ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.14р. Справа № 904/4107/14

За позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до публічного акціонерного товариства
"Дніпродзержинська теплоцентраль",
м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська
область

про стягнення заборгованості за
договором

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

Від позивача: представник Букоємський
Р.В. - довіреність № 14-138 від 13.05.14р.

Від відповідача: представник Кісілевич
Є.Є. - довіреність № 14/19 від 14.07.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі по тексту -
позивач) звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до публічного акціонерного
товариства "Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" (далі по тексту
-відповідач) про стягнення 30592023,50грн. (з
яких 27984333,29грн. - основного боргу;
924523,58грн. - пені; 1510154,94грн. - інфляційних
втрат; 173011,69грн. - три відсотки річних).
Судові витрати по справі покласти на
відповідача.

Ухвалою господарського суду від 12.06.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 26.06.14р.

Суд розгляд справи відкладав з 26.06.14р.
на 22.07.14р., у зв'язку з неявкою
повноважного представника позивача.

22.07.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

В свою чергу, відповідач позовні вимоги
визнав, однак просить суд зменшити
розмір пені на 50%, тобто до 462261,79грн.

Господарський суд оглянув всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір і які були
надані повноважним представником
позивача в судовому засіданні.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
22.07.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.13р. між публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (далі по
тексту - позивач, продавець) та
публічним акціонерним товариством
"Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" укладено
договір №795/14-ТЕ-3 купівлі-продажу
природного газу (далі по тексту -
Договір), за умовами п. 1.1 якого позивач
зобов'язується передати у власність
відповідачу у 2014 році природний газ, а
відповідач зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ на умовах
даного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору газ, що
продається за цим договором,
використовується відповідачем
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням,
релігійними організаціями,
національними творчими спілками та їх
регіональними осередками (крім
обсягів, що використовуються для
виробничо-комерційної діяльності).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
позивач передає відповідачеві з 01
січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ
обсягом до 36100 тис. куб. м., в тому числі
по місяцях кварталів (тис. куб. м.).

Як зазначено у п. 3.3. Договору,
приймання-передача газу, переданого
позивачем відповідачеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу.

В п. 3.4. Договору зазначено про те, що не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, відповідач
зобов'язується надати позивачеві
підписані та скріплені печаткою
відповідача та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Позивач не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
відповідачеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмові від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.

За приписами п. 5.1 Договору ціна
(граничний рівень ціни) на газ для
теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
встановлюється НКРЕ.

Згідно з п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. м
газу становить 1118,974грн. без урахування
збору у вигляді цільової надбавки до
діючого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м. природного газу - 1118,974грн.,
крім того ПДВ - 17 % - 190,226грн., всього з ПДВ
- 1309,20грн.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата
за газ здійснюється відповідачем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань за цим договором
сторони несуть відповідальність у
випадках, передбачених чинним
законодавством України, а також цим
Договором (п. 7.1. Договору).

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у
разі невиконання відповідачем пункту
6.1. умов цього Договору продавець має
право не здійснювати поставку газу
покупцю або обмежити поставку
пропорційно до кількості несплачених
обсягів з наступною поставкою цих
обсягів при умові їх оплати та
наявності технічних можливостей. У
разі невиконання покупцем пункту 6.1
умов цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
позивачу, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Як зазначено у п. 9.3. Договору строк, у
межах якого сторони можуть звернутися
до суду з вимогою про захист своїх прав
за цим Договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
5 років.

Цей Договір набирає чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 18.12.13р. і діє у частині
поставки газу до 31.12.14р., а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення
(п. 11.1 Договору).

24.01.14р. між сторонами укладено
додаткову угоду №1 до Договору (а.с.16),
якою сторони зокрема внесли зміни до
пункту 5.2, а саме з 01.01.14р. пункт 5.2 статті
5 "Ціна газу" Договору існує у наступній
редакції: "5.2. Ціна за 1000 куб. м газу
становить 1091,00грн. без урахування збору
у вигляді цільової надбавки до діючого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 1091,00грн., крім того ПДВ
- 20 % - 218,20грн., всього з ПДВ - 1309,20грн."

Як зазначає позивач, на виконання умов
вищезазначеного Договору, позивач
передав у власність відповідача
передбачений Договором газ на загальну
суму 27974333,29грн., що підтверджують Акти
приймання-передачі природного газу
(а.с.17-19).

Позивач звертає увагу суду на те, що
відповідач за поставлений природний
час вчасно не розрахувався чим порушив
умови п. 6.1. Договору.

Станом на час розгляду справи у суді
несплаченою залишається
заборгованість відповідача в розмірі
27984333,29грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань по
Договору в частині своєчасного та
повного розрахунку за отримані послуги
з постачання природного газу,
позивачем на підставі п. 7.2 Договору
була нарахована пеня у розмірі
924523,58грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України позивачем
були нараховані інфляційні витрати у
розмірі 1510154,94грн. та 3% річних у розмірі
173011,69грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
27984333,29грн. - основного боргу; 924523,58грн. -
пені; 1510154,94грн. - інфляційних втрат;
173011,69грн. - три відсотки річних.

Відповідач скористався правом на
судовий захист, вимоги позивача визнає,
однак просить суд зменшити розмір пені
на 50%, тобто до 462261,79грн. посилаючись на
наступне.

Публічне акціонерне товариство
«Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» створене
відповідно до наказу Міністерства
палива та енергетики України «Про
створення відкритого акціонерного
підприємства «Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» від 23.08.11р. №398
шляхом перетворення державного
підприємства «Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» у відкрите
акціонерне товариство
«Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» в порядку,
передбаченому Указом Президента
України від 15.06.93р. № 210.

Рішенням виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради № 360
від 13.06.07р. функції з реалізації
виробленої відповідачем теплової
енергії для опалення та гарячого
водопостачання правобережної частини
міста, а також повної бази даних
споживачів 1, 2, 3, 4 груп станом на 01.07.07р.
передані КП
«Дніпродзержинськтепломережа».

За договором № 11/12 від 30.09.11р.
відповідач зобов'язаний постачати
Комунальному підприємству
«Дніпродзержинськтепломережа» на межі
балансового розмежування теплову
енергію в заявлених обсягах, а останнє
-оплачувати її за встановленими
тарифами (цінами) у передбачені
договором терміни. У порушення умов
договору оплата за теплову енергію
здійснюється несвоєчасно, внаслідок
чого станом на 30.04.14р. заборгованість
комунального підприємства перед
відповідачем складає 434288633,58грн.
Загальна дебіторська заборгованість
контрагентів перед відповідачем
складає 464791000,00грн., погашення якої дало
б змогу розрахуватися відповідачу за
борги перед позивачем. Доводи позивача
про те, що зменшення розміру пені
спричиняє йому додаткові збитки вважає
безпідставними, оскільки сума
нарахованих штрафних санкцій не може
спричинити збитків і вважається
додатковим прибутком.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача та відповідача,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково, а саме підлягає задоволенню
основна заборгованість у розмірі
27984333,29грн. - основного боргу; 647166,51грн. -
пені; 1510154,94грн. - інфляційних втрат;
173011,69грн. - три відсотки річних з
наступних підстав.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і
в ч.1 ст. 193 Господарського кодексу
України, яка також передбачає, що до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідач в порушення умов укладеного
між сторонами Договору не погасив
заборгованість у загальній сумі
27984333,29грн.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами та договором
(ч. 2 ст.193, ч. 1 ст.216 та ч. 1 ст.218
Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських
санкцій згідно з ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України є
штрафні санкції, до яких віднесено,
зокрема пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлюється законом, а в
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в передбаченому
договором розмірі. При цьому розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання,
або в певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено ст.549 Цивільного кодексу
України, ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України.

Так, пунктом 7.2. Договору передбачено,
що у разі невиконання відповідачем
пункту 6.1. умов цього Договору
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічних
можливостей. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1 умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити позивачу, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

На підставі п. 7.2. Договору позивачем
була нарахована пеня у розмірі
924523,58грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищезазначеної норми
чинного законодавства України
позивачем нараховані інфляційні
витрати у розмірі 1510154,94грн. та 173011,69грн.
- три відсотки річних.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважних представників сторін в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що вимогу позивача про
стягнення з відповідача
заборгованість за поставлений газ у
загальній сумі 27984333,29грн., слід визнати
обґрунтованою, документально
доведеною, такою, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такою, що підлягає задоволенню.

Господарський суд вважає, що
відповідач визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача, що
підтверджується відзивом на позов та
позицією озвученою в судовому
засіданні повноважним представником.

Доказів оплати природного газу в сумі
27984333,29грн. відповідач не надав, доводи
позивача, наведені в обґрунтування
позову, не спростував.

Господарський суд перевірив порядок
нарахування позивачем відповідачу
пені та трьох відсотків річних та
інфляційних втрат та визнав його
правильним, що визнав і відповідач у
відзиві на позов та в судовому
засіданні.

З урахуванням викладеного
господарський суд дійшов висновку, що
підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення з відповідача
27984333,29грн. - основного боргу; 1510154,94грн. -
інфляційних втрат; 173011,69грн. - три
відсотки річних.

Що стосується стягнення з відповідача
924523,58грн. пені господарський суд
зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу
України також передбачає, що у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до пункту 3 частини 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що зменшення розміру заявленої до
стягнення пені є правом суду, а за
відсутності переліку таких виняткових
обставин, господарський суд, оцінивши
надані сторонами докази та обставини
справи у їх сукупності, на власний
розсуд вирішує питання про наявність
або відсутність у кожному конкретному
випадку обставин, за яких можливе
зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України, що підтверджується
постановами у справах від 19.01.11р. за №
10/224-10 та за № 12/63 та від 29.11.12р. у справах
№18/5005/4976/2012 та №37/5005/5346/2012.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Позивач не надав суду доказів на
підтвердження завдання йому
відповідачем збитків від порушення
прийнятих на cебе грошових зобов'язань
за Договором.

Натомість відповідач, зі свого боку,
допущене ним порушення обґрунтував
належними і допустимими доказами, які
свідчать про поважність причин,
обумовлених об'єктивними обставинами:
великою дебіторською заборгованістю
перед ним його боржників на загальну
суму 464791000,00грн., у тому числі 434288633,58грн.
з боку споживача спірної теплоенергії -
комунального підприємства
«Дніпродзержинськтепломережа» за
укладеним між ними договором поставки
№ 11/12 від 30.09.11р. теплової енергії у
вигляді гарячої води для потреб
населення, установ і організацій, що
фінансуються із державного та
місцевого бюджетів, та інших суб'єктів
господарювання.

Таким чином, заявлене відповідачем
клопотання про зменшення на 50 % від
належної до стягнення суми пені суд
вважає за можливе задовольнити
частково та зменшити розмір пені на 30%,
тобто до 647166,51грн., з метою захисту
інтересів обох сторін та враховуючи, що
станом на час розгляду справи у суді
відповідач не приступив до погашення
основної заборгованості.

В порядку ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати по справі покладаються
відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612,
625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173,
174, 193, 216, 217, 218, 231, 232 Господарського
кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-84,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" (51925,
Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, вул.Радянська, 2,
ідентифікаційний код 00130820) на користь
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м.Київ,
вул.Б.Хмельницького, буд. 6,
ідентифікаційний код 200773,29грн.
(двадцять сім мільйонів дев'ятсот
вісімдесят чотири тисячі триста
тридцять три грн. 29 коп.) - основного
боргу; 647166,51грн. (шістсот сорок сім
тисяч сто шістдесят шість грн. 51 коп.) -
пені; 1510154,94грн. (один мільйон п'ятсот
десять тисяч сто п'ятдесят чотири грн. 94
коп.) - інфляційних втрат; 173011,69грн. (сто
сімдесят три тисячі одинадцять грн. 69
коп.) - три відсотки річних; 73080,00грн.
(сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00
коп.) - судового збору, видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено

28.07.14р.

Суддя І.В. Петренко