ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року № 910/22251/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.суддів
Гончарука
П.А.
Стратієнко Л.В.з участю
представників: позивача: відповідача:
прокуратури: Захарченко К.П. Гаджук П.П.,
Тарасова І.М. Атаєва Д.К.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтерстом"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від 26
травня 2014 р. у справі№ 910/22251/13за
позовомпрокурора Солом'янського
району м.Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради,
управління освіти Солом'янської
районної в м.Києві державної
адміністрації дотовариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтерстом"про виселення та стягнення 24
700,75 грн. ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 р. прокурор
Солом'янського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради та управління освіти
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації звернувся до
господарського суду з позовом до ТОВ
"Інтерстом" про стягнення 23 217,40 грн.
заборгованості з орендної плати, 238,98
грн. заборгованості з компенсації
плати за землю, 916,22 грн. відшкодування
за теплопостачання, 66,26 грн.
відшкодування за водопостачання, 243,09
грн. відшкодування за електроенергію,
18,80 грн. відшкодування за
експлуатаційні витрати, 293,61 грн. пені
та про виселення відповідача з
нежитлового приміщення, загальною
площею 98,9 м2, розташованого за адресою:
м. Київ, вул. Академіка Янгеля, 12/2,
повернувши зазначене приміщення по
акту прийому - передачі управлінню
освіти Солом'янської районної в місті
Києві державної адміністрації.

19.12.2013р. прокурор подав заяву про
зменшення позовних вимог, в якій просив
розглядати лише вимоги щодо
виселення відповідача з нежитлового
приміщення.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.02.2014р. (суддя Ярмак О.М.) у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014р.
(головуючий - Корсакова Г.В., судді:
Ільєнок Т.В., Коротун О.М.) рішення
господарського суду міста Києва від
04.02.2014р. скасовано та прийнято нове,
яким позов задоволено.

Постановлено виселити ТОВ "Інтерстом" з
нежитлового приміщення загальною
площею 98,9 м2, яке розташоване за
адресою: м. Київ, вул. Академіка Янгеля,
12/2, повернувши зазначене приміщення по
акту прийому-передачі Управлінню
освіти Солом'янської районної в місті
Києві державної адміністрації.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014р.,
залишивши в силі рішення
господарського суду міста Києва від
04.02.2014р.

Заслухавши пояснення представників
сторін, прокурора, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено господарськими судами,
01.04.2009р. між управлінням освіти
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації (орендодавець)
та ТОВ "Інтерстом" (орендар) було
укладено договір оренди нерухомого
майна (нежилих будівель, споруд,
приміщень) комунальної власності
територіальної громади Солом'янського
району міста Києва №15/09 (далі - договір),
відповідно до якого орендодавець на
підставі розпорядження Солом'янської
районної у м.Києві державної
адміністрації № 370 п.11 від 30.03.2009р.
передає, а орендар приймає в оренду
нежиле приміщення, загальною площею 98,9
м2 для надання навчально-медичних
послуг за адресою: м.Київ, вул.
Академіка Янгеля, буд. 12/2
(школа-інтернат № 2) (п.1.1. договору).

Відповідно до п.11 Переліку суб'єктів
підприємницької діяльності, установ,
організацій, яким продовжуються
терміни договорів оренди нежилих
приміщень, які належать до комунальної
власності територіальної громади
Солом'янського району м.Києва, що є
додатком № 2 до розпорядження
Солом'янської районної у м.Києві
державної адміністрації № 370 від
30.03.2009р., на підставі якого укладено
договір, ТОВ "Інтерстом" погоджено
укладення договору оренди на вказане
приміщення строком на один рік.

Згідно з п. 2.4. договору об'єкт оренди
належить до комунальної власності
територіальної громади Солом'янського
району міста Києва і знаходиться на
балансі орендодавця.

На виконання умов договору
орендодавець передав орендарю нежиле
приміщення, загальною площею 98,9 м2 за
адресою: м.Київ, вул. Академіка Янгеля,
буд. 12/2 (школа-інтернат № 2), що
підтверджується актом
прийому-передачі від 01.04.2009р. (додаток №
2 до договору).

Статтею 2 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
передбачено, що орендою є засноване на
договорі строкове платне користування
майном, необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Статтею 283 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 763 ЦК України договір
найму укладається на строк,
встановлений договором.

Відповідно до п. 9.1 договору договір
укладено на строк з 01 квітня 2009р. до 31
березня 2010р.

Згідно ст. 26 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
договір оренди припиняється, зокрема, в
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Положеннями ст. 291 ГК передбачено, що
договір оренди припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Відповідно до п.п. 9.7.1 договору, він
припиняє свою дію у разі закінчення
строку, на який його було укладено.

Частиною 1 ст. 764 ЦК України встановлено,
що у разі якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" у разі відсутності заяви однієї
із сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий господарський суд виходив з
того, що спірний договір неодноразово
продовжувався на той же строк і на тих
же умовах, оскільки жодна з сторін не
заперечувала проти продовження строку
його дії, докази про припинення
орендних відносин в матеріалах справи
відсутні.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що відповідно
до п. 9.2. договору він припиняється у
разі закінчення строку на який його
було укладено. Питання надання дозволу
на продовження строку договору оренди
та його умови, вирішуються на підставі
письмового звернення орендаря до
органу виконавчої влади (в копії
орендодавцю), поданого не пізніше як за
один місяць до закінчення строку його
дії. Продовження терміну дії договору
оформлюється письмовою угодою сторін,
яка є додатком до цього договору
оренди, або укладенням нового договору.
У разі, якщо звернення орендаря не
надійшло або орендар не отримав
дозволу на продовження договору оренди
об'єкту, орендар повинен звільнити
об'єкт оренди після закінчення терміну
дії договору та передати орендодавцю
об'єкт оренди за актом
прийому-передачі.

Пунктом 5.3 договору визначено, що
дозвіл на продовження строку оренди
надає Солом'янська районна у м. Києві
державна адміністрація.

Тобто, вказані положення договору
містять умови, що ставлять процедуру
продовження дії цього договору в
залежність від наявності звернення
орендаря до органу виконавчої влади,
поданого не пізніше як за один місяць
до закінчення строку його дії,
отримання дозволу Солом'янської
районної в місті Києві державної
адміністрації на продовження договору
та оформлення письмової угоди сторін
про продовження терміну дії договору
або укладення нового договору, що
виключає його автоматичну пролонгацію.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
при вирішенні спору не врахував вимоги
ч.1 ст. 17 Закону України " Про оренду
державного та комунального майна" зі
змінами внесеними Законом України "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо спрощення умов ведення
бізнесу в Україні " від 15.12.2009 р., згідно
якої термін договору оренди
визначається за погодженням сторін.
Термін договору оренди не може бути
меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не
пропонує менший термін.

В п.5 Прикінцевих положень вказаного
закону зазначено, що термін договорів
оренди державного та комунального
майна для суб'єктів малого
підприємництва, укладених до набрання
чинності цим Законом, вважати
продовженим до п'яти років з дня
укладення, якщо орендар не пропонує
менший термін.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
державну підтримку малого
підприємництва" від 19.10.2000 р. № 2063-III,
який був чинним на час укладення
спірного договору оренди, до суб'єктів
малого підприємництва належать, в тому
числі юридичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності будь-якої
організаційно-правової форми та форми
власності, в яких середньооблікова
чисельність працюючих за звітний
період (календарний рік) не перевищує 50
осіб та обсяг річного валового доходу
не перевищує 70 млн гривень.

Незважаючи на наявність в матеріалах
справи штатного розкладу відповідача
(а.с.236-249, т.1), згідно якого чисельність
працівників відповідача становила від
12 до 7 чоловік, суд апеляційної
інстанції в порушення вимог ст. 43 ГПК
України не перевірив чи не відноситься
ТОВ "Інтерстом" до суб'єктів малого
підприємництва, адже в такому випадку
кінцевий термін оренди за договором
від 01.04.2009 р. настав після набрання
чинності вказаним законом і в силу
прямої вказівки закону відповідач мав
би право продовжувати орендні
відносини та володіти і користуватися
об'єктом оренди до закінчення 5 років з
моменту укладення договору оренди,
тому що відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК
України цивільні права та обов'язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства, якими в силу
ст. 4 ЦК України є і закони

Тобто, орендні відносини щодо
державного та комунального майна за
межами строку оренди, передбаченого
договором оренди, виникають
безпосередньо із Закону України "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо спрощення умов ведення
бізнесу в Україні " від 15.12.2009 р. і не
потребують будь-якої іншої підстави
для їх існування (оформлення їх якимись
дозволом, договором чи угодою).

Дослідження цих же питань залишилося і
поза увагою суду першої інстанції,
оскільки він відмовив у позові з
мотивів, що не грунтуються на законі та
умовах спірного договору оренди.

За умови віднесення відповідача до
суб'єктів малого підприємництва, та
враховуючи, що на час звернення
прокурора з позовом до суду п'ять років
з дня укладення договору не спливло,
відповідно право позивачів вимагати
звільнення відповідачем орендованого
приміщення у зв'язку з закінченням дії
договору, за захистом якого звернувся
прокурор, не виникло.

Враховуючи викладене, постановлені у
справі судові рішення не можна визнати
законними та обгрунтованими, а тому
вони підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд, під час якого
слід врахувати наведене, з'ясувати
належність відповідача до суб'єктів
малого підприємництва, залежно від
встановленого визначити чи були
порушені права позивачів на час
звернення з позовом до суду і,
враховуючи, що судовому захисту
підлягають відповідно до ч.1 ст. 1 ГПК
України лише порушене або оспорюване
право, вирішити спір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтерстом"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва
від 04 лютого 2014 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 26 травня 2014
року у справі за № 910/22251/13 скасувати, а
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції в іншому складі
суду.

Головуючий, суддя М. Остапенко Суддя
П. Гончарук Суддя
Л. Стратієнко