ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року Справа № 921/876/13-г/10

Вищий господарський суд
України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової
Т.В.(доповідач)суддівГоголь Т.Г., Швеця
В.О.розглянувши матеріали касаційної
скаргиУправління обліку та контролю за
використанням комунального майна
Тернопільської міської радина
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 13.03.14у
справі№921/876/13-г/10за позовомПриватного
підприємства "Оптторгресурс"
(правонаступник Приватного
підприємства "Торговий дім
"Тернопіль")до1.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Лімітед"
2.Тернопільської міської ради
3.Управління обліку та контролю за
використанням комунального майна
Тернопільської міської радитретя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору Приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу -
ОСОБА_4пропереведення прав та
обов'язків покупця за договором
купівлі-продажу

Розпорядженням Секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 21.07.14 для розгляду
даної справи сформовано колегію суддів
у складі: Добролюбова Т.В. - головуючий ,
Гоголь Т.Г., Швець В.О.

В судовому засіданні взяли участь
представники:

від позивача: Маслакова І.Ю. -за дов. від
14.07.14;

від відповідача-1: не з'явилися, проте
належно повідомлені про час і місце
розгляду касаційної скарги;

від відповідача-2: Сухарська Л.В. - за
дов. від 12.09.13;

від відповідача-3: Сухарська Л.В. - за
дов. від 14.02.13;

від третьої особи: не з'явилися, проте
належно повідомлені про час і місце
розгляду касаційної скарги.

Приватним підприємством "Торговий дім
"Тернопіль", правонаступником якого є
Приватне підприємство "Оптторгресурс"
у серпні 2013 року заявлений позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Лімітед",
Тернопільської міської ради,
Управління обліку та контролю за
використанням комунального майна
Тернопільської міської ради про
переведення прав та обов'язків покупця
за договором купівлі - продажу від 15.08.13.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
вказував на те, що 27.06.12 між ним та
Управлінням обліку та контролю за
використанням комунального майна
Тернопільської міської ради укладено
договір №3206 оренди індивідуально
визначеного майна, що належить до
комунальної власності щодо
нежитлового приміщення площею 531,2 кв.м,
розташованого за адресою: місто
Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 23,
зі строком дії до 30.11.14, однак від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Лімітед"
надійшов лист від 19.08.13 з вимогою
звільнити вказане нежитлове
приміщення, у зв'язку з тим, що останній
набув право власності на зазначений
об'єкт нерухомості на підставі
договору купівлі -продажу, який був
укладений згідно з рішенням
Тернопільської міської ради від 15.02.13
№6/29/24 про затвердження до приватизації
шляхом викупу на аукціоні нежитлового
приміщення комунальної власності.
Позивач наголошував на тому, що рішення
ради від 15.02.13 прийнято без письмової
згоди орендаря; до прийняття цього
рішення орендар не був повідомлений
про намір орендодавця виставити
приміщення на приватизацію чим
порушено переважне право позивача на
приватизацію об'єкта оренди шляхом
викупу. При цьому, позивач посилався на
приписи статей 283, 289 Господарського
кодексу України, статті 777 Цивільного
кодексу України.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 01.11.13,
ухваленим суддею Півторак М.Є., у
задоволенні позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції установив факт
розірвання договору оренди через
невнесення орендної плати позивачем,
тому визнав, що умови цього договору не
є підставою для задоволення даного
позову. Встановивши, що договір купівлі
- продажу спірного приміщення
укладений відповідачами за
результатами аукціону, проведеного за
рішенням Тернопільської міської ради
від 15.02.13 № 6/29/24, суд визнав, що у
позивача відсутні права бути власником
цього приміщення бо, по - перше, він не
приймав участь в аукціоні, по-друге,
покупець отримав спірне майно без
порушення порядку проведення аукціону.
Судове рішення обґрунтовано приписами
статей 20, 181, 283, 289 Господарського
кодексу України, статей 11, 16, 202, 205, 206, 319,
362, 777 Цивільного кодексу України,
статті 27 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна",
статей 7, 12 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)

Львівський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: Костів Т.С. - головуючого, Кузь
В.Л., Желік М.Б., постановою від 13.03.14,
перевірене рішення суду першої
інстанції скасував та прийняв нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі. Суд апеляційної
інстанції вказав на те, що оголошення
про аукціон опубліковано в місцевій
пресі м. Тернополя, в той час, як
юридичною адресою позивача є місто
Київ, крім того, площа орендована
позивачем та площа приміщення
виставленого на аукціон є різного
розміру. Апеляційний суд зазначив, що
договір оренди від 27.06.12 №3206 в редакції
управління та рішення міськради від
15.02.13 є предметом розгляду в суді про
визнання їх недійсними.

Управління обліку та контролю за
використанням комунального майна
Тернопільської міської ради
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить, з урахуванням уточнень
заявлених у судовому засіданні,
постанову у справі скасувати, а рішення
у справі просить залишити в силі.
Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник
вказує на те, що договір оренди №3206 від
27.06.12, який містить пункти 6.5, 7.4, 7.5 не
підписувався орендодавцем, згідно з
рішенням господарського суду
Тернопільської області від 14.06.13 у
іншій справі №921/363/13-г/10, встановлений
факт укладення між сторонами договору
в іншій редакції, і цей факт відповідно
до статті 35 Господарського
процесуального кодексу України не
потребує доказуванню. Окрім цього,
скаржник вказує, що звернувся до
правоохоронних органів про вчинення
злочину передбаченого статтею 358
Кримінального кодексу України через
підробку документів. На думку
скаржника, апеляційним судом порушено
приписи частини 2 статті 777 Цивільного
кодексу України, адже неналежне
виконання орендарем своїх обов'язків
за договором оренди від 27.06.12
встановлено рішенням господарського
суду Тернопільської області у справі №
№921/363/13-г/10, а також рішенням
господарського суду міста Києва у
справі №910/8752/13, які набрали законної
сили. Водночас, скаржник вважає
безпідставним застосування частини 2
статті 777 Цивільного кодексу України,
оскільки на момент укладення договору
купівлі - продажу приміщення від 15.08.13,
позивач вже не був орендарем спірного
приміщення, адже договір оренди
розірвано 18.03.13, що також установлено
рішенням у справі №921/363/13-г/10. Як
зазначає скаржник, суд апеляційної
інстанції помилково не врахував
приписи статті 143 Конституції України,
частини 2 Європейської Хартії про
місцеве самоврядування, статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в України", статті 7
Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію) та Програму приватизації
об'єктів комунальної власності міста
Тернополя 2013-2015 років, рішення
Конституційного суду України від 13.12.2000
у справі №1-16/2000, згідно яких судові
органи не вправі втручатись у виключну
сферу повноважень органів місцевого
самоврядування та зобов'язувати
останніх вчиняти дії, порядок
здійснення яких передбачений
спеціальними законами про їх
діяльність. Скаржник наголошує на тому,
що позивачеві було відомо про
приватизацію спірного майна, оскільки
10.07.13 він звертався до управління з
листом про зарахування в рахунок
оренди вартості здійсненого ним
ремонту, оскільки об'єкт підлягає
приватизації. Скаржник вказує також на
хибність висновку апеляційного суду
про те, що договір оренди від 27.06.12 (в
редакції управління) є предметом
розгляду в іншій судовій справі.
Зауважує скаржник і на тому, що
управління неналежно було повідомлено
про судове засідання призначене на
13.03.14, оскільки ухвалу апеляційного
суду ним було отримано саме в цей день.

Від Приватного підприємства
"Оптторгресурс", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Лімітед",
Тернопільської міської ради,
Приватного нотаріуса Тернопільського
міського нотаріального округу - ОСОБА_4
відзивів на касаційну скаргу судом не
отримано. Водночас, від Приватного
нотаріуса ОСОБА_4 надійшло клопотання
про розгляд касаційної скарги за її
відсутності.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді
Добролюбової Т.В., та пояснення
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, переглянувши
матеріали справи та доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування господарськими судами
приписів чинного законодавства,
відзначає наступне.

Судами попередніх інстанцій
установлено, і це підтверджується
матеріалами справи, що 27.06.12 Виконавчий
комітет Тернопільської міської ради в
особі Управління обліку та контролю за
використанням комунального майна -
орендодавцем та Приватним
підприємством "Торговий дім "Тернопіль"
- орендарем, укладено договір № 3206
оренди індивідуально визначеного
(нерухомого або іншого) майна, що
належить до комунальної власності, за
умовами якого орендар прийняв в
строкове платне користування окреме
індивідуально визначене майно
комунальної власності площею 531,2 кв. м,
розташоване за адресою бульвар Т.
Шевченка, 23 на першому поверсі та
підвал, що знаходиться на балансі
управління. Пунктом 2.2 договору сторони
визначили, що передача майна в оренду
не тягне за собою виникнення у орендаря
права власності на це майно. Власником
майна залишається міська рада, а
орендар користується ним упродовж
строку оренди. Пунктом 5.3 договору
орендар зобов'язався своєчасно та у
повному обсязі вносити орендну плату
за користування майном комунальної
власності, а пунктами 7.4, 7.5 цього ж
договору орендодавець зобов'язався в
період дії договору оренди не вчиняти
будь-яких дій щодо відчуження об'єкта
оренди на користь третіх осіб без
письмової згоди орендаря. До моменту
прийняття рішення про приватизацію
повідомити про такі наміри орендаря та
запропонувати останньому
приватизувати орендоване приміщення
шляхом викупу. Строк дії договору
сторонами визначено з 01.01.12 до 30.11.14. Як
убачається з матеріал справи,
предметом судового розгляду є вимога
Приватного підприємства "Торговий дім
"Тернопіль", правонаступником якого є
Приватне підприємство "Оптторгресурс"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Лімітед",
Тернопільської міської ради,
Управління обліку та контролю за
використанням комунального майна
Тернопільської міської ради про
переведення прав та обов'язків покупця
за договором купівлі - продажу від 15.08.13,
з підстав визначених приписами статей
283, 289 Господарського кодексу України,
статті 777 Цивільного кодексу України.
Оренда державного майна є різновидом
майнового найму, і при розгляді справ
застосовуються норми як Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", так і норми Цивільного та
Господарського кодексів України.
Відповідно до статті 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона, орендодавець, передає
другій стороні, орендареві, за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом. За приписами статті 759
Цивільного кодексу України за
договором оренди наймодавець передає
або зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Згідно з приписами статті 289
Господарського кодексу України
орендар має право на викуп об'єкта
оренди, якщо таке право передбачено
договором оренди. Тобто, цією нормою
встановлено право орендаря на викуп
об'єкта оренди, якщо таке передбачено
умовами договору. Відповідно до
частини 2 статті 777 Цивільного кодексу
України наймач, який належно виконує
свої обов'язки за договором найму, у
разі продажу речі, переданої у найм, має
переважне право перед іншими особами
на її придбання. При цьому, переважне
право на викуп предмета договору найму
перед іншими покупцями наймач має лише
за рівних інших умов договору купівлі -
продажу, тобто вказана норма не
передбачає безумовного права наймача
на привілейоване придбання
орендованого майна. Відповідно до
частини 1 статті 7 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)
місцеві ради затверджують перелік
об'єктів, які перебувають у комунальній
власності та підлягають приватизації.
Виключно на пленарних засіданнях
місцевих рад вирішуються питання про
прийняття рішень щодо відчуження,
визначення доцільності, порядку та
умов приватизації об'єктів
комунального майна. Відповідно до
частини 4 статті 7 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" та
частини 1 статті 12 Закону України "Про
приватизацію державного майна" особа,
яка має намір приватизувати майно
повинна подати органу приватизації
заяву встановленого зразка, ряд
додаткових документів, сплатити збір
за подання заяви. Згідно з приписами
статті 13 вказаного Закону продаж
об'єктів малої приватизації на
аукціоні полягає у передачі права
власності покупцю, який запропонував у
ході торгів найвищу ціну. Відповідно
до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Дослідивши
усі обставини справи та надавши оцінку
зібраним у справі доказам, суд першої
інстанції установив, і цього не
спростовано апеляційним судом, що
позивачем неналежно виконувались
умови договору оренди від 27.06.12 в
частині сплати орендних платежів,
зокрема, судовим рішенням у іншій
справі, який стосується саме
правовідносин за даним договором,
установлений факт наявності у позивача
боргу з орендних платежів у розмірі 383
306, 31 грн. Судом першої інстанції
установлений також факт припинення дії
договору оренди та зобов'язання
позивача звільнити орендоване
приміщення. Наявність у позивача
обов'язку звільнити спірний об'єкт
оренди установлено і рішенням
Господарського суду Тернопільської
області від 14.06.13 у справі №921/363/13-г/10.
Установлено судом і те, що 15.02.13
Тернопільською міською радою прийнято
рішення № 6/29/24 "Про приватизацію
об'єкта комунальної власності шляхом
продажу на аукціоні", яким затверджено
до приватизації шляхом продажу на
аукціоні нежитлове приміщення за
адресою бульвар Тараса Шевченка, 23
загальною площею 518,3 кв.м. Як
установлено судом першої інстанції,
Управління обліку та контролю за
використанням комунального майна
повідомило Приватне підприємство
"Торговий дім Тернопіль" про рішення
Тернопільської міської ради від 15.02.13 №
6/29/24. Отже, позивачеві було відомо про
приватизацію раніш орендованого ним
приміщення шляхом продажу його на
аукціоні. Втім, установлено, що позивач
своїм правом на участь в аукціоні не
скористався. Суд апеляційної
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги на підставі частини 2 статті 777
Цивільного кодексу України, за
приписами якої наймач має переважне
право перед іншими особами на
придбання майна у разі належного
виконання своїх обов'язків за
договором найму, не встановивши факт
належного виконання позивачем
обов'язку орендаря, помилково не
врахував, що чинним цивільним
законодавством не врегульовано
процедуру реалізації такого
переважного права. Окрім того,
предметом позову заявлено вимогу про
переведення прав і обов'язків покупця
за договором купівлі - продажу на
позивача. Положеннями частини 4 статті
362 Цивільного кодексу України
закріплено, що у разі продажу частки у
праві спільної часткової власності з
порушенням переважного права купівлі
співвласник може пред'явити до суду
позов про переведення на нього прав та
обов'язків покупця з обов'язковим
одночасним внесенням на депозитний
рахунок суду грошову суму, яку за
договором повинен сплатити покупець.
Тобто, задоволення такого позову
можливо у разі коли суд установив таке:
1) факт належного виконання обов'язків
орендарем в тому числі і у сплаті
орендної плати; 2) чинність договору
оренди, яким визначено першочергове
право на викуп предмета оренди; 3)
порушення порядку приватизації
спірної площі; 4) факт внесення
позивачем плати вартості предмета
договору купівлі - продажу на
депозитний рахунок, як то визначено
статтею 362 Цивільного кодексу України.
Наведені обставини апеляційним судом
не установлені, і не підтверджуються
матеріалами справи. Відтак, висновок
апеляційного суду про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
визнається помилковим. Таким чином,
доводи касаційної скарги знайшли своє
підтвердження. Відповідно до статті 104
Господарського процесуального кодексу
України підставами для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Між тим, суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення у справі,
викладеного не врахував, що призвело
до безпідставного скасування рішення у
справі. Відтак, суд першої інстанції,
установивши усі обставини справи та
надавши оцінку усім зібраним доказам у
справі, дійшов правильного висновку
про відмову у позові. За приписам
статей 1119, 11110 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема залишити в силі одне із раніше
прийнятих рішень або постанов, при
цьому, підставами для скасування
постанови апеляційного господарського
суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права. Враховуючи
викладене, постанова суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення у справі.
Водночас, за приписами статті 11111
Господарського процесуального кодексу
України у разі коли за наслідками
розгляду касаційної скарги суд
касаційної інстанції приймає
постанову про скасування судового
рішення, у постанові зазначається про
розподіл судових витрат. Разом з цим,
подаючи касаційну скаргу Управління
обліку та контролю за використанням
комунального майна Тернопільської
міської ради зайво сплатило 1250,72 грн.
судового збору. Відповідно до частин 1, 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір", який набрав чинності з 01.11.11,
розмір судового збору із позовних заяв
майнового характеру, поданих до
господарського суду, справляється у
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат
встановлених законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
скарга подається до суду. За подання
касаційних скарг на рішення суду,
судовий збір із спорів майнового
характеру становить 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми. Відтак, судовий збір
при поданні Управлінням обліку та
контролю за використанням
комунального майна Тернопільської
міської ради даної касаційної скарги
повинен був складати 2570,00 грн., проте,
скаржником до касаційної скарги додане
платіжне доручення № 81 від 28.03.14 про
сплату судового збору у розмірі 3820,72
грн. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті
7 Закону України "Про судовий збір"
сплачена сума судового збору
повертається у разі внесення судового
збору у більшому розмірі, ніж
встановлено законом. З огляду на
викладене, надмірно сплачений судовий
збір у розмірі 1250,72 грн. підлягає
поверненню скаржникові. Водночас,
враховуючи те, що дана касаційна скарга
підлягає задоволенню, судовий збір за
її розгляд покладається на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 13.03.14 у справі
№ 921/876/13-г/10 скасувати .

Рішення Господарського суду
Тернопільської області від 01.11.13 у цій
справі залишити в силі.

Касаційну скаргу Управління
обліку та контролю за використанням
комунального майна Тернопільської
міської ради задовольнити.

Стягнути з ПП "Оптторгресурс"
(вул.Городоцька, 224, офіс 2, м.Львів, 79040
) на користь Управління
обліку та контролю за використанням
комунального майна Тернопільської
міської ради (бул.Шевченка,21,
м.Тернопіль, 46001, ) 2570 (дві
тисячі п'ятсот сімдесят) грн. 00 коп.
судового збору за розгляд касаційної
скарги.

Повернути на користь Управління обліку
та контролю за використанням
комунального майна Тернопільської
міської ради (бул.Шевченка,21,
м.Тернопіль, 46001, ) з
Державного бюджету України (рахунок
0007, УДКСУ у Печерському районі м.
Києва, код отримувача 38004897, банк
отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку
отримувача 820019) 1250 (одна тисяча двісті
п'ятдесят ) грн. 72 коп. надмірно
сплаченого судового збору за платіжним
дорученням № 81 від 28.03.14 (за розгляд
касаційної скарги).

Видачу наказу доручити Господарському
суду Тернопільської області.

Головуючий суддя
Т. Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець