ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.07.14р. Справа № 904/3934/14

За позовом Прокурора Широківського
району Дніпропетровської області, смт.
Широке Широківського району
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Шестірнянської
сільської ради Широківського району
Дніпропетровської області,

с. Шестірня Широківського району
Дніпропетровської області

до Державного підприємства
"Криворізьке лісове господарство", смт.
Радушне Криворізького району
Дніпропетровської області

про стягнення шкоди у розмірі 2 742,84 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від прокуратури: Масенко А.О. - службове
посвідчення № 024234 від 24.01.2014р., прокурор
відділу;

від позивача: не з"явився;

від відповідача: Цикалов С.П. - наказ №
728 - К від 22.11.2013р., директор.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду
Дніпропетровської області звернувся
прокурор Широківського району
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Шестірнянської
сільської ради Широківського району
Дніпропетровської області до
Державного підприємства "Криворізьке
лісове господарство" з позовом про
стягнення шкоди у розмірі 2 742,84 грн.,
завданої порушенням лісового
законодавства,

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в
урочищі "Сади", розташованому на
території Шестірнянської сільської
ради Широківського району
Дніпропетровської області виявлено
незаконну рубку дерев породи сосна в
кількості 8 шт., про що складено акт
огляду місця вчинення правопорушення
лісосого законодавства.
Незабезпечення охорони збереження
лісів призвело до завдання державі
збитків на суму 2 742,84грн. Враховуючи, що
відповідач є постійним
лісокористувачем, обов'язком якого є
збереження лісів, в тому числі і від
незаконної вирубки, прокурор іпросить
стягнути збитки з відповідача.

Відповідач проти позову заперечує,
вважає, що прокурором невірно
визначено особу позивача, про що
зазначає в поданому письмовому відзиві
на позовну заяву.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні, призначеному на
17.07.2014р. було оголошено перерву до
24.07.2014р. о 12:15год.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання, повідомлений судом
належним чином. До початку судового
засідання від позивача до канцелярії
суду надійшло клопотання про розгляд
справи без його участі.

Неприбуття у судове засідання
представника позивача за викладених
обставин не є перешкодою для розгляду
справи.

Суд вважає за можливе розглянути дану
справу по суті за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

За згодою прокурора та представників
сторін у судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши прокурора та представника
відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Криворізьке
лісове господарство" є постійним
лісокористувачем, та діє на підставі
Статуту, затвердженого наказом
Держкомлісгоспу України № 462 від
15.08.2007р. і зареєстрованого державним
реєстратором 31.08.2007р.

Працівниками лісгоспу, під час
виконання покладених на них службових
обов'язків, було виявлено незаконну
порубку сухостійних дерев породи сосна
звичайна в кількості 8 шт., про що
складено акт огляду місця вчинення
правопорушення лісового
законодавства.

Вартість шкоди нанесеної
навколишньому природному середовищу
внаслідок цього порушення складає 2
743,84грн та розрахована відповідачем на
підставі Такс для обчислення шкоди,
заподіяної лісу підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами незаконним вирубуванням
дерев та чагарників, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.07.2008р. № 665.

Прокурор Широківського району
Дніпропертровськоїо бласті вважає, що
зазначена вище шкода має бути стягнута
з відповідача, як постійного
лісокористувача, оскільки обов'язки із:
забезпечення охорони, захисту,
відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень;
дотримання правил і норм використання
лісових ресурсів; ведення лісового
господарства на основі матеріалів
лісовпорядкування, здійснення
використання лісових ресурсів
способами, які забезпечують збереження
оздоровчих і захисних властивостей
лісів, а також створюють сприятливі
умови для їх охорони, захисту та
відтворення, відповідно до статті 19
Лісового кодексу України, покладено на
постійних лісокористувачів.

Відповідач проти позову заперечує,
вважає, що прокурором невірно
визначено особу позивача -
Шестірнянську сільську раду
Широківського району
Дніпропетровської області, тому що
лісові угіддя не знаходяться у
позивача на балансі.

Суд не приймає заперечення відповідача
щодо невірного визначення прокурором
особи позивача з огляду на таке.

Відповідно до статті 20 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", згідно з якою право
звертатися до господарського суду з
позовами про відшкодування збитків і
втрат, заподіяних у результаті
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
надано спеціально уповноваженим
органам державного управління в галузі
охорони навколишнього природного
середовища та використання природних
ресурсів.

Наявність права на звернення до суду з
позовами про стягнення шкоди,
заподіяної порушенням законодавства
про охорону довкілля, у органів
місцевого самоврядування встановлена
пунктом "б" статті 47 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища". Згідно з цією нормою фонди
охорони навколишнього природного
середовища у складі місцевого бюджету
за місцем заподіяння екологічної шкоди
утворюються за рахунок частини таких
грошових стягнень.

Повноваження виконавчих органів
місцевих рад встановлені статтею 33
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні". Частиною
першою цієї статті визначено, що до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать власні
(самоврядні) повноваження та
делеговані повноваження, серед яких,
зокрема, здійснення контролю за
додержанням земельного та
природоохоронного законодавства,
використанням і охороною земель,
природних ресурсів загальнодержавного
та місцевого значення, відтворенням
лісів тощо. Так, згідно з підпунктом 1
пункту "а" частини першої статті 33
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад віднесено
визначення в установленому порядку
розмірів відшкодувань за забруднення
довкілля та інші екологічні збитки, а
підпунктом 1 пункту "б" частини першої
цієї статті передбачено, що вони
здійснюють контроль за додержанням
земельного та природоохоронного
законодавства, використанням і
охороною природних ресурсів
загальнодержавного та місцевого
значення.

Окрім цього, повноваження місцевих рад
у галузі охорони навколишнього
природного середовища також
встановлені в статтях 15, 19 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища", до компетенції
яких, поряд з іншими функціями,
віднесено здійснення контролю за
додержанням вимог природоохоронного
законодавства, координацію діяльності
відповідних, спеціально уповноважених,
державних органів управління в галузі
охорони навколишнього природного
середовища на їх території. Місцеві
ради можуть здійснювати й інші
повноваження відповідно до
законодавства України.

Таким чином, прокурором правомірно
визначено позивачем сільську раду,
оскільки звернення місцевих рад до
суду з позовами про відшкодування
шкоди, заподіяної довкіллю, не
суперечить положенням Господарського
процесуального кодексу України та
іншим чинним нормативним актам.

Що стосується стосується суті позовних
вимог, то вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відносини в галузі охорони
навколишнього природного середовища
України регулюються Законом України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", земельним, водним, лісовим
законодавством, законодавством про
надра, про охорону атмосферного
повітря, про охорону і використання
рослинного і тваринного світу та іншим
спеціальним законодавством.

Відповідно до приписів статті 40 Закону
України "Про охорону навколишнього
середовища" використання природних
ресурсів громадянами, підприємствами,
установами та організаціями
здійснюється з додержанням
обов'язкових екологічних вимог,
зокрема, здійснення заходів щодо
запобігання псуванню, забрудненню,
виснаженню природних ресурсів,
негативному впливу на стан
навколишнього природного середовища.

Згідно з вимогами статті 26 Закону
України "Про рослинний світ" охорона
рослинного світу забезпечується:
встановленням правил і норм охорони,
використанням та відтворенням об'єктів
рослинного світу; забороною та
обмеженням використання природних
рослинних ресурсів у разі
необхідності; встановленням юридичної
відповідальності за порушення порядку
охорони та використання природних
рослинних ресурсів.

За приписами статті 10 Закону України
"Про рослинний світ" спеціальне
використання природних рослинних
ресурсів здійснюється за дозволом
юридичними або фізичними особами для
задоволення їх виробничих та наукових
потреб, а також з метою отримання
прибутку від реалізації цих ресурсів
або продуктів їх переробки.

Відповідно до статті 4 Лісового кодексу
України до лісового Фонду України
належать лісові ділянки, у тому числі
захисні насадження лінійного типу,
площею не менше 0,1 га.

Статтею 69 Лісового кодексу України
унормовано, що спеціальне використання
лісових ресурсів на виділеній лісовій
ділянці проводиться за спеціальним
дозволом (лісорубний квиток, ордер,
лісовий квиток). Спеціальний дозвіл на
заготівлю деревини в порядку рубок
головного користування видається
органом виконавчої влади з питань
лісового господарства Автономної
Республіки Крим, територіальними
органами центрального органу
виконавчої влади з питань лісового
господарства. Спеціальний дозвіл на
інші види спеціального використання
лісових ресурсів видається власниками
лісів або постійними
лісокористувачами. На виділених
лісових ділянках можуть
використовуватися лише ті лісові
ресурси і лише для цілей, що
передбачені виданим спеціальним
дозволом. Спеціальний дозвіл видається
власниками лісів або постійними
лісокористувачами у встановленому
порядку також на проведення інших
рубок та робіт, пов'язаних і не
пов'язаних із веденням лісового
господарства.

Відповідно до приписів статей 105, 107
Лісового кодексу України порушення
лісового законодавства у вигляді
незаконного вирубування та
пошкодження дерев і чагарників тягне
за собою дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність
відповідно до закону. Підприємства,
установи, організації і громадяни
зобов'язані відшкодувати шкоду,
заподіяну ними лісу внаслідок
порушення лісового законодавства, у
розмірах і порядку, визначених
законодавством України.

За приписами статті 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" порушення цього
законодавства тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільну і кримінальну
відповідальність. Підприємства,
установи, організації та громадяни
зобов'язані відшкодовувати шкоду,
заподіяну ними внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законом.

Частиною 2 статті 40 Закону України "Про
рослинний світ" унормовано, що
відповідальність за порушення
законодавства про рослинний світ
несуть особи, винні у протиправному
знищенні або пошкодженні об'єктів
рослинного світу.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду унормовані
статтею 1166 Цивільного кодексу України.
За приписами вказаної норми, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такого заходу
відповідальності, як стягнення шкоди
потрібна наявність усіх елементів
складу правопорушення з якими закон
пов'язує відшкодування шкоди, а саме:
протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

Правопорушенням з огляду на предмет
спору є незабезпечення охорони,
захисту, лісових насаджень насаджень з
боку відповідача, як постійного
лісокористувача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається в
обгрунтування своїх вимог та
заперечень.

На доказ скоїння правопорушення
відповідачем, прокурор надав копію
акта огляду місця вчинення
правопорушення лісового законодавства
від 25.03.2013р. (а.с.9-10). Зазначений акт
складений працівниками відповідача,
які в межах наданих ім повноважень
засвідчили факт незаконної порубки
сухостійних дерев породи сосна
звичайна в кількості 8 шт.

Як свідчать матеріади справи, особи
винні у незаконній порубці лісу не
встановлені, що підтверджено
зверненням відповідача до
Широківського РВГУМВС України в
Дніпропетровській області та
відповідь на нього (а.с. 39, 40).

Отже, мають місце два окремих порушення
лісового законодавства, а саме:
незаконна порубка лісу
невстановленими особами та
незабезпечення охорони, захисту,
лісових насаджень з боку відповідача,
як постійного лісокористувача

Згідно з п. 6.1.2 роз'яснень президії
Вищого арбітражного суду України від
27.06.2001 N 02-5/744 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
застосуванням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища" в редакції, що діє на час
розгляду справи, у вирішенні спорів
щодо відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням вимог лісового
законодавства у випадках встановлення
контролюючими органами при проведенні
перевірок дотримання
природоохоронного законодавства на
підвідомчій лісовому господарству
території факту правопорушення,
вчиненого невстановленими особами,
судам необхідно виходити з того, що
обов'язки із: забезпечення охорони,
захисту, відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень;
дотримання правил і норм використання
лісових ресурсів; ведення лісового
господарства на основі матеріалів
лісовпорядкування, здійснення
використання лісових ресурсів
способами, які забезпечують збереження
оздоровчих і захисних властивостей
лісів, а також створюють сприятливі
умови для їх охорони, захисту та
відтворення, відповідно до статті 19
Лісового кодексу України, покладено на
постійних лісокористувачів.

Виходячи зі змісту цього пункту
роз'яснень Президії ВАСУ, способом
доказування факту правопорушення з
боку постійного лісокористувача є
проведення відповідними контролюючими
органами перевірки дотримання
природоохоронного законодавства на
підвідомчій лісовому господарству
території, відповідно, належним
доказом наявності правопорушення є акт
про результати такої перевірки.

Відповідно до Наказу Міністерства
екології та природних ресурсів
України, від 04.11.2011, № 429 про
затвердження Положення, "Про
затвердження положень про
територіальні органи Держекоінспекції
України", Держекоінспекція відповідно
до покладених на неї завдань: здійснює
державний нагляд (контроль) за
додержанням територіальними органами
центральних органів виконавчої влади,
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування в
частині здійснення делегованих їм
повноважень органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності і господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог: законодавства про охорону,
захист, використання та відтворення
лісів щодо: законності вирубки,
ушкодження дерев і чагарників,
знищення або ушкодження лісових
культур, сіянців або саджанців у
лісових розплідниках і на плантаціях, а
також молодняку природного походження
й самосівів на площах, призначених під
лісовідновлення (п.п.4.2 , п.4.).

З огляду на діюче законодавство
органами, що здійснюють контроль у
сфері охорони лісів, в даному випадку, є
сільська рада, а також відповідні
екологічні інспекції, про що
зазначалось вище під час аналізу
наявності права на подачу позову
прокуророром в особі Шестірнянської
сільської ради.

Доказів проведення такої перевірки
вказаними органами до матералів справи
не надано. Посадові особи відповідача
до адміністративної відповідальності
за порушення природоохоронного
законодавства не притягувались.

Отже прокурором не доведено наявності
складу правопорушення в діях
відповідача.

За таких обставин, правові підстави для
задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

29.07.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік