м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Брокбізнес"
до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
відповідальністю "Глобус"
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Суддя Гулевець О.В.
Представники сторін:
Від позивача: не з'явився
Від відповідача: не з'явився
Від третьої особи: не з'явився
У судовому засіданні 29.07.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі відповідно до
положень ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач - Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Брокбізнес" звернувся до
Господарського суду міста Києва з
вимогою до відповідача - Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю "Глобус" про
інфляційні втрати у розмірі 2311,57 грн., 3%
річних у розмірі 474,17 грн. за
прострочення виплати страхового
відшкодування, а також судові витрати.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.07.2014р. порушено провадження
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_1 та призначено її
до розгляду у судовому засіданні на
16.07.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України надійшли витребувані
судом документи.
28.07.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_1 надійшли
пояснення по справі.
28.07.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Брокбізнес" надійшли документи по
справі, клопотання про розгляд справи
без участі представника позивача та
клопотання про залучення третьої особи
- власника транспортного засобу
"Сканія", державний реєстраційний номер
Представник позивача - Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Брокбізнес", в судове
засідання 29.07.2014р. не з'явився, проте від
позивача надійшли всі витребувані
судом документи по справі та
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача.
Суд, розглянувши клопотання позивача
про залучення до участі у справі
власника транспортного засобу "Сканія",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
ОСОБА_2 в якості третьої особи,
відмовляє в задоволенні даного
клопотання, оскільки з матеріалів
справи жодним чином не вбачається як
рішення в даній справі може вплинути на
права або обов'язки ОСОБА_2

Представник відповідача - Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю "Глобус", в судове
засідання 29.07.2014р. не з'явився, відзиву
на позов та інших витребуваних ухвалою
про порушення провадження суду
документів не подав, про причини неявки
суд не повідомив. Відповідач належним
чином був повідомлений про час та місце
судового засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №018.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 в
судове засідання 29.07.2014р. не з'явився.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, з метою запобігання
безпідставному затягуванню розгляду
справи, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи по суті в
судовому засіданні 29.07.2014 без участі
представників сторін за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 29.07.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позову, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2012 року між ПрАТ "Страхова
компанія "Брокбізнес" (страховик) та
ОСОБА_3 (страхувальник) укладено
Договір №006-42296/01НТ добровільного
страхування наземного транспортного
засобу, відповідно до умов якого
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу марки "Toyota Rav4", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.

14.03.2013р. по вул. Липинського у м.
Львові відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
марки "Toyota Rav4", державний реєстраційний
номер НОМЕР_2 та транспортного засобу
марки "Scania 94В4Х2", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1.

Винною особою в ДТП, що відбулась
14.03.2013р. є ОСОБА_1, що підтверджується
довідкою ВДАІ №9170864 та постановою
Шевченківського районного суду м.
Львова від 02.04.2013р. у справі №466/2238/13-п.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 02.04.2013р. у справі
№466/2238/13-п ОСОБА_1 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Відповідно до Звіту про оцінку
автомобіля №224/13 від 22.03.2013р., вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу "Toyota Rav4",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
складає 22122,07 грн.

Згідно з накладною № 31 від 04.04.2013р,
актом здачі-приймання робіт № 259 від
08.04.2013р., видатковою накладною № 170 від
08.04.201, товарним чеком від 03.06.2013р. розмір
відновлювального ремонту
вищевказаного транспортного засобу
становить 19 757,00 грн.

Страховими актами № 47127/1 від 25.04.2013р. та
№47127/2 від 17.06.2013р. пошкодження
транспортного засобу марки "Toyota Rav4",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
внаслідок ДТП, яка відбулась 14.03.2013р.
визнано позивачем страховим випадком
та призначено до виплати в якості
страхового відшкодування у розмірі
17702,00 грн. та 2055,00 грн. відповідно.

Позивачем згідно здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 19
757 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №4119 від 29.04.2013р. та №5691 від
19.06.2013р.

Позивачем в позові зазначено, що
відповідно до довідки ВДАІ № 9170864
транспортний засіб марки "Scania 94В4Х2",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
був забезпечений полісом № АС0499071, який
виданий ТДВ "Страхове товариство з
додатковою відповідальністю "Глобус"
дія якого на момент ДТП закінчилась, у
зв'язку з чим, позивач звернувся до
Господарського суду Львівської
області із позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, оскільки,
винна особа - ОСОБА_1 на момент ДТП
перебував у трудових відносинах з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2

Проте, в процесі розгляду даної справи
(справа №914/962/14), було встановлено, що на
час ДТП діяв поліс №АВ/7874873, укладений
між ОСОБА_2 та ТДВ "Страхове товариство
з додатковою відповідальністю "Глобус".

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
позивач посилається на те, що
відповідач, як страховик особи, винної
у вчиненні ДТП, зобов'язаний
відшкодувати позивачеві в порядку
регресу суму матеріальної шкоди,
завданої в результаті ДТП, розмір якої
становить 19757,00 грн. Також, позивачем
заявлено про стягнення з відповідача
2311,57 грн. інфляційних втрат за
прострочення виплати страхового
відшкодування та 3% річних у розмірі 474,17
грн. за прострочення виплати
страхового відшкодування.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно з положеннями статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно з частиною 1 статті 1191
Цивільного кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування потерпілій особі
перейшло право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за регресними
вимогами.

Однак, у разі якщо її цивільно-правова
відповідальність перед третіми
особами застрахована у певного
страховика, то останній стає
відповідальною особою, адже, внаслідок
укладення договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів страховик в межах
страхової суми несе відповідальність
за шкоду, завдану застрахованою ним
особою.

За приписами статті 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено,що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Відповідно до витягу з бази даних
МТСБУ, цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу марки "Scania 94В4Х2",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
на час ДТП була застрахована у ТДВ
"Страхове товариство з додатковою
відповідальністю "Глобус" відповідно
до полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/7874873, термін дії якого з
31.07.2012р. по 30.07.2013р. Вказаним полісом
встановлено ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00
грн. та франшизу у розмірі 510,00 грн.

Таким чином, відповідач взяв на себе
обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну
третім особам під час ДТП, яка
станеться за участю забезпеченого
транспортного "Scania 94В4Х2", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Отже, з урахуванням наведеного
відповідач зобов'язаний відшкодувати
позивачу матеріальну шкоду, яка була
заподіяна в результаті ДТП, що
відбулась 14.03.2013р.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону
України "Про страхування", франшиза - це
частина збитків, що не відшкодовується
страховиком.

Полісом № АВ/7874873встановлено безумовну
франшизу у розмірі 510,00 грн.

З розрахунку розміру позовних вимог,
здійснених позивачем, вбачається, що
позивачем не здійснено вирахування
франшизи у розмірі 510,00 грн.

Отже, до відшкодування за вирахуванням
франшизи підлягає сума у розмірі 19247,00
грн.

Позивачем, також, заявлено до стягнення
інфляційних втрат у розмірі 2311,57 та 3%
річних у розмірі 272,69 грн., нарахованих
на підставі ст. 625 ЦК України, в період з
вересня 2013р. по травень 2014р.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з
урахуванням обставин справи, суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, способи відшкодування
шкоди обирає потерпілий.

У даному випадку, відшкодування
позивачу в порядку регресу виплаченого
страхового відшкодування має
здійснюватися в грошовому виразі,
оскільки позивач обрав грошовий спосіб
відшкодування шкоди.

При цьому, грошове зобов'язання у
деліктних (регресних) правовідносинах
не є окремим видом зобов'язання, а є
способом виконання зобов'язання по
відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ч. 2 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до відповідача з
регресною вимогою за вих. №118 від
22.07.2013р. Згідно рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення вказана регресна вимога
отримана відповідачем 01.08.2013р.

Відповідач коштів у встановлений строк
не перерахував, в результаті чого з
боку відповідача є прострочення строку
виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку з викладеним, положення ч. 2
статті 625 Цивільного кодексу України
щодо стягнення 3% річних та інфляційних
втрат, нарахованих на суму страхового
відшкодування, підлягаючого до виплати
позивачу в порядку регресу,
застосовуються в разі порушення як
договірних так і позадоговірних
грошових зобов'язань, в тому числі і до
зобов'язань відшкодування шкоди в
порядку регресу.

Водночас, суд зазначає, що оскільки до
відшкодування за вирахуванням
франшизи підлягає сума у розмірі 19247,00
грн., то нарахування 3% річних та
інфляційних втрат слід здійснювати на
вказану суму.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних та
інфляційних втрат, встановив, що з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню 3% річних у
розмірі 461,93 грн. та інфляційні втрати у
розмірі 2248,36 грн.

Враховуючи вищевикладене, обставини
справи позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Позивач просить суд також стягнути з
відповідача судові витрати, що
включають судовий збір у розмірі 1827,00
грн. та витрати на правовому допомогу у
розмірі 1575,00 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Між позивачем та Адвокатським
об'єднанням "Мицик і партнери" укладено
Договір про надання юридичних послуг
від 30.04.2014р.

На виконання умов Договору про надання
юридичних послуг Адвокатським
об'єднанням "Мицик і партнери" згідно
акта виконаних робіт №2/2014 від 21.07.2014р.
було надано юридичні послуги на суму
1575,00 грн., які були оплачені позивачем
на згідно з платіжним дорученням №292
від 23.07.2014р.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що вимога про стягнення витрат на
оплату юридичних послуг адвоката є
обґрунтованою.

Оскільки, позов задоволено частково,
витрати за розгляд справи (судовий збір
та витрати на правову допомогу)
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
з додатковою відповідальністю "Глобус"
(юридична адреса: 01010, м. Київ, вул.
Андрія Іванова, будинок 21/17, квартира 1;
) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Брокбізнес" (юридична адреса:
04050, м. Київ, Білоруська, буд. 3, ) 19247 (дев'ятнадцять тисяч
двісті сорок сім) грн. 00 коп. - шкоди в
порядку регресу, 461 (чотириста
шістдесят одну) грн. 93 коп. - 3% річних, 2248
(дві тисячі двісті сорок вісім) 36 коп. -
інфляційних втрат, 1779 (одну тисячу
сімсот сімдесят дев'ять) грн. 55 коп. -
судового збору, 1534 (одну тисячу п'ятсот
тридцять чотири) грн. 10 коп. - витрат на
правову допомогу.

3. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 04.08.2014р.

Суддя
О.В. Гулевець