ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Справа № 921/500/13-г/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Волковицької
Н.О., Костенко Т.Ф.перевіривши
матеріали касаційної скаргифізичної
особи - підприємця ОСОБА_4на постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014 у
справігосподарського суду
Тернопільської областіза
позовомфізичної особи - підприємця
ОСОБА_4до1) управління
житлово-комунального господарства,
благоустрою та екології
Тернопільської міської ради 2)
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради 3) відділу технічного
нагляду Тернопільської міської
радитретя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачафізична
особа-підприємець ОСОБА_5 проусунення
перешкод в користуванні приватною
власністюв судовому засіданні взяли
участь представники:від
позивача:ОСОБА_6 - дов. б/н від 29.04.2013;від
відповідача:1) Хромчак Р.О. - дов. № 450/15
від 19.02.2013; 2) Хромчак Р.О. - дов. № 1858/01 від
26.03.2012 3) Вітик О.Я. - начальник відділу,
посв. № НОМЕР_1 від січня 2011;від третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідачане з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 07.06.2013 господарського суду
Тернопільської області (судді:
Стопника С.Г. - головуючий, Стадник М.С..,
Андрусик Н.О.) позовні вимоги
задоволено.

Зобов'язано Управління
житлово-комунального господарства,
благоустрою та екології
Тернопільської міської ради у 20-денний
строк з дня набрання рішенням законної
сили знести підпірну стіну, яка
побудована Управлінням
житлово-комунального господарства,
благоустрою та екології
Тернопільської міської ради, та знести
інші облаштування, які проведені: - на
земельній ділянці площею 0,0986 га, яка
розташована по АДРЕСА_2, і яка є
частиною земельної ділянки площею 0,2531
га, що є об'єктом сервітуту згідно
договору від 28.12.2009 року на
встановлення земельного сервітуту,
який укладено між Управлінням
житлово-комунального господарства і
екології Тернопільської міської ради
та суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_5; - перед земельною
ділянкою, площею 0,1137 га, яка
знаходиться по АДРЕСА_1, та яка належить
на праві власності фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4, з метою
відновлення заїзду-виїзду на дану
земельну ділянку.

Також зобов'язано Виконавчий комітет
Тернопільської міської ради,
Управління житлово-комунального
господарства, благоустрою та екології
Тернопільської міської ради, Відділ
технічного нагляду Тернопільської
міської ради не здійснювати дій,
пов'язаних із відновленням підпірної
стіни та інших облаштувань: - на
земельній ділянці площею 0,0986 га, яка
розташована по АДРЕСА_2, і яка є
частиною земельної ділянки площею 0,2531
га, що є об'єктом сервітуту згідно
договору від 28.12.2009 року на
встановлення земельного сервітуту,
який укладено між Управлінням
житлово-комунального господарства і
екології Тернопільської міської ради
та суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_5; - перед земельною
ділянкою, площею 0,1137 га, яка
знаходиться по АДРЕСА_1, та яка належить
на праві власності ФОП ОСОБА_4.

Рішення суду мотивоване тим, що
Управлінням житлово-комунального
господарства, благоустрою та екології
Тернопільської міської ради порушено
права позивача, що полягають у
створенні останньому перешкод в
користуванні його майном, а саме,
унеможливлює заїзд-виїзд на належну
позивачу на праві власності земельну
ділянку, на якій знаходиться будівля
готелю, та відповідно унеможливлює
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням. Відповідно ст.386
Цивільного кодексу України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися з вимогою про заборону
вчинення нею дій, що порушують його
право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому
порушенню. Тому, з метою недопущення
порушень прав власника в майбутньому,
суд визнав обґрунтованими вимоги
позивача щодо зобов'язання
відповідачів не здійснювати дій,
пов'язаних із відновленням підпірної
стіни та інших облаштувань на
відповідних земельних ділянках.

Постановою від 20.05.2014 Львівського
апеляційного господарського суду
(судді: Бонк Т.Б. - головуючий, Марко Р.І.,
Якімець Г.Г.) рішення від 07.06.2013
господарського суду Тернопільської
області скасовано. Прийнято нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Постанова мотивована тим, що позивачем
не доведено порушення його прав у
зв'язку з встановленням спірної
підпірної стіни.

Не погоджуючись з постановою
Львівського апеляційного
господарського суду ФОП ОСОБА_4
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою і
просить її скасувати та залишити в силі
рішення господарського суду
Тернопільської області від 07.06.2013,
посилаючись на те, що порушені вимоги
ДБН 360-92 "Містобудування. Планування та
забудова міських і сільських поселень",
оскільки зведена Управлінням
житлово-комунального господарства,
благоустрою та екології
Тернопільської міської ради підпірна
стіна по АДРЕСА_2 є за своєю природою і
функціями спорудою. Також скаржник
вказує на порушення норм матеріального
та процесуального права, зокрема, ст. 391
Цивільного кодексу, ст.ст. 103, 152
Земельного кодексу України; ст.43
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач 1 та 2 у відзиві на касаційну
скаргу просить в задоволені касаційної
скарги відмовити та залишити в силі
постанову Львівського апеляційного
господарського суду України від 20.05.2014,
оскільки вважає, що позивачем не
доведено порушення його прав та
інтересів, шляхом відновлення
підпірної стінки.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача у відзиві на касаційну
скаргу просить в задоволені касаційної
скарги відмовити та залишити в силі
постанову Львівського апеляційного
господарського суду України від 20.05.2014,
оскільки вважає, що розміщення
підпірної стіни відносно газової труби
відповідає вимогам ДБН та не створює
будь-якої небезпеки.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акта, знаходить
необхідним касаційну скаргу
задовольнити частково.

Господарськими судами встановлено, що
СПД ФО ОСОБА_4 є власником будівлі
готелю, що знаходиться по АДРЕСА_1,
придбаного у ТОВ "Албаніс", с. Петриків,
вул. Вояків УПА, 2, за договором
купівлі-продажу від 11.06.2007,
зареєстрованого в реєстрі за №4280, а
також є власником земельної ділянки
площею 0,1137 га, що знаходиться по
АДРЕСА_1 що підтверджується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ЯМ №124926, виданого на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки №939 від 19.02.2009 та
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 20.03.2012.

За Державним актом на право власності
на земельну ділянку серії ЯМ №124926
цільове призначення земельної ділянки:
- для будівництва та обслуговування
будівель торгівлі.

Як встановлено господарськими судами,
19.04.2013 Управлінням
житлово-комунального господарства,
благоустрою та екології
Тернопільської міської ради
зареєстровано в Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області Декларацію про
початок виконання будівельних робіт -
капітального ремонту - влаштування
(відновлення) підпірної стіни та
асфальтобетонного покриття за адресою
АДРЕСА_2 на підставі чого Управлінням
житлово-комунального господарства,
благоустрою та екології
Тернопільської міської ради зведено
підпірну стіну за адресою АДРЕСА_2.

Господарськими судами встановлено, що
на тому ж місці де Управлінням
житлово-комунального господарства,
благоустрою та екології
Тернопільської міської ради зведена
підпірна стіна, раніше ОСОБА_5 була
також зведена підпірна стіна, яка за
рішенням виконавчого комітету №2184 від
13.12.2012 та за актом приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів, СПД ФО ОСОБА_5 передана на
баланс відділу технічного нагляду
Тернопільської міської ради.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 21.01.2011 у
справі №16/51-1001 задоволено вимоги ФОП
ОСОБА_4 щодо усунення перешкод в
користуванні належними йому на праві
власності будівлею готелю та земельною
ділянкою, площею 0,1137 га, що знаходяться
по АДРЕСА_1 зобов'язано ФОП ОСОБА_5, в
30-денний строк з дня набрання рішенням
законної сили забрати транспортні
засоби, які розміщені останнім; знести
підпірну стіну, яка побудована
останнім; знести інші облаштування, які
проведені останнім: - на земельній
ділянці площею 0,0986 га, яка розташована
по АДРЕСА_2 і яка є частиною земельної
ділянки площею 0,2531 га, що є об'єктом
сервітуту згідно договору від 28.12.2009 на
встановлення земельного сервітуту,
який укладений Управлінням
житлово-комунального господарства і
екології Тернопільської міської ради
та СПД ОСОБА_5; - перед земельною
ділянкою, площею 0,1137 га, яка
знаходиться по АДРЕСА_1, та яка належить
на праві власності ФОП ОСОБА_4, з метою
відновлення заїзду-виїзду на дану
земельну ділянку.

07.10.2011 на виконання рішення
господарського суду Тернопільської
області від 21.01.2011, яке залишено без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
14.06.2011 та постановою Вищого
господарського суду України від 06.09.2011
зі справи №16/51-1001, видано наказ про
примусове виконання рішення.

26.12.2011 на підставі зазначеного наказу
господарського суду, Першим відділом
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження та встановлено боржнику
ОСОБА_5 строк для добровільного
виконання рішення - до 09.01.2012.

Відповідно актів державного виконавця
від 11.01.2013 рішення суду зі справи
№16/51-1001 виконано в повному обсязі, а
саме: - на земельній ділянці площею 0,0986
га, яка розташована по АДРЕСА_2 і яка є
частиною земельної ділянки площею 0,2531
га, що є об'єктом сервітуту згідно
договору від 28.12.2009 на встановлення
земельного сервітуту, який укладено
Управлінням житлово-комунального
господарства і екології
Тернопільської міської ради та СПД
ОСОБА_5; - перед земельною ділянкою,
площею 0,1137 га, яка знаходиться по
АДРЕСА_1, та яка належить на праві
власності ФОП ОСОБА_4, з метою
відновлення заїзду-виїзду на дану
земельну ділянку - силами стягувача та
за участю державної виконавчої служби
забрано транспортні засоби, які
розміщені боржником (ОСОБА_5), знесено
підпірну стіну, яка побудована
боржником та знесено інші
облаштування, які проведені боржником.
15.01.2013 державним виконавцем Першого
відділу державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції Голуб’юком В.Г. прийнято
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

В процесі розгляду справи №16/51-1001 для
роз'яснення окремих питань було
призначено судову земельно-технічну
експертизу, проведення якої доручено
Тернопільському відділенню Київського
НДІСЕ.

Відповідно висновку судової
земельно-технічної експертизи №1188 від
23.12.2010 єдиним можливим заїздом-виїздом
до земельної ділянки та розташованої
на ній будівлі готелю, що знаходяться
по АДРЕСА_1, належних на праві власності
ОСОБА_4, для використання їх за цільовим
призначенням, є саме сторона, з якої
влаштована (фактично відновлена)
підпірна стіна та інші облаштування. За
даними генерального плану земельної
ділянки ФОП ОСОБА_4 передбачена
забудова його ділянки з влаштуванням
під'їзду на територію його садиби з
АДРЕСА_2; фактично в натурі на час
проведення експертизи до належних на
праві власності ФОП ОСОБА_4 земельної
ділянки та будівлі готелю по АДРЕСА_1,
не існує будь яких заїздів - виїздів;
фактично (в натурі) заїзд-виїзд, проїзд
зі сторони підстанції до належної на
праві власності ФОП ОСОБА_4 земельної
ділянки та будівлі готелю по АДРЕСА_1 є
неможливим, оскільки там знаходиться
охоронна зона, встановлена навколо
підстанції. Заїзд-виїзд, проїзд біля
підстанції є небезпечним для життя та
здоров'я людей (відвідувачів, власників
готелю).

Ухвалою від 13.08.2013 Львівського
апеляційного господарського суду у
даній справі 921/500/13-г/13 також було
призначено комплексну
земельно-технічну, будівельно-технічну
та пожежно-технічну експертизу. На
виконання ухвали суду Львівським НДІ
судових експертиз проведено лише
судову інженерно-технічну експертизу
та надано висновок № 2905 від 04.04.2014,
однак відповідно вказаної вище ухвали
Львівського апеляційного
господарського суду, судом апеляційної
інстанції призначалися зовсім інші
комплексні експертизи, а не
інженерно-технічна експертиза.
Принагідно Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз ухвала від 13.08.2013 Львівського
апеляційного господарського суду у
даній справі не виконана, що залишилося
поза увагою суду апеляційної інстанції
і цьому не надано належної правової
оцінки.

В основу постанови від 20.05.2014 у даній
справі Львівським апеляційним
господарським судом покладено
висновок №2905 від 04.04.2014, який не
спростовує висновків викладених у
висновку №1188 судової
земельно-технічної експертизи від
23.12.2010, проведеної Тернопільським
відділенням Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, однак Львівським
апеляційним господарським судом це
також залишено поза увагою і цьому
також не надано належної правової
оцінки.

Неповне з'ясування всіх обставин
справи, які мають значення для справи,
дає підстави для скасування ухвалених
у справі судових рішень та передачі
справи на новий розгляд.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки господарського суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

При вирішенні спору господарський суд
зобов'язаний прийняти рішення, зокрема,
щодо: наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні
господарського суду обов'язково
повинні бути зазначені встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини.

Зважаючи на те, що відповідно зі ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

При новому розгляді справи необхідно
повно та всебічно з'ясувати всі
обставини справи, дати їм належну
правову оцінку та постановити законне
та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.1115, п.3 ст.1119, ст.11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову від 20.05.2014 Львівського
апеляційного господарського суду зі
справи №921/500/13-г/13 скасувати.

Справу направити до Львівського
апеляційного господарського суду на
новий розгляд.

Головуючий
В.С. Божок

Судді
Н.О. Волковицька

Т.Ф. Костенко