ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" липня 2014 р.Справа № 922/2536/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Луниной Е.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Центренерго"
в особі відокремленого підрозділу
Зміївської ТЕС , с. Комсомольське
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Відділ державної виконавчої
служби Зміївського районного
управління юстиції Харківської
області, м. Зміїв до Лиманського ДВ
сільськогоподарсько-рибоводного
підприємства (ДВСРП), с. Комсомольське
про спонукання до виконання умов
мирової та стягнення коштів за участю
представників:

позивача: Рєпнікова О.В., за дов. від
12.06.2014 р.

3-ї особи: не з'явився

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу Зміївської
ТЕС, звернувся з позовом до
відповідача - Лиманського державного
виробничого
сільськогосподарського-рибоводного
підприємства, про спонукання
відповідача до виконання умов Мирової
угоди, затвердженої господарським
судом Харківської області ухвалою від
26.07.2012 р. по справі № 5023/9917/11, укладеної
між позивачем та відповідачем;
стягнення з відповідача 46 618,00 грн., а
також просив суд покласти на
відповідача судові витрати по справі.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що за
результатами розгляду справи № 5023/9917/11
(суддя Жиляєв Є.М.) було винесено
рішення, яким стягнуто з Лиманського
державного виробничого
сільськогосподарського-рибоводного
підприємства на користь ПуАТ
"Центренерго" 249 291,06 грн. основного
боргу та 4 985,82 грн. витрат по сплаті
судового збору. На стадії виконання
рішення суду по справі № 5023/9917/11, між
позивачем у даній справі та
відповідачем у даній справі було
укладено мирову угоду, якою останній
зобов'язався щомісяця сплачувати
платіж в розмірі 2 119,00 до 25 числа
поточного місяця. Відповідна мирова
угода була затверджена судом. У зв'язку
з викладеними обставинами виконавче
провадження з примусового виконання
рішення суду у справі № 5023/9917/11 було
закінчено. Втім, як стверджує позивач,
відповідач свої зобов'язання за
мировою угодою не виконує, що призвело
до виникнення заборгованості за період
з 25 серпня 2012 року по 25 травня 2014 року в
розмірі 46 618,00 грн.

Ухвалою суду від 26 червня 2014 року
вказану позовну заяву було прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/2536/14 та призначено справу
до слухання у судовому засіданні на 14
липня 2014 року. Вказаною ухвалою суду
також було залучено до участі у справі
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Відділ державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області. Учасники судового
процесу повідомлені про розгляд справи
за наявними в ній матеріалами у разі їх
нез'явлення в засідання суду.

07 липня 2014 року через канцелярію суду
від представника позивача супровідним
листом вх. № 22928 від 07 липня 2014 року
надійшли документи, які суд долучив до
матеріалів справи.

В судове засідання з'явився
представник позивача, який позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив суд їх задовольнити.

Третя особа свого уповноваженого
представника в судове засідання не
направила, про причини неявки суд не
повідомила.

Відповідач свого уповноваженого
представника в судове засідання також
не направив, витребуваних судом
документів не надав, про причини неявки
суд не повідомив.

04 липня та 07 липня 2014 року до суду
повернулись поштові повідомлення про
отримання третьою особою - 01 липня 2014
року та відповідачем - 02 липня 2014 року
ухвали суду про порушення провадження
у справі № 922/2536/14 від 26 червня 2014 року
(арк. спр. 24, 26).

Як визначено у п. п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року, розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Необхідно мати на увазі, що розгляд
справи за відсутності будь-якої із
сторін, не повідомленої належним чином
про час і місце засідання суду, є
безумовною підставою для скасування
рішення місцевого або постанови
апеляційного господарського суду
(пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 111-10 ГПК
України судом встановлено, що всі
учасники судового процесу є належним
чином повідомленими про дату, час та
місце розгляду даної справи.

Так, ухвала суду про порушення
провадження у справі направлялась всім
учасникам судового процесу, що
підтверджується штампом канцелярії на
зворотній стороні відповідного
документу. Окрім того, про обізнаність
учасників судового процесу про розгляд
даної справи свідчать також наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень (а.с. 24-26),
про що вказано вище в даній ухвалі суду.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК
та статтею 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Якщо подані
сторонами та іншими учасниками
судового процесу докази є
недостатніми, господарський суд може
за їх клопотанням чи за власною
ініціативою витребувати в порядку
підготовки справи до розгляду
необхідні для цього письмові і речові
докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11
статті 65 ГПК України), притому не лише
від учасників судового процесу, а й від
інших підприємств, установ,
організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні
умови всім учасникам судового процесу
для виконання ними вказаного обов'язку
по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Так, наявна в матеріалах справи ухвала
суду про порушення провадження у
справі свідчить, що судом було створено
всім учасникам судового процесу
належні умови для доведення останніми
своїх правових позицій, надання ними
доказів, які, на їх думку, є достатніми
для обґрунтування своїх вимог та
заперечень. Окрім того, судом було
вжито всіх заходів, в межах визначених
чинним законодавством повноважень,
щодо всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи, витребувано в порядку
підготовки справи до розгляду
необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 14 липня 2014 року
позивач не виявив наміру подати
додаткові докази чи пояснення по
справі в обґрунтування своїх вимог, а
матеріали справи свідчать про
достатність наявних в ній доказів для
вставлення в повному обсязі фактичних
обставин справи.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

26 липня 2012 року у справі № 5023/9917/11 (суддя
Жиляєв Є.М.) судом було затверджено
мирову угоду між позивачем у даній
справі (як стягувачем) та відповідачем
у даній справі (як боржником).

Зі змісту вказаної мирової угоди
вбачається наступне.

Позивач у даній справі звертався до
господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача у
даній справі про стягнення 249 291,06 грн. у
зв'язку з неналежним виконанням
останнім покладених на нього
обов'язків за укладеними між сторонами
договором на відпуск технічної води №
304 від 28.12.2005 року та договором про
постачання теплової енергії в гарячій
воді № 507 від 25.10.2007 року.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 25.01.2012 р. у
справі № 5023/9917/11 позов було задоволено
повністю - присуджено до стягнення з
Лиманського державного виробничого
сільськогосподарсько-рибоводного
підприємства на користь Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
249 291,06 грн. основного боргу, 4 985,82 грн.
судового збору.

10 лютого 2012 року на виконання
вищевказаного рішення було видано
відповідний наказ (вих. № 002209).

Постановою відділу державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області від 01 червня 2012
року було відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
наказу № 5023/9917/11.

В пункті 3 мирової угоди сторони
погодили, що боржник (відповідач у
даній справі) визнає факт існування
заборгованості перед стягувачем
(позивач у даній справі) у розмірі 254 276,88
грн. та обов'язку по її погашенню, та
сторони дійшли згоди про зміну
порядку її відшкодування шляхом
розстрочення заборгованості, а саме: 254
276,88 грн., буде погашено боржником перед
стягувачем протягом 120 (сто двадцять)
місяців з виплатою рівними частками по
2 119, 00 грн. (дві тисячі сто дев'ятнадцять
гривень) щомісячно з моменту
затвердження в суді цієї мирової угоди.

Пунктом 4 мирової угоди встановлено, що
боржник зобов'язаний перераховувати
щомісячний платіж в розмірі 2 119,00 грн.
до 25 числа поточного місяця на
розрахунковий рахунок стягувача,
зазначаючи в платіжному документі
"Оплата заборгованості за мировою
угодою № 2 по справі № 5023/9917/11".

Таким чином, ухвалою господарського
суду Харківської області від 26 липня 2012
року, на стадії виконання рішення суду
у справі № 5023/9917/11, затверджено вказану
мирову угоду у справі № 5023/9917/11.

Позивач стверджує, що відповідач умови
мирової угоди не виконує, що призвело
до виникнення заборгованості по
періодичним платежам за період з 25
серпня 2012 року по 25 травня 2014 року в
розмірі 46 618,00 грн.

В матеріалах справи відсутні, а
відповідачем не надані докази оплати
вказаної заборгованості.

З огляду на наведене, позивач звернувся
з позовом у даній справі про спонукання
відповідача до виконання умов мирової
угоди та стягнення з нього вказаної
заборгованості по періодичним
платежам за період з 25 серпня 2012 року по
25 травня 2014 року в розмірі 46 618,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним вище обставинам, суд
керується наступним.

Мирова угода, укладена сторонами у
процесі виконання судового рішення,
подається на затвердження
господарського суду, який прийняв
відповідне судове рішення. Про
затвердження мирової угоди
господарський суд виносить ухвалу (ст.
121 ГПК України).

Як зазначалось вище, судом встановлено,
що мирова угода у справі № 5023/9917/11 судом
затверджена.

З приводу виконання мирової угоди
Пленум Вищого господарського суду
України в своїй Постанові від 26 грудня
2011 року N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (п. 3.19) роз'яснив, що у
разі ухилення однієї зі сторін від
виконання мирової угоди після
закінчення строку (настання терміну)
виконання нею своїх обов'язків за цією
угодою звернення до суду з позовом про
спонукання до виконання мирової угоди
можливо виключно у випадку, якщо ухвала
суду про затвердження мирової угоди не
містить усіх даних, зазначених у ст. 18
Закону України "Про виконавче
провадження".

Якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження", то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.
Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Дослідивши мирову угоду у справі №
5023/9917/11 судом встановлено, що вона
містить всі необхідні дані, визначені
ст. 18 Закону України "Про виконавче
провадження", а від так є виконавчим
документом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 22 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.
Строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються для: виконання
судових рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення; інших виконавчих
документів - з наступного дня після
набрання ними юридичної сили, якщо інше
не передбачено законом.

Пунктом 3.3 Інструкції Про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Мінюсту від 15.12.1999 № 74/5 "Про
затвердження Інструкції про
проведення виконавчих дій" визначено
строки пред'явлення виконавчих
документів до виконання. Так, інші
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання протягом року,
якщо інше не встановлено законом;
строки встановлюються для виконання
рішень і вироків судів у частині
майнових стягнень - з наступного дня
після набрання рішенням законної сили
чи закінчення строку, встановленого в
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення; для виконання
рішень господарських судів - з
наступного дня після набрання рішенням
законної сили; щодо інших виконавчих
документів строк пред'явлення їх до
виконання встановлюється з наступного
дня після їх видачі, якщо інше не
встановлено законом. Строки
пред'явлення виконавчих документів до
виконання встановлюються для кожного
платежу окремо.

Таким чином, позовна заява позивача про
спонукання до виконання мирової угоди
та про стягнення заборгованість
відповідача зі сплати платежів не може
бути предметом розгляду у даному
позовному провадженні, оскільки не
підлягає розгляду в господарських
судах. Вирішення питання про стягнення
відповідних сум має проводитись під
час виконання мирової угоди, як
виконавчого документу, державною
виконавчою службою за заявою
стягувача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

З приводу застосування вказаної норми
Пленум Вищого господарського суду
України в своїй Постанові від 26 грудня
2011 року N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (п.п. 4.2, 4.2.1) роз'яснив,
що провадження у справі підлягає
припиненню з посиланням на пункт 1
частини першої статті 80 ГПК, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
справа зі спору непідвідомча
господарському суду (стаття 12 ГПК).

Оскільки судом встановлено, що дана
справа не непідвідомча господарському
суду з викладених вище підстав, тому
провадження у даній справі підлягає
припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі: 1) зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом; 2) повернення
заяви або скарги; 3) відмови у відкритті
провадження у справі; 4) залишення заяви
або скарги без розгляду (крім випадків,
якщо такі заяви або скарги залишені без
розгляду у зв'язку з повторним
неприбуттям позивача або за його
клопотанням); 5) закриття провадження у
справі.

Закриття провадження у справі, про яке
йдеться у пункті 5 частини першої
статті 7 Закону України "Про судовий
збір", є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарськими судами у
здійсненні судочинства не
застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених статтею
80 ГПК, не тягне за собою наслідків у
вигляді повернення сплаченої суми
судового збору.

З огляду на наведене, витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 827,00 грн.
покладаються на позивача у даній
справі.

На підставі викладеного, відповідно до
ст. ст. 18, 22 Закону України "Про
виконавче провадження", п. 3.3 Інструкції
Про проведення виконавчих дій, ст. 7
Закону України "Про судовий збір" та
керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 75, п. 1 ст. 80,
ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 922/2536/14 за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу Зміївської
ТЕС (63460, Харківська область, Зміївський
район, смт. Комсомольське, Балаклійське
шосе, 2; ) до Лиманського
державного виробничого
сільськогосподарського-рибоводного
підприємства (63460, Харківська область,
Зміївський район, смт. Комсомольське,
Балаклійське шосе; ) про
спонукання до виконання умов Мирової
угоди, затвердженої господарським
судом Харківської області ухвалою від
26.07.2012 р. по справі № 5023/9917/11, укладеної
між позивачем та відповідачем;
стягнення з відповідача 46 618,00 грн. -
припинити у зв'язку з тим, що спір у
даній справі не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/2536/14