ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

"23" липня 2014 р.№ 916/2880/14

Суддя господарського суду Одеської
області Петров В.С., розглянувши
матеріали позовної заяви № 2935/14
Державного підприємства
„Білгород-Дністровський морський
торговельний порт" до фірми „ГРУП АГАЧ
ИТХАЛАТ ИХРАДЖАТ САНАЙИ ВЭ ТИДЖАРЕТ
ЛТД" (Туреччина) про стягнення 1882,83
доларів США, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
„Білгород-Дністровський морський
торговельний порт" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до фірми „ГРУП АГАЧ
ИТХАЛАТ ИХРАДЖАТ САНАЙИ ВЭ ТИДЖАРЕТ
ЛТД" (Туреччина) про стягнення
заборгованості за договором від 01.01.2012
р. № 9-ОД в сумі 1882,83 доларів США, що
еквівалентно 21950,22 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані неналежним виконанням
вказаною Компанією своїх обов'язків
згідно договору від 01.01.2012 р. № 9-ОД про
організацію і виконання операцій з
перевалки вантажів на експорт, а саме
щодо несвоєчасної оплати наданих
позивачем послуг за договором згідно
виставленого рахунку.

Між тим, дослідивши зміст позовної
заяви, господарський суд вважає, що
даний спір не підлягає вирішенню у
господарських судах України з огляду
на таке.

Разом з тим слід зазначити, що
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України господарським судам
підвідомчі справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів.

За приписами ч. 2 ст. 15 Господарського
процесуального кодексу України справи
у спорах, що виникають при виконанні
господарських договорів та з інших
підстав, а також справи про визнання
недійсними актів розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається з позовної заяви,
відповідачем є іноземний суб'єкт
господарювання, за місцезнаходженням
який знаходиться в Туреччині.

В силу положень ст. 124 Господарського
процесуального кодексу України
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Наразі в позовній заяві позивачем в
якості підстави для звернення із
заявленим позовом до господарського
суду Одеської області визначено
положення п. 8 ст. 110 Цивільного
процесуального кодексу України

Однак, вказані посилання заявника в
позовній заяві не може бути підставою
для розгляду даного спору
господарським судом Так, положення п. 8
ст. 110 Цивільного процесуального
кодексу України, згідно якої позови, що
виникають з договорів, у яких зазначено
місце виконання або виконувати які
через їх особливість можна тільки в
певному місці, можуть пред'являтися
також за місцем виконання цих
договорів, застосовуються при розгляді
судами цивільних справ у порядку
цивільного судочинства, зокрема справ
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Натомість в силу ст. 75 Закону України
"Про міжнародне приватне право"
підсудність судам України справ з
іноземним елементом визначається на
момент відкриття провадження у справі.

Так, відповідно до ст. 76 Закону України
„Про міжнародне приватне право" зі
змінами станом на час звернення з
позовом до суду, суди можуть приймати
до свого провадження і розглядати
будь-які справи з іноземним елементом у
таких випадках: 1) якщо сторони
передбачили своєю угодою підсудність
справи з іноземним елементом судам
України, крім випадків, передбачених у
статті 77 цього Закону; 2) якщо на
території України відповідач у справі
має місце проживання або
місцезнаходження, або рухоме чи
нерухоме майно, на яке можна накласти
стягнення, або знаходиться філія або
представництво іноземної юридичної
особи - відповідача; 3) у справах про
відшкодування шкоди, якщо її було
завдано на території України; 4) якщо у
справі про сплату аліментів або про
встановлення батьківства позивач має
місце проживання в Україні; 5) якщо у
справі про відшкодування шкоди
позивач - фізична особа має місце
проживання в Україні або юридична
особа - відповідач - місцезнаходження в
Україні; 6) якщо у справі про спадщину
спадкодавець у момент смерті був
громадянином України або мав в
Україні останнє місце проживання; 7)
дія або подія, що стала підставою для
подання позову, мала місце на території
України; 8) якщо у справі про визнання
безвісно відсутнім або оголошення
померлим особа мала останнє відоме
місце проживання на території України;
9) якщо справа окремого провадження
стосується особистого статусу або
дієздатності громадянина України; 10)
якщо справа проти громадянина України,
який за кордоном діє як дипломатичний
агент або з інших підстав має імунітет
від місцевої юрисдикції, відповідно до
міжнародного договору не може бути
порушена за кордоном; 11) якщо у справі
про банкрутство боржник має місце
основних інтересів або основної
підприємницької діяльності на
території України; 12) в інших випадках,
визначених законом України та
міжнародним договором України.

Як свідчать матеріали позовної заяви,
відповідач є нерезидентом,
місцезнаходженням відповідача не є
територія України, тим більш в договорі
№ 9-ОД сторони прямо не передбачили
підсудність цього спору з
відповідачем, який є іноземним
суб'єктом господарювання, судам
України. Той факт, що позивачем у
позовній заяві вказано про наявність у
відповідача на території України
представника - ПП „Ексім-В", не може
бути прийнятий судом до уваги, оскільки
вказане підприємство є самостійним
суб'єктом господарювання України, а не
представництвом відповідача. Зокрема,
з доданої позивачем до позову копії
договору на
транспортно-експедиторське
обслуговування № 10/09-GA від 24.04.2009 р.,
укладеного між ПП „Ексім-В" та
відповідачем, вбачається, що ПП
„Ексім-В" являється експедитором
стосовно вантажів відповідача. Тим
більш з додана позивачем до позовної
заяви копії довіреності № 1/2012-GA від
03.01.2012 р. свідчить, що остання видана
відповідачем на здійснення від його
імені ПП „Ексім-В" операцій з
оформлення і
транспортно-експедиторського
обслуговування вантажів відповідача і
отримання у відповідних службах
дозвільних документів для
транспортно-експедиторського
обслуговування вантажів, а не на
представництво інтересів відповідача
у судових органах України. До того ж дія
вказаної довіреності сплинула 31.01.2013 р.

Наразі з позовної заяви і доданого до
неї копії договору № 9-ОД (сторінки з
абз. 3 п 3.7 до п. 6.12 відсутні) вбачається,
що спір виник при виконанні
господарського договору.

За умовами п. 7.4 договору зазначено, що
взаємовідносини сторін, не
врегульовані даним договором
регламентуються діючим законодавством
України, а також Обов'язковими
постановами по порту та іншими
нормативними актами, діючими на
морському транспорті та місцевими
тарифами порту.

Відповідно до абз. 4 п. 7.1 договору всі
правовідносини, що виникають з цього
договору або пов'язані з ним, в тому
числі пов'язані з чинністю, укладенням,
підписанням, виконанням, зміною або
призупиненням дії договору,
тлумаченням його умов, визначенням
наслідків недійсності або порушення
договору, регламентуються цим
договором та відповідними нормами
діючого в Україні законодавства.

Так, зі змісту наданої копії вказаного
договору № 9-ОД випливає про
домовленість сторін щодо застосування
при виконанні цього договору норм
матеріального права України, а не
процесуального права.

За таких обставин, суд вважає, що подана
позовна заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

Відповідно до п. 1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відмовляє у
прийнятті позовної заяви, якщо заява не
підлягає розгляду в господарських
судах України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
вважає за необхідне відмовити
прийнятті позовної заяви Державного
підприємства „Білгород-Дністровський
морський торговельний порт" до фірми
„ГРУП АГАЧ ИТХАЛАТ ИХРАДЖАТ САНАЙИ ВЭ
ТИДЖАРЕТ ЛТД" (Туреччина) про стягнення
1882,83 доларів США.

З огляду на викладене, сплачений
позивачем судовий збір згідно
платіжного доручення № 31252 від 14.07.2014 р.
підлягає поверненню відповідно до п. 3
ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий
збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (із змінами та
доповненнями) у зв'язку з відмовою у
прийнятті позовної заяви.

Керуючись п. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті позовної заяви
Державного підприємства
„Білгород-Дністровський морський
торговельний порт" до фірми „ГРУП АГАЧ
ИТХАЛАТ ИХРАДЖАТ САНАЙИ ВЭ ТИДЖАРЕТ
ЛТД" (Туреччина) про стягнення 1882,83
доларів США.

2. Повернути Державному підприємству
„Білгород-Дністровський морський
торговельний порт" (67700, Одеська
область, м. Білгород-Дністровський, вул.
Шабська, 81, ) з
державного бюджету України відповідно
до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про
судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI
судовий збір в сумі 1827/одна тисяча
вісімсот двадцять сім/грн. 00 коп.,
сплаченого згідно платіжного
доручення № 31252 від 14.07.2014 р. на суму 1827
грн. 00 коп.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний
термін з дня її прийняття.

Додаток: позовна заява з додатком на 53
арк. та конверт.

Суддя
Петров В.С.