Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" липня 2014 р.
Справа № 906/657/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Олареско М.І. -
довіреність №17 від 14.05.14р.;

від відповідача: Скіданчук І.В. -
довіреність №20 від 10.01.14р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша паливна
компанія" (м.Київ)

до Дочірнього підприємства
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (м. Житомир)

про стягнення 1300632,72 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 1300632,72 грн.
заборгованості, з яких: 1169230,00 грн. -
основний борг, 94958,69 грн. - інфляційні,
24751,73 грн. - 3% річних, 11692,30 грн. - пеня.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав з
підстав, зазначених у відзиві, просив
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
16.07.13р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Перша паливна
компанія" (постачальник/позивач) та
Дочірнім підприємством "Житомирський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
(покупець/відповідач) було укладено
договір №16/07-3/13-1 (а.с. 19-25), відповідно до
якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупця бітум
дорожній БНД 60/90 (90/130) залізничним
транспортом окремими партіями згідно
підписаних сторонами специфікацій, а
покупець зобов'язується прийняти і
оплатити товар (п.п. 1.1. договору).

Кількість партії товару, що
поставляється за цим договором,
вказується сторонами у специфікаціях,
де узгоджується точний об'єм поставки
тієї або іншої партії товару, а також
вказуються граничні показники
(мінімальний та максимальний або
процент відхилення, уникнути яких
неможливо через технічні особливості
поставки товару) об'єму поставки тієї
або іншої партії товару (п.п. 1.2.
договору).

Відповідно до п.п. 3.1. договору загальна
вартість товару за цим договором
складається із вартості кожної партії
товару, поставленої в межах строку дії
цього договору та відповідно до
Специфікацій до договору.

Згідно п.п. 4.1. договору розрахунки за
поставлений товар проводяться шляхом
безготівкового переказу коштів на
поточний рахунок постачальника
вказаний у даному договорі, протягом 60
календарних днів після отримання
товару відповідно до п.п. 5.4. договору,
на підставі отриманого постачальником
рахунку-фактури (рахунку) та виконання
постачальником пункту 5.6. договору. При
затримці виконання п.п. 5.6. договору,
відлік строку оплати за товар
розпочинається з дати отримання
відповідних документів.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що
протягом 5 робочих днів з дати прибуття
товару на станцію призначення
сторонами оформляється акт
приймання-передачі товару, який
підписується уповноваженими
представниками сторін та скріплюється
печатками сторін.

Зобов'язання постачальника щодо
поставки партії товару вважаються
виконаними з моменту підписання
сторонами акту приймання-передачі
товару та надання документів,
зазначених в п.п. 4.2. та 5.6. договору.

Датою передачі товару вважається дата
підписання акту приймання-передачі
товару. Право власності на товар та всі
ризики по його втраті (пошкодженню)
переходять від постачальника до
покупця з моменту підписання акту
приймання-передачі.

Також сторони погодили п.п. 5.6. договору,
що постачальник зобов'язаний одночасно
з відправленням товару передати факсом
або електронною з подальшим
надсиланням оригіналів поштою
покупцеві копії наступних документів:

- податкову накладну;

- акт прийому - передачі товару;

- рахунок-фактуру (рахунок);

- сертифікат або паспорт якості або
інші документи, підтверджуючі якість
товару відповідно до законодавства.

У разі порушення строків оплати товару,
покупець на вимогу постачальника
зобов'язаний сплатити останньому пеню
в розмірі облікової ставки НБУ від суми
боргу (п.п. 9.5. договору).

Відповідно до п.п. 12.1. договору останній
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та скріплення
печатками сторін і діє до 31.12.13р.,
закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії цього договору.

Також згідно п.п. 13.4. договору всі
повідомлення, документи що
направляються сторонами одна одній
відповідно до цього договору мають
бути здійснені у письмовій формі,
містити підпис уповноваженої особи і
печаткою відповідної сторони, і
вважатимуться поданими належним чином,
якщо вони направлені поштою з описом
вкладення на адресу сторони або
прийняті під особистий розпис
уповноваженою особою сторони, крім
випадків прямо передбачених даним
договором.

На підставі п.п. 5.1. договору №16/07-3/13-1
сторони уклали Специфікації, а саме:

- Специфікація №1 від 19.07.2013 щодо
поставки Товару у кількості 195,000 тон ± 10
% на загальну суму 1521000,00 грн.
залізничним транспортом на умовах
поставки СРТ станція призначення
Топорище;

- Специфікація №2 від 16.08.2013 щодо
поставки Товару у кількості 180,000 тон ± 10
% на загальну суму 1 404 000,00 гривень
залізничним транспортом на умовах
поставки СРТ станція призначення
Топорище.

Позивач в позові зазначив, що на
виконання своїх зобов'язань здійснив
поставку товару на загальну суму 2869230,00,
що підтверджується, актом №896 від 27.07.2013
приймання-передачі нафтопродуктів у
кількості 188,450 тон загальною вартістю
1469910,00 гривень та актом №1008 від 20.08.2013
приймання-передачі нафтопродуктів у
кількості 179,400 тон загальною вартістю
1399320,00 гривень.

Крім цього, на виконання вимог п. 5.6
договору позивач 03.09.13р. відправив
відповідачу документи щодо
поставленого товару, на підтвердження
чого додав до позову копію фіскального
чеку про відправлення та повідомлення
про вручення від 05.09.2013 р. (а.с. 36-37).

Відповідно до банківських виписок,
копії яких містяться у справі (а.с. 13-16),
відповідач оплатив поставлений товар в
сумі 1700000,00 грн.

Таким чином, сума заборгованості, на
думку позивача, становить 1169230,00 грн.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України (ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України).

Учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено (ст. 224 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.
526 Цивільного кодексу України, де
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч.1 ст.
530 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму
(ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу
України обов'язок постачальника може
вважатися виконаним в момент
визначений договором.

Оплата за договором може стягуватися
лише за поставлену згідно його умов
продукцію, а отже першочерговим є
дослідження наявності або відсутності
належного виконання позивачем
обов'язку з поставки згідно умов
Договору поставки.

Як зазначалося раніше п.п. п.п. 13.4.
договору всі повідомлення, документи
що направляються сторонами одна одній
відповідно до цього договору мають
бути здійснені у письмовій формі,
містити підпис уповноваженої особи і
печаткою відповідної сторони, і
вважатимуться поданими належним чином,
якщо вони направлені поштою з описом
вкладення на адресу сторони або
прийняті під особистий розпис
уповноваженою особою сторони, крім
випадків прямо передбачених даним
договором.

При розгляді справи, судом встановлено,
що позивачем в дійсності 03.09.13р. на
адресу відповідача було надіслане
поштове відправлення, вміст якого
нічим не підтверджено. Опис вкладення
до даного листа позивачем суду не було
надано.

Представник відповідача в свою чергу
заперечує факт отримання документів,
перелічених в п.п. 5.6. договору.

Беручи до уваги зміст п.п. 4.1., 5.4., 5.6., 13.4.
договору, суд прийшов до висновку, що
подані позивачем копія фіскального
чеку та копія повідомлення про
вручення поштового відправлення не є
належним доказом відправлення
відповідачу рахунку-фактури,
залізничних накладних та документів,
підтверджуючих якість товару.

За таких обставин, суд вважає, що момент
настання обов'язку щодо оплати
поставленого товару не настав, а даний
позов подано до суду передчасно.

Стосовно вимог про стягнення з
відповідача інфляційних, 3% річних та
пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 220 Господарського кодексу
України визначено, що боржник не
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, поки воно не
може бути виконано внаслідок
прострочення кредитора.

Згідно з ч. 1 ст. 221 Господарського
кодексу України кредитор вважається
таким, що прострочив виконання
господарського зобов'язання, якщо він
відмовився прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не
виконав дій, що передбачені законом,
іншими правовими актами, або
випливають із змісту зобов'язання, до
вчинення яких боржник не міг виконати
свого зобов'язання перед кредитором.

Зважаючи на те, що позивач - ТОВ "Перша
паливна компанія" не оформив та не
надав ДП «Житомирський облавтодор»
передбачені договором документи, які
підтверджують поставку товару, отже, ДП
«Житомирський облавтодор» не можна
вважати контрагентом, що прострочив
оплату товару. Так, за відсутності
надання відповідних рахунків-фактур у
відповідача не виникло юридичного
обов'язку перед позивачем щодо оплати
товару.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Позивач не подав до суду достатніх
доказу на підтвердження пред'явлених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.07.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек.)