м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12532/14 22.07.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування"

до приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна"

про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 15 775,41 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Скоповська Х.М. -
представник за довіреністю № 507 від
20.05.2014 року.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" до
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Країна" про
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 15 775,41 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 13.01.2011 року між
приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "АХА Страхування" та
ОСОБА_2 укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
CON/VES/CASC0002487-021-a/11К(ки), предметом якого є
страхування транспортного засобу
марки Peugeot, д.н. НОМЕР_1.

26.08.2011 року в місті Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Peugeot, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням власника ОСОБА_2 та
автомобіля марки ЛАЗ, д.н. НОМЕР_5, під
керування ОСОБА_3.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 27 вересня 2011 року визнано
ОСОБА_3 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту № 851 з визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу від 27.09.2011 року, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля Peugeot, д.н. НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження в ДТП
складає 14 238,27 грн.

На виконання умов договору страховик
сплатив страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 15 776,41 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 6098 від 11.10.2011 року.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу марки
ЛАЗ, д.н. НОМЕР_5, на момент ДТП,
застрахована у приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Країна", згідно полісу №
ВЕ/8048756.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" у порядку регресу
перейшло право на отримання від
відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору
мирним шляхом позивач направив
відповідачу заяву про виплату
страхового відшкодування вих. № 2380/26цв
від 30.03.2012 року проте вимоги останній не
виконав, тому позивач звернувся до
суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 25.06.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
22.07.2014 року.

У судовому засіданні 22.07.2014 року
представник позивача не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив хоча про час та дату судового
засідання повідомлений належним чином,
але 15.07.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав документи на
виконання вимог ухвали суду від 25.06.2014
року, 21.07.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва подав клопотання про припинення
провадження по справі.

Представник відповідача заперечував
проти клопотання позивача про
припинення провадження у справі.

Представник відповідача виконав
вимоги ухвали суду від 15.07.2014 року.

Представника відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд відмовив у задоволені клопотання
позивача про припинення провадження у
справі, у зв'язку із необґрунтованістю,
оскільки, відповідно до абзацу 3
підпункту 4.4 пункту 4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню.

13.01.2011 року між приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "АХА
Страхування" та ОСОБА_2 укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту №
CON/VES/CASC0002487-021-a/11К(ки), предметом якого є
страхування транспортного засобу
марки Peugeot, д.н. НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

З довідки б/н від 12.03.2002 року про
дорожньо-транспортну пригоду УДАІ ГУ
МВС України в м. Києві вбачається, що
26.08.2011 року в місті Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Peugeot, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням власника ОСОБА_2 та
автомобіля марки ЛАЗ, д.н. НОМЕР_5, під
керування ОСОБА_3.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 27 вересня 2011 року визнано
ОСОБА_3 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Страхувальник звернувся до страховика
із заявою про виплату страхового
відшкодування.

Відповідно до звіту № 851 з визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу від 27.09.2011 року, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля Peugeot, д.н. НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження в ДТП
складає 14 238,27 грн.

На виконання умов договору страховик
сплатив страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 15 776,41 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 6098 від 11.10.2011 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про
страхування», страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

Транспортний засіб «ЛАЗ, д.н. НОМЕР_5,
яким скоєно ДТП, що спричинило
нанесення шкоди напівпричепу Peugeot, д.н.
НОМЕР_1, належить КП «Київпастранс».
Останній уклав з приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Країна"поліс № ВЕ/8048756 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, строком дії з
16.11.2010 року по 15.11.2011 року, франшиза 510,00
грн.

Таким чином, до приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» перейшло право вимоги у
розмірі 15 775,41 грн.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України встановлено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки, відповідач виплатив
приватному акціонерному товаристві
"Страхова компанія "АХА Страхування"
страхове відшкодування в порядку
регресу в розмірі 13 728,17 грн. (14 238,27 грн.
за звітом № 851 від 27.09.2011 року - 510,00грн. -
франшиза), що підтверджується
платіжним дорученням № 84 від 22 червня
2012 року, тому позовні вимоги позивача
визнаються судом не обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з статтею 44 ГПК України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1
ст. 32, ч. 1 ст. 33, ст.. 34, ст.ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
С.М.Мудрий