ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 липня 2014 р.

Справа № 902/974/14

Господарський суд Вінницької області у
складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання Д.
Нестеров

за участю представників:

позивача : ОСОБА_2 - ФОП;

відповідача : не з"явився, належним
чином повідомлений;

Місце розгляду справи : приміщення
суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до:Спільного
Українсько - польського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "ВАРТА" (вул. Пирогова,
119а, м. Вінниця, 21037) про стягнення 30000
грн.,-

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 08.07.2014
р. про явку в судове засідання
повноважного представника, надання
додаткових доказів, в тому рахунку
відзиву на позовну заяву, не виконав.
Письмових пояснень з обгрунтуванням
причин її невиконання не надав. Вказана
ухвала направлена відповідачу
рекомендованим листом на адресу
вказану в позовній заяві та в витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.
Копія даної ухвали вручена
відповідачеві 18.07.2014 р., що
стверджується поштовим повідомленням.
Це розцінюється судом як вручення
рекомендованого листа із ухвалою
відповідачу та, як належне
повідомлення останнього про час і
місце судового розгляду справи за його
участю та небажання відповідача
скористатись наданим йому правом
надавати свої пояснення в суді. Суд
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача про час і
місце судового розгляду справи за його
участю.

Позивач в судовому засіданні подав
клопотання про розгляд справи по суті в
даному судовому засіданні у
відсутність предстаника відповідача,
мотивоване тим, що відповідач належним
чином повідомлений про час і місце
розгляду справи, що стверджується
рекомендованим повідомленням органу
поштового зв"язку про вручення
відповідачеві 18.07.2014 р. копії ухвали
суду від 08.07.2014 р., відповідач
систематично ухиляється від контактів
з позивачем щодо врегулювання спору, не
з"явився в судове засідання. Позивач
зазначив, що немає можливостей і часу,
щоб їздити в подальшому на судові
засідання.

Позивач в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

З огляду на подані в справу докази, суд
приходить до висновку про те, що неявка
представника відповідача в судове
засідання не перешкоджає вирішенню
спору, тому заява позивача про розгляд
справи у відсутність представника
відповідача підлягає задоволенню. Спір
відповідно положень ст.75 ГПК України
підлягає вирішенню за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши позивача, повно, всебічно,
об'єктивно, в сукупності дослідивши
надані в справу докази, оглянувши
оригінали платіжних доручень,
банківських виписок, надавши їм
юридичну оцінку суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги, на
підставі ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 908, 909, 1212 ЦК
України, підлягають задоволенню в сумі
30 000,00 грн.

До такого висновку суд прийшов з огляду
на таке.

В обгрунтування обставин, викладених в
позовній заяві, позивач надав копії
договору на перевезення вантажу
автомобільним транспортом № 29/02-1113 від
29.11.2013 р., заявки № 001 від 29.11.2013 р. на
перевезення вантажів автотранспортом
до договору № 29/02-1113 від 29.11.2013 р.,
рахунків - фактур № ВТ-0000092 від 29.11.2013 р.,
№ ВТ - 0000093 від 29.11.2013 р., переданих
засобами електронного зв"язку, які не
містять даних про підпис їх
повноважними особами і про наявність у
осіб електронного підпису.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.207, п.1 ч.1 ст.208 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою. Використання при вчиненні
правочинів факсимільного відтворення
підпису за допомогою засобів
механічного або іншого копіювання,
електронного підпису або іншого
аналога власноручного підпису
допускається у випадках, встановлених
законом, іншими актами цивільного
законодавства, або за письмовою згодою
сторін, у якій мають міститися зразки
відповідного аналога їхніх
власноручних підписів. У письмовій
формі належить вчиняти: правочини між
юридичними особами.

Вище вказані документи свідчать про те,
що між позивачем і відповідачем
виникли правовідносини з перевезення
(Глава 64 ЦК України).

Згідно ст. 908, 909 ЦК України, перевезення
вантажу, пасажирів, багажу, пошти
здійснюється за договором перевезення.
За договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Разом з тим, суд, на підставі ч. 1, 2, 3 ст.
207, п.1 ч.1 ст. 208 ЦК України, прийшов до
висновку, що між позивачем і
відповідачем договір не укладений,
оскільки договір не підписаний, заявка,
рахунки передані засобами
електронного зв"язку не містять
цифрового підпису, а відтак не є
належними доказами.

Платіжними дорученнями № від
03.12.2013 р. на суму 15000,00 грн., № від
02.12.2013 р. на суму 15000,00 грн., банківськими
витягами за 02.12.2013 р., за 03.12.2013 р.
стверджується, що позивач перерахував
відповідачеві 30 000,00 грн. за
перевезення, згідно вказаних вище
рахунків.

Оскільки суд дійшов висновку, що
договір між позивачем та відповідачем
про перевезення вантажу не укладений,
то позивач за відсутності на те
правових підстав перерахував, а
відповідач безпідставно отримав від
позивача 30 000,00 грн.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставне набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

05.02.2014 р. позивачем була пред"явлена
відповідачу претензія № 1 про
повернення 30 000,00 грн., яка вручена
відповідачеві 11.02.2014 р., що
стверджується копією повідомлення
органу поштового зв"язку.

07.03.14р. позивач звертався до
Вінницького міського відділу міліції
УМВС України у Вінницькій області з
заявою про відкриття кримінального
провадження відносно посадових осіб
ТОВ «Варта» та перевірки їх дій на
ознаки злочину передбаченого ст. 190, 191,
ст. 364-1 КК України.

В листі вих. № 1/с-525 від 15.03.14р.
Вінницький МВ УМВС України у
Вінницькій області зазначив, що під час
проведення перевірки по викладених
фактах було встановлено, що ТОВ СП
«Варта» в м. Вінниці по вул. Пирогова
119а, свою діяльність не здійснює на
протязі останніх 5 років. Директором
даного товариства являється гр. Шевчук
Володимир Петрович. Під час телефонної
бесіди останній повідомив, що він
знаходиться по за межами м. Вінниці.
Приїхати до м. Вінниці з метою дати
пояснення з приводу написаної відносно
нього заяви у нього не має можливості у
зв'язку із постійною зайнятістю на
роботі. З приводу написаної заяви гр.
Шевчук В.П. під час телефонної бесіди
пояснив, що договір з він не підписував
та ніяких відносин з позивачем не мав.
Проаналізувавши вище викладене,
Вінницький МВ УМВС України у
Вінницькій області дійшов висновку, що
відносини які склались між ТОВ СП
«ВАРТА» та ФОП ОСОБА_2 носять
цивільно-правовий характер вирішення
якого відноситься до компетенції суду.

Відповідач не надав доказів, які б
стверджували виконання перевезень і
надання автопослуг позивачу на суму 30
000,00 грн., а також не надав доказів
повернення позивачу 30 000,00 грн.

Відтак, на підставі ч.2 ст.530 ЦК України
відповідач зобов"язаний був на протязі
7 днів з дня отримання претензії
повернути позивачу безпідставно
отримані кошти в сумі 30 000,00 грн. та
докази цього не надав.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

В силу ст. ст. 4-3, 33, 34 ГПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є
обгрунтованими, підтверджені
належними доказами, а тому підлягають
задоволенню.

В зв'язку із доведенням спору до
розгляду в суді внаслідок неправильних
дій (бездіяльності) відповідача, судові
витрати на судовий збір в сумі 1827, 00
грн., на підставі ст.49 ГПК України,
підлягають відшкодуванню позивачеві
за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст. 4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33,
34, 43, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю. Судові
витрати на судовий збір в сумі 1827, 00
грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Спільного Українсько -
польського підприємства товариства з
обмеженою відповідальністю "ВАРТА", (вул. Пирогова, 119а, м.
Вінниця, 21037) на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_3(АДРЕСА_1)
30 000, 00 грн. - безпідставно набутих
коштів, 1827, 00 грн. - судових витрат на
судовий збір. Видати наказ в день
набрання рішенням законної сили.

3. Копії даного рішення направити
рекомендованою поштою відповідачу або
вручити його повноважному
представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено 24.07.2014 р. Повний текст рішення
відповідно до ст.84 ГПК України
оформлено і підписано 29.07.2014 р. Рішення
набирає законної сили на протязі 10-ти
днів з дня повного його оформлення і
підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Пирогова, 119а, м.
Вінниця, 21037)