ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"28" липня 2014 р.
Справа № 911/2374/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго», м.
Сімферополь, Автономна Республіка Крим

про стягнення 174 087 538,12 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

від позивача: Іванкіна Ю.Б. - предст.,
дов. № 14-91 від 18.04.2014р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Частиною першою ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(підприємства та організації), мають
право звертатися до господарського
суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Статтею 3 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» визначено поняття
«тимчасова окупована територія
України» (далі - тимчасово окупована
територія) і встановлено особливий
правовий режим цієї території (стаття
4), особливості діяльності державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій в умовах цього режиму,
додержання та захисту прав і свобод
людини і громадянина, а також прав і
законних інтересів юридичних осіб.

Так, статтею12 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» змінено
територіальну підсудність судових
справ у зв'язку з неможливістю
здійснення правосуддя судами
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополя на тимчасово окупованих
територіях. Зазначеною статтею Закону
передбачено, зокрема, забезпечення
розгляду справ господарського суду
Автономної Республіки Крим
господарським судом Київської області,
господарського суду міста Севастополя
- господарським судом міста Києва,
Севастопольського апеляційного
господарського суду - Київським
апеляційним господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, до
господарського суду Київської області
звернулось Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (позивач)
до Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» (відповідач)
про стягнення 174 087 538,12 грн., які
складаються з 146 962 659,00 грн. суми
основного боргу, 12 420 356,42 грн. пені, 4 725
197,28 грн. 3% річних та 9 979 325,42 грн.
інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором купівлі-продажу природного
газу №13/3743-ТЕ-19 від 31.01.2013р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.06.2014р. у справі 911/2374/14
порушено провадження та призначено до
розгляду на 28.07.2014р.

Присутній в судовому засіданні
представник позивача надав для огляду
оригінали документів, додані до
позовної заяви, а також озвучив позовні
вимоги, які просив задовольнити в
повному обсязі.

Також, позивачем були надані докази
отримання відповідачем ухвали
господарського суду Київської області
від 19.06.2014р. про порушення провадження у
справі 911/2374/14.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, у судове засідання не з'явився,
відзиву на позовну заяву не надіслав,
про причини неявки суд не повідомив.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року №18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
наявними в ній матеріалами, відповідно
до статті 75 ГПК України, за відсутності
представника відповідача.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом у нарадчій кімнаті
за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
28.07.2014р. у судовому засіданні була
оголошена вступна та резолютивна
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення присутнього в судовому
засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

31 січня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (продавець) та Орендним
підприємством «Кримтеплокомуненерго»
(покупець) був укладений договір
купівлі-продажу природного газу
№13/3743-ТЕ-19.

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей природний газ
на умовах цього договору.

Згідно з п. 3.3. договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

У відповідності до п. 11.1 договору, даний
договір набирає чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріпленими
печатками сторін і діє в частині
постачання газу з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., а в
частині проведення розрахунків за газ -
до їх повного здійснення.

Господарським судом встановлено, що на
виконання умов договору купівлі
-продажу природного газу №13/3743-ТЕ-19
31.01.2013р., продавець за період з січня
2013р. по грудень 2013р. поставив покупцю
природний газ загалом на суму 188 423 625,00
грн.

Факт приймання-передачі газу
підтверджується, підписаними першими
особами підприємств та скріплені їх
печатками, актами приймання передачі
природного газу, копії яких наявні у
матеріалах справи.

Таким чином, між сторонами виникли
зобов'язання, які мають ознаки договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу,
згідно якого, відповідно до ст. 714 ЦК
України, одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму
використання відповідної мережі, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного та іншого
обладнання.

У відповідності до договору
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» своєчасно та в
повному обсязі передавало
відповідачеві природний газ. Про
належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за Договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
постачальником умов Договору.

Згідно п. 6.1 договору купівлі-продажу
встановлено, що оплата за здійснюється
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки.

Однак, в порушення умов договору,
відповідач своє грошове зобов'язання
за договором за спожитий в період з
січня 2013р. по грудень 2013р. природний газ
виконав неналежним чином, здійснивши
лише часткову оплату з природний газ, у
зв'язку з чим заборгованість
відповідача склала 146 962 659,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України,
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193
Господарського кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одним з
наслідків порушення зобов'язання,
передбачених ст.611 ЦКУ є сплата
неустойки. Згідно зі ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не виконав
зобов'язання у строк, встановлений
договором.

Враховуючи вищевикладене та те, що
відповідач в судове засідання не
з'явився, відзиву на позов та доказів
оплати заборгованості не надав, суд
приходить до висновку про наявність
достатніх підстав для задоволення
позову в частині стягнення основного
боргу в розмірі 146 962 659,00 грн. в повному
обсязі.

Крім суми основного боргу позивач
просить стягнути з відповідача пеню у
розмірі 12 420 356,42 грн.

Відповідно до пункту 7.2. Договору, у
разі невиконання покупцем п. 6.1.
Договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарський відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
дим Кодексом, іншими законами та
договором. Застосування господарських
санкцій повинно гарантувати захист
прав і законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язань припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного закону встановлено,
що розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Судом здійснено перевірку розрахунку
пені наданого позивачем та
встановлено, що розрахунок є вірним,
відповідає нормам законодавства та
матеріалам справи, а відтак вимога про
стягнення пені підлягає задоволенню в
повному обсязі в сумі 12 420 356,42 грн.

Позивачем також заявлено позовну
вимогу щодо стягнення з відповідача 4 725
197,28 грн. 3% річних та 9 979 325,42 грн.
інфляційних.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, перевіривши розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних
встановив, що заявлені позивачем до
стягнення суми відповідають вимогам
законодавства та обставинам справи, а
тому вимога щодо стягнення 4 725 197,28 грн.
3% річних та 9 979 325,42 грн. інфляційних
втрат підлягає задоволенню в повному
обсязі.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі та з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 146
962 659,00 грн. боргу, 12 420 356,42 грн. пені, 4 725
197,28 грн. 3% річних та 9 979 325,42 грн.
інфляційних.

Згідно із статтями 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго» (95026, Автономна
Республіка Крим, м. Сімферополь,
Залізничний район, вул. Гайдара, буд. 3
«А»; ) на користь
Публічного акціонерного товариства
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ) - 146 962
659 (сто сорок шість мільйонів дев'ятсот
шістдесят дві тисячі шістсот п'ятдесят
дев'ять) грн. 00 коп. боргу, 12 420 356
(дванадцять мільйонів чотириста
двадцять тисяч триста п'ятдесят шість)
грн. 42 коп. пені, 4 725 197 (чотири мільйона
сімсот двадцять п'ять тисяч сто
дев'яносто сім) грн. 28 коп. 3% річних, 9 979
325 (дев'ять мільйонів дев'ятсот сімдесят
дев'ять тисяч триста двадцять п'ять)
грн. 42 коп. інфляційних втрат та 73 080
(сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту
рішення:05.08.2014р.

Суддя
Щоткін О.В.