзі просить залишити в
силі рішення місцевого господарського
суду, яким встановлено, що акт
обстеження № 2 від 21.06.2012 підписаний зі
сторони відповідача уповноваженим
представником.

Всі інші доводи, викладені в касаційній
скарзі, були предметом дослідження
суду апеляційної інстанції, їм дана
належна оцінка, тому відхиляються як
необґрунтовані та такі, що не
спростовують зроблених апеляційним
судом висновків.

Беручи до уваги межі перегляду справи в
суді касаційної інстанції та
повноваження останнього, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржувана постанова відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Одеська залізниця"
залишити без задоволення, постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 29.05.2014 у справі № 916/2932/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.М. ГУБЕНКО

Судді
Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ