м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7539/14 09.07.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова Пошта"
До Товариства з
обмеженою відповідальністю "Високі
Про стягнення 28 979,20 грн.
Суддя Л.В. Прокопенко
Від позивача Залінський Д.Ю. -
представник (дов. № б/н від 11.11.2013)
Від відповідача не з'явився
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нова Пошта"
звернулось з позовною заявою до суду
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високі Аграрні
Технології" про стягнення 28 979,20 грн.
Ухвалою суду від 25.04.2014 порушено
провадження по справі № 910/7539/14 та
призначено розгляд справи на 27.05.2014.
В судове засідання 27.05.2014 представник
позивача з'явився, просив суд
задовольнити позовні вимоги в повному
В судове засідання 27.05.2014 представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.
Ухвалою суду від 27.05.2014 розгляд справи
відкладено на 01.07.2014.
В судове засідання представник
позивача з'явився, просив задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
В судове засідання 27.05.2014 представник
відповідача повторно не з'явився,
причини неявки суду не повідомив.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нова Пошта"
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Високі аграрні
технології " (замовник) було укладено
договір № 26118 про надання
транспортно-експедиторських послуг,
відповідно до умов якого виконавець
надає транспортно-експедиторські
послуги замовнику згідно його
замовлення та товарно-транспортної
накладної на умовах, що вказані у цьому
договорі.

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої (замовника) надати
послугу, яка споживається в процесі
вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Пунктом 1.2 договору про надання
транспортно-експедиторських послуг №
26118 від 16.08.2014 передбачено, що за надані
послуги замовник сплачує виконавцю
винагороду згідно діючих у виконавця
тарифів (розміщені на сайті
http://novaposhta.ua). Тарифи можуть змінюватися
виконавцем в односторонньому порядку
шляхом розміщення змінених тарифів на
сайті виконавця, який розміщено за
адресою: http://novaposhta.ua.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору,
оплата вартості наданих послуг з
перевезення вантажу відбувається за
діючими у виконавця тарифами шляхом
внесення замовником на рахунок
виконавця плати у розмірі 100% від
вартості наданих послуг після
виконання замовлення протягом 2-х
банківських днів.

Приписами п. 4.2 договору про надання
транспортно-експедиторських послуг №
26118від 16.08.2014, сторони погодили, що
замовник протягом 2 робочих днів
підписує надані виконавцем 2
примірники акта надання послуг та
повертає виконавцю 1 примірник
підписаного акта або надає виконавцю
письмову мотивовану відмову не пізніше
1 робочого дня з дня отримання акта від
виконавця. Не підписання замовником
акта протягом 2 робочих днів без
мотивованих причин відмови є фактом
визнання замовником повного виконання
виконавцем своїх зобов'язань,
визначених цим договором.

У п. 7.1 вказаного договору зазначено, що
строк дії даного договору
встановлюється з дати його підписання
сторонами по 31.12.2013.

Відповідно до п. 7.2 договору про надання
транспортно-експедиторських послуг №
26118 від 16.08.2012, після закінчення строку
дії договору його умови залишаються
дійсними стосовно всіх вантажів,
кореспонденції прийнятих до
перевезення виконавцем та остаточного
розрахунку між сторонами даного
договору.

Позивач зазначив, що умови договору про
надання транспортно-експедиторських
послуг № 26118 від 16.08.2012 виконав
належним чином та надав відповідачу
послуг на суму 24 743,64 грн., що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт № НП/2-0029249 від
30.04.2013 на суму 17937,80 грн., № НП/2+0033009 від
15.05.2013 на суму 1487,99 грн., № НП/20040526 від
31.05.2013 на суму 230,20 грн., № НП/2-0036842 від
31.05.2013 р. на суму 5 769, 21 грн., № НП/2-0043109
від 14.06.2013 на суму 110,4 грн. та № НП/2-0052507
від 15.07.2013 на суму 208,00 грн.

Проте відповідач, свої зобов'язання за
договором про надання
транспортно-експедиторських послуг №
26118 від 16.08.2012 р. не виконав та не сплатив
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Нова Пошта" 24743,64 грн.
за отримані
транспортно-експедиторські послуги.

За таких обставин Товариство з
обмеженою відповідальністю "Нова
Пошта" звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з відповідача 24 743,64 грн.
основного боргу, 1 730,11 грн. пені та 2 505,45
грн. 20 % річних у зв'язку з порушенням
відповідачем зобов'язань за договором .

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) встановлює,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено,
що кожна сторона повинна вжити всіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином за
договором про надання
транспортно-експедиторських послуг №
26118 від 16.08.2012, тоді як відповідач свої
зобов'язання щодо оплати послуг за
вказаним договором не виконав, у
зв'язку з чим у нього станом на 08.04.2014
виникла заборгованість у розмірі 24743,64
грн.

Відповідач жодних обґрунтованих
заперечень та належних доказів на
спростування обставин, викладених
позивачем у позовній заяві, суду не
надав.

За таких обставин, враховуючи те, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення 24743,64 грн. основного боргу, а
відповідач в установленому законом
порядку обставини, які повідомлені
позивачем, не спростував, розміру
позовних вимог не оспорив та не довів
суду належними і допустимими доказами
належного виконання ним своїх
зобов'язань, то позовні вимоги в
частині стягнення суми основного
боргу за договором про надання
транспортно-експедиторських послуг №
26118 від 16.08.2012 у розмірі 24743,64 грн.
визнаються судом такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 173011 грн. пені та 2505,45 грн. 20%
річних у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем умов договору
.

Пунктом 5.4 договору визначено, що за
несвоєчасну сплату наданих послуг з
перевезення вантажу замовник сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення
платежу та 20 % річних від суми
заборгованості.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення в
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Статтею 230 ГК України встановлено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 ЦК України визначає, що
якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 зі змінами та доповненнями,
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який нараховується
пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Перевіривши розрахунок пені позивача
суд прийшов до висновку про
задоволення пені у розмірі 1730,11 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України
встановлює виняток із загального
правила ст. 614 ЦК України, що закріплює
принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Відповідно до волевиявленням сторін
(договір № 26118 від 16.08.2012), процент
річних від простроченої суми
визначений на рівні 20%.

На підставі вищевикладеного, оскільки
матеріали справи підтверджують
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо оплати за отримані
транспортно-експедиторські послуги
відповідно до умов договору , суд
приходить до висновку, попередньо
перевіривши розрахунок позивача, що 20%
річних підлягають задоволенню в
розмірі 2505,45 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
України, судовий збір покладається на
відповідача

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високі аграрні
технології" (03038, м. Київ, вул. Ямська, буд
28А, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нова Пошта " (36039, м.
Полтава, вул. Фрунзе, 57, )
основний борг у розмірі 24 743 ( двадцять
чотири тисячі сімсот сорок три) грн. 64
коп., пеню у розмірі 1730 (одна тисяча
сімсот тридцять) грн. 11 коп., 20 % річних в
розмірі 2505 (дві тисячі п'ятсот п'ять)
грн. 45 коп., судовий збір в розмірі 1827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст складено 15.07.2014

Суддя
Л.В.
Прокопенко