ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" липня 2014 р.
Справа № 918/804/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу
С.Ю.,

розглянувши матеріали справи за
позовом Заступника прокурора м. Рівне в
інтересах держави в особі Рівненської
міської ради в особі Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Русана"

про стягнення в сумі 2 919 грн. 23 коп.

за участі представників:

від позивача: Гарник О.В., довіреність
№01-21 від 13.01.2014 року;

від відповідача: не з'явився;

від органу прокуратури: Грицак Ю.М.,
посвідчення №024979

Статті 20, 22, 91 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Обставини справи: У червні 2014 року
заступник прокурора м. Рівне звернувся
до господарського суду Рівненської
області з позовною заявою в інтересах
держави в особі Рівненської міської
ради в особі Управління комунальною
власністю виконавчого комітету
Рівненської міської ради (далі
Управління) до товариства з обмеженою
відповідальністю "Русана" (далі ТОВ
"Русана") про стягнення заборгованості
за договором оренди нежитлового
приміщення №1936 від 14.04.2010 року в сумі 18
419 грн. 23 коп.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 05.06.2014 року
порушено провадження у справі, розгляд
якої призначено на 24.06.2014 року.

29.07.2014 року у судовому засіданні
представниками прокуратури та
Управління подано спільну заяву про
зменшення позовних вимог, відповідно
до якої, враховуючи часткову сплату
заборгованості з орендної плати,
просять стягнути з ТОВ "Русана" 2 919 грн.
23 коп. Вказана заява не суперечить
чинному законодавству, не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів, а тому приймається
судом. Суд здійснює розгляд справи в
межах поданої заяви про зменшення
позовних вимог.

Представники позивача та прокуратури в
судовому засіданні 29.07.2014 року
підтримали позов з підстав зазначених
в позовній заяві з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог та
наполягали на його задоволенні.

Відповідач у жодне судове засідання не
з'явився. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся у
встановленому законом порядку, однак
до суду повернулись конверти у якому
останньому, за адресою зазначеною в
позовній заяві, а саме: 33028, вулиця 16
Липня, будинок 59, місто Рівне,
надсилались ухвали суду про порушення
провадження у справі та про
відкладення розгляду справи з
відміткою відділення поштового зв'язку
"за закінченням терміну зберігання"
(а.с. 21-23, 33-35, 43-45).

Статтею 64 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

З огляду на зазначене, та оскільки
судом вжито всіх можливих заходів щодо
повідомлення відповідача про дату, час
та місце розгляду справи, суд на
підставі вимог статті 75 ГПК України
дійшов висновку про розгляд цієї
справи за наявними в ній матеріалами
без участі представника останнього.

Вивчивши подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2010 року між Управлінням
(орендодавець) та ТОВ "Русана" (орендар)
було укладено договір оренди
нежитлового приміщення №1936
посвідчений приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 (далі Договір, а.с. 8-10),
зареєстровано в реєстрі за №416 та
проведено його державну реєстрацію, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру правочинів (а.с. 10 зворот).
Відповідно до умов Договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в орендне користування
нежитлову будівлю, що належить на праві
комунальної власності територіальній
громаді м. Рівне в особі Рівненської
міської ради та перебуває на балансі
управління комунальною власністю
виконавчого комітету Рівненської
міської ради, розташовану за адресою: м.
Рівне, вул. 16 Липня, 59 (майно) загальною
площею 359,9 кв.м., з метою використання: 155
кв.м. - розміщення офісу; 32,2 кв.м. -
розміщення торговельного об'єкту з
продажу непродовольчих та
продовольчих товарів, крім товарів
підакцизної групи; 172,7 кв.м. -
розміщення кафе, що здійснює продаж
товарів підакцизної групи (п. 1.1 - 1.3
Договору).

Строк дії договору оренди, згідно
пункту 3.1 Договору, встановлюється з 15
квітня 2010 року по 15 квітня 2020 року.

Розділом ІV Договору сторони
врегулювали порядок нарахування та
сплати орендної плати, відповідно до
положень якого, зокрема:

- орендна плата по цьому договору
встановлюється в сумі 3 959,07 грн. на
місяць (п. 4.1 Договору);

- нарахування ПДВ на суму орендної
плати здійснюється у порядку,
визначеному чинним законодавством (п.
4.2 Договору);

- розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за попередній місяць (п. 4.3
Договору);

- орендна плата сплачується
орендарем до 20 числа поточного місяця
(п. 4.2 Договору).

Розрахунок орендної плати підписаний
орендарем та орендодавцем 14 квітня 2010
року та скріплений печатками вказаних
осіб (а.с. 11).

Відповідно до п. п. 6.2.1, 6.2.4 Договору
орендар зобов'язується
використовувати орендоване майно
тільки за прямим призначенням
обумовленим в договорі і своєчасно та в
повному обсязі вносити орендну плату.

Договір, укладений між позивачем та
відповідачем, за своєю правовою
природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", ч. 1 ст. 283 ГК України, ст. 759 ЦК
України визначено, що орендою є
засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди є одним з видів
зобов'язального майнового найму,
правовідносини за яким
регламентується загальними нормами
зобов'язального права та майнового
найму.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути
річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760
ЦК України).

Згідно з ч. 4. ст. 286 ГК України, ч. 1 ст. 762
ЦК України строки внесення орендної
плати визначаються в договорі.

Згідно ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", ч. 3 ст. 285 ГК України орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Статтею 19 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
встановлено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Як встановлено судом, відповідач свої
зобов'язання в частині сплати орендної
плати належним чином не виконував,
внаслідок чого за ним станом на 21.05.2014
року обліковувалася заборгованість в
розмірі 18 419,23 грн., що слідує з
розрахунку заборгованості (а.с. 12, 37-39).

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Доказів погашення заборгованості з
орендних платежів в повному обсязі
відповідач суду не надав.

Враховуючи часткову сплату боргу,
станом на час розгляду справи за ТОВ
"Русана" рахується заборгованість в
сумі 2 919,23 грн. За таких обставин, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованість по орендній платі у
вищезазначеному розмірі є
обґрунтованими та відповідачем не
спростовані, а тому підлягають до
задоволення.

Судовий збір в сумі 1 827,00 грн. на
підставі ч.1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладається на відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Русана" (33028, вулиця 16
Липня, будинок 59, місто Рівне, ) на користь Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради (33028,
вулиця Соборна, будинок 12а, місто Рівне,
) заборгованість по
орендній платі в сумі 2 919 (дві тисячі
дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 23 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Русана" (33028, вулиця 16
Липня, будинок 59, місто Рівне, ) в доход державного бюджету
України судовий збір в розмірі 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "04" серпня 2014
року.

Суддя
Пашкевич І.О.