ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.07.14р. Справа № 904/4046/14

За позовом Дочірнього підприємства
"АВТОМАЗ-УКРАЇНА", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
"ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ
ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 39 187,98 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: Глазунов І.Ю., довіреність
б/н від 17.02.2014р.

від відповідача: Володько О.О.,
довіреність №24-5-03 від 26.12.2013р.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "АВТОМАЗ-УКРАЇНА"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" про стягнення 39 187,98 грн., з яких: 34
902,19 грн. - основний борг, 1 765,98 грн. - пеня,
355,88 грн. - 3% річних, 2 163,93 грн. -
інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
поставки №511130864 від 08.04.2013р. в частині
оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 10.06.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
судове засідання на 25.06.2014р.

10.07.2014р. відповідач подав до суду відзив
на позовну заяву, просив відмовити в
задоволенні позовних вимог в частині
пені у розмірі 1765,98грн., оскільки товар
по накладними від 09.12.2013р. та 09.01.2014р.
поставлявся без специфікацій, в яких би
визначались строки розрахунків; 3%
річних у розмірі 66,36грн. та інфляційних
втрат в розмірі 358,97грн.

Розгляд справи відкладався з 25.06.2014р. на
10.07.2014р., з 10.07.2014р. на 29.07.2014р. У судове
засідання з'явились представники
сторін. 29.07.2014р. відповідач заявив
клопотання про розстрочку виконання
рішення суду на 3 місяці.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2013р. між Дочірнім підприємством
«АвтоМАЗ-Україна» (постачальник) та ПАТ
«Інтерпайп нижньодніпровський
трубопрокатний завод» (покупець) було
укладено договір поставки № 511130864
(далі-договір).

На умовах, викладених в розділах цього
договору, постачальник зобов'язується
поставити, а покупець прийняти і
сплатити продукцію
матеріально-технічного призначення, що
надалі іменується товар. Найменування,
асортимент, номенклатура, сортамент,
кількість, ціна, умови і термін
постачання товару вказані в
специфікаціях, оформлених у вигляді
додатків до цього договору, що є його
часткою (п. 1.1 договору).

Ціна товару, що поставляється за цим
договором, визначається в гривнях і
вказана в специфікаціях до цього
договору. Ціна товару не включає ПДВ,
порядок нарахування якого
встановлений Податковим кодексом
України (п. 2.2 договору).

Розрахунки за цим договором
проводяться покупцем шляхом
перерахування грошових коштів у
розмірі вартості партії товару на
рахунок постачальника в порядку і
терміни, вказані в специфікаціях до
договору. При оплаті з відстроченням
платежу розрахунки проводяться
покупцем за фактично прийняту вагу (п.
4.1 договору).

В разі невчасного здійснення
розрахунків за цим договором, покупець
виплачує постачальнику пеню в розмірі
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня, від несплаченої
суми за кожен день прострочення (п. 7.5
договору).

Цей договір набирає чинності з моменту
фактичного підписання його
повноважними представниками сторін і
діє до 31.12.2013р., а в частині не виконання
зобов'язань по договору - до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору та
специфікацій №7,8 (а.с.17,21) позивач
поставив відповідачу товар, що
підтверджується видатковими
накладними, підписаними
представниками сторін, податковими
накладними, довіреностями, рахунками, а
саме:

- видаткова накладна № 011-01205 від 23.12.2013р.
на суму 12 912,19 грн. (а.с. 19);

- видаткова накладна № 011-01206 від
23.12.2013р. на суму 16 200,00 грн. (а.с. 23);

- податкова накладна № 109/11 від 23.12.2013р.
на суму 12 912,19 грн. (а.с. 20);

- податкова накладна № 110/11 від 23.12.2013р.
на суму 16 200,00 грн. (а.с. 24);

- рахунок-фактура № 011-001829 від 23.12.2013р. на
суму 12 912,19 грн. (а.с. 18);

- рахунок-фактура № 011-001830 від 23.12.2013р. на
суму 16 200,00 грн. (а.с. 22).

Крім того, позивач поставив
відповідачу товар також за видатковими
накладними:

- № 011-01132 від 09.12.2013р. на суму 2 870,00 грн.
(а.с. 14);

- № 011-000009 від 09.01.2014р. на суму 2 920,00 грн.
(а.с. 27);

(до них податкові накладні № 37/11 від
09.12.2013р. на суму 2 870,00 грн. (а.с. 15), № 9/11
від 09.01.2014р. на суму 2 920,00 грн. (а.с. 28) та
рахунки-фактури № 011-001630 від 26.11.2013р. на
суму 2 870,00 грн. (а.с. 13), № 011-001866 від
30.12.2013р. на суму 2 920,00 грн. (а.с. 26)).

Наведений вище товар представник
відповідача отримав на підставі
довіреностей №4383 від 09.12.2013р. (а.с. 16), №
4576 від 20.12.2013р. (а.с. 25), № 20 від 09.01.2014р.
(а.с. 29).

Позивач зазначає, що відповідач
здійснив часткову оплату поставленого
товару, тобто свого обов'язку з повної
та своєчасної оплати не виконав,
внаслідок чого утворилась
заборгованість перед позивачем у
розмірі 34 9025,19 грн., що і є причиною
спору.

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що заперечення
стосовно розміру основного боргу
відсутні.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму
(ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст. 265 Господарського кодексу України).

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1
ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленого товару в
розмірі 34 902,19 грн. відповідач не надав,
доводи позивача, наведені в
обґрунтування позову, не спростував.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача основного боргу в
розмірі 34 902,19 грн. є правомірними і
підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача на свою користь пеню у
розмірі 1765,98 грн.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки
(п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу
України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у вiдсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст.549
Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн. Розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського
Кодексу України).

Договором передбачено стягнення пені.

10.07.2014р. відповідач подав до суду відзив
на позовну заяву, просив відмовити в
задоволенні позовних вимог в частині
пені у розмірі 1765,98грн., оскільки товар
по накладними від 09.12.2013р. та 09.01.2014р.
поставлявся без специфікацій, в яких би
визначались строки розрахунків.

Відповідно до п.1.1 договору
найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови і термін постачання товару
вказані в специфікаціях, оформлених у
вигляді додатків до цього договору, що
є його часткою.

Специфікацій на товар поставлений за
видатковими накладними № 011-01132 від
09.12.2013р. на суму 2 870,00 грн. (а.с. 14) та №
011-000009 від 09.01.2014р. на суму 2 920,00 грн. (а.с.
27) позивач суду не надав, у судовому
засіданні 29.07.2014р. підтвердив, що ці
поставки дійсно здійснювались без
оформлення відповідних специфікацій,
як це передбачено умовами договору.
Крім того, строк дії договору
закінчився 31.12.2013р.

З урахуванням наведеного суд відмовляє
в задоволення позовних вимог в частині
стягнення пені, нарахованої за
прострочення оплати товару на
видатковими накладними № 011-01132 від
09.12.2013р. та № 011-000009 від 09.01.2014р.

Разом з тим, судом проведено
перерахунок пені по решті поставок (за
видатковими накладними від 23.12.2013р. №
011-01205 та № 011-01206) з урахуванням умов
оплати, визначених специфікаціями№7,8
(а.с.17,21), а саме: 30 календарних днів, та
встановлено, що її розмір становить
1441,25грн.

Також позивач нарахував та просить
стягнути з відповідача 3% річних у
розмірі 355,88 грн. та інфляційні втрати у
розмірі 2 163,93 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом проведено перерахунок 3% річних
та встановлено, що їх розмір становить
346,32 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги є правомірними і підлягають
задоволенню на загальну суму 38 853,69грн.,
з яких: 34 902,19 грн. - основний борг,
1441,25грн.- пеня, 346,32 грн. - 3% річних, 2 163,93
грн. - інфляційні втрати.

Згідно з абз. 4 п.4.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України"
правило статті 49 ГПК України щодо
розподілу сум судового збору у справах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог
застосовується також і у випадках, коли
судовий збір сплачено за мінімальною
(визначеною Законом) ставкою.

29.07.2014р. відповідач заявив клопотання
про розстрочку виконання рішення суду
на 3 місяці. Позивач заперечував проти
задоволення клопотання.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 9
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. Вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування клопотання про
розстрочку виконання рішення суду
відповідач у справі послався на
обставини, які є звичайними
обставинами при веденні господарської
діяльності відповідачем, яку він
здійснює на свій ризик. Позивач та
відповідач знаходяться в рівних
економічних умовах при здійсненні
своєї господарської діяльності.
Відповідачем не доведено винятковості
випадку, з наявністю якого
процесуальний закон пов'язує
можливість надання відстрочки
виконання рішення суду. З урахуванням
наведеного, суд відмовляє в
задоволення заяви про розстрочку
виконання рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу витрати по
сплаті судового збору покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог: на
позивача - 15,53 грн. (0,85 %), на відповідача -
1811,47 грн. (99,15 %).

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (49081, м. Дніпропетровськ, вул.
Столєтова, 21, ідентифікаційний код
05393116) на користь Дочірнього
підприємства "АВТОМАЗ-УКРАЇНА" (02660, м.
Київ, вул. Колекторна, 42-А,
ідентифікаційний код 32376626) 38 853,69грн., з
яких: 34 902,19 грн. - основний борг, 1441,25грн.-
пеня, 346,32 грн. - 3% річних, 2 163,93 грн. -
інфляційні втрати, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (49081, м. Дніпропетровськ, вул.
Столєтова, 21, ідентифікаційний код
05393116) на користь Дочірнього
підприємства "АВТОМАЗ-УКРАЇНА" (02660, м.
Київ, вул. Колекторна, 42-А,
ідентифікаційний код 32376626) витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1811,47
грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
оголошення, а у разі якщо в судовому
засідання було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення - з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.07.2014

Суддя І.В. Мілєва