ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Справа № 910/9552/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Воліка І.М.
(доповідача), Дунаєвської Н.Г.,
Євсікова О.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"на
ухвалувід 15.04.2014господарського суду
міста Києва та на постанову
від 10.06.2014Київського апеляційного
господарського судуза заявою
Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою
відповідальністю про
відстрочку виконання рішенняу справі№
910/9552/13 господарського суду міста
Києва за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг"доФірми "Т.М.М." - Товариство з
обмеженою відповідальністю
простягнення 183 892,44 грн.В судове
засідання прибули представники
сторін:позивачаПінчук-Ніколайчук Ю.В.
(дов. від 02.12.2013 № б/н); Галков І.О. (дов.
від 10.01.2013 №
б/н);відповідачаМариношенко К.А. (дов.
від 24.04.2013 № б/н);ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10.12.2013 у справі №
910/9552/13, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 13.03.2014, позовні
вимоги задоволено частково та стягнуто
з Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою
відповідальністю на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"
заборгованість у розмірі 172 568,28
грн., пеню у розмірі 9 002,63 грн., 3% річних у
розмірі 2 132,78 грн., збитки від інфляції в
розмірі 170,76 грн., судовий збір у розмірі
3 677,49 грн.

14.03.2014 відповідач - Фірма "Т.М.М." -
Товариство з обмеженою
відповідальністю звернулася до
господарського суду з заявою про
відстрочку виконання рішення
господарського суду міста Києва від
10.12.2013 у справі № 910/9552/13
строком на два роки.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 у справі №
910/9552/13 (суддя Ващенко Т.М.), залишеною
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
10.06.2014 (колегія суддів: Отрюх Б.В. -
головуючий, судді - Михальська Ю.Б.,
Тищенко А.І.), заяву Фірми "Т.М.М" -
Товариства з обмеженою
відповідальністю про відстрочку
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/9552/13
задоволено частково; відстрочено на 1
(один) рік до 15.04.2015 виконання рішення
господарського суду міста Києва від
10.12.2013 у справі № 910/9552/13.

Не погоджуючись з постановленими
судовими актами судів попередніх
інстанцій, позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
ухвалу господарського суду міста Києва
від 15.04.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
10.06.2014 скасувати. В обґрунтування своїх
вимог скаржник посилається на те, що
судами попередніх інстанцій порушенно
норми матеріального та процесуального
права, оскільки надано невірну
юридичну оцінку винятковим випадкам,
за яких може бути застосовано приписи
ст. 121 ГПК України, що є підставою для
скасування оскаржуваних судових актів.

Відповідач - Фірма "Т.М.М." - Товариство з
обмеженою відповідальністю у відзиві
на касаційну скаргу заперечив проти її
доводів та просив залишити оскаржувані
судові акти без змін, а касаційну
скаргу без задоволення.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України, заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін
та перевіривши матеріали справи,
дійшов висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 121 ГПК
України, при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Судами встановлено, що відповідач -
Фірма "Т.М.М." - Товариство з обмеженою
відповідальністю звертаючись до суду з
заявою про відстрочку виконання
рішення господарського суду міста
Києва від 10.12.2013 у справі №
910/9552/13 строком на два роки, свої вимоги
обгрунтовує відсутністю фінансової
можливості вчасно проводити
розрахунки з контрагентами, у зв'язку з
встановленням жорсткого графіку
виконання зобов'язань щодо погашення
наявної заборгованості, що значно
утруднює виконання цього рішення суду.
При цьому, заявник як боржник не
відмовляється від виконання своїх
зобов'язань перед позивачем, проте
звертається з проханням відстрочити їх
виконання для уникнення наслідків
визнання його банкрутом. На
підтвердження цих обставин заявником
(відповідачем) надано копію
консолідованої фінансової звітності
незалежного аудиту, в якій відображено
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
юридичної особи та її дочірніх
підприємств як єдиної економічної
одиниці.

Враховуючи наведені заявником
обставини та докази надані на
підтвердження цих доводів, місцевий
господарський суд, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідно до ст. 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", надана
відповідачем консолідована фінансова
звітність є належним та допустимим
доказом, який підверджує фінансове
становище, результати діяльності та
рух грошових коштів юридичної особи, і
зокрема боржника, та свідчить, про
можливі негативні наслідки для
останнього при виконанні рішення у
встановлений строк; крім цього, судом
враховано ступінь вини боржника у
виникненні спору (криза в будівельній
галузі, несвоєчасне виконання
зобов'язань контрагентами, зменшення
рівня прибутків), а також інтереси
стягувача, та дійшов висновку щодо
часткового задоволення заяви боржника
з відстроченням на 1 (один) рік
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/9552/13,
з метою надання заявнику можливості за
цей час акумулювати необхідну грошову
суму для виконання рішення без
створення ризику визнання його
банкрутом, а позивачу - отримати
грошові кошти у повному обсязі, не
застосовуючи заходів примусового
виконання судового рішення.

Проте, колегія суддів касаційної
інстанції вважає такі висновки
помилковими, оскільки з аналізу
процесуальних норм, що регулюють
питання можливості надання відстрочки
виконання рішення суду випливає, що
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує відстрочку виконання судового
рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами - виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Отже, умовою застосування заходів до
відстрочки виконання рішення є
достатньо доказів того, що у боржника з
поважних причин немає можливості
виконати рішення у встановлений строк
чи встановленим способом.

Так, приймаючи рішення про
застосування відстрочки виконання
рішення, господарськими судами
прийнято як належний доказ
консолідовану фінансову звітність за
2012 рік, в якій відображено результати
господарської діяльності Компанії TMM
Real Estate Development plc, а не безпосередньо
відповідача - Фірми "Т.М.М." - Товариства
з обмеженою відповідальністю, а отже не
є підтвердженням незадовільного
фінансового стану заявника
(відповідача) на час виконання судового
рішення у даній справі, та не є належним
доказом, який підтверджує обставини
доведення останнього до банкрутства у
разі виконання судового рішення.

Зазначене свідчить про те, що суди
попередніх інстанцій надали невірну
юридичну оцінку обставинам, покладеним
в обґрунтування заяви відповідача про
відстрочку виконання рішення, та
дійшли помилкового висновку про
надання відповідачу відстрочки
виконання рішення на 1 (один) рік.

Таким чином, відповідач, в порушення
вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, не надав в
обґрунтування поданої заяви про
відстрочку виконання рішення суду
належних та допустимих доказів
існування обставин, що б зумовлювали
ускладнення чи відсутність можливості
виконати рішення суду у даній справі, а
оскаржені судові акти не містять
встановлених виняткових випадків, за
якими суди дійшли висновку щодо
можливості задоволення даної заяви.

Враховуючи викладене та положення ст.
ст. 1119, 11110 ГПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій було у повній мірі
встановлено всі обставини, які мають
значення для даної справи, проте таким
обставинам була дана неправильна
правова оцінка та невірно застосовані
норми процесуального права. З огляду на
зазначене, суд касаційної інстанції
вважає за необхідне скасувати
оскаржувані судові акти та прийняти
нове рішення у справі, яким у
задоволенні заяви відповідача про
відстрочку виконання рішення суду
відмовити.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 та
ухвалу господарського суду міста Києва
від 15.04.2014 у справі № 910/9552/13 - скасувати.

В задоволенні заяви Фірми "Т.М.М."
Товариства з обмеженою
відповідальністю про відстрочення
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 10.12.2013 у справі № 910/9552/13
відмовити.

Головуючий, суддя
І.М. Волік

Судді :
Н.Г. Дунаєвська

О.О. Євсіков