КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Справа№ 925/635/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Кость О.Г., довіреність №14-105
від 18.04.2014 року,

відповідача: Чорний С.Г., довіреність
№779 від 16.09.2013 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

на рішення господарського суду
Черкаської області

від 12.06.2014 року

у справі №925/635/14 (суддя - Хабазня Ю.А.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Уманського комунального
підприємства "Уманьтеплокомуненерго"

про стягнення 4348551,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до
господарського суду Черкаської
області із позовною заявою до
Уманського комунального підприємства
"Уманьтеплокомуненерго" про стягнення
3090974,42 грн. основного боргу за період з
жовтня по грудень 2012 року, 384051,20 грн.
інфляційних за період з 09.2012 по 04.2014,
481541,60 грн. пені за період 14.11.2012 по 14.07.2013,
391984,37 грн. 3% річних за період з 06.07.2012 по
06.06.2014 (з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог).

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 12.06.2014 року у
справі №925/635/14 позов задоволено
частково, стягнуто з відповідача на
користь позивача 1692349,56 грн. основного
боргу, 28440,94 грн. судових витрат. У решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ПАТ Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду
Черкаської області від 25.03.2014 року у
справі №925/285/14 в частині відмови у
позові та прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального права.

Відповідач у письмовому відзиві на
позов просив суд рішення залишити без
змін з огляду на його законність та
обґрунтованість.

Апеляційний господарський суд,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
встановив наступне.

На підставі договору купівлі-продажу
природного газу від 30.09.2011 №14/2325/11 та
додаткових угод до нього відповідач
отримав від позивача імпортований
природний газ для виробництва теплової
енергії, що споживається населенням на
загальну суму 30435617,83 грн.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 23.08.2012 у справі
№05/5026/1141/12 з відповідача на користь
позивача за період з жовтня 2011 року по
квітень 2012 року на підставі договору
від 30.09.2011 №14/2325/11 (тобто цього ж
Договору) та актів приймання-передачі
природного газу від 31.10.2011, 30.11.2011, 31.12.2011,
31.01.2012, 29.02.2012, 31.03.2012, 30.04.2012, враховуючи
проведення часткового розрахунку
відповідачем на суму 10757230,89 грн.
стягнув з відповідача заборгованість
станом на 05.07.2012 за отриманий природний
газ у сумі 12290143,21 грн. Також цим
рішенням було стягнено 72227,02 грн.
інфляційних витрат, 726401,53 грн. пені,
150723,14 грн. 3% річних, 1245405,18 грн. 7 % штрафу
та 64380,00 грн. судового збору (разом
залишок 2259136,87 грн.). Вказане судове
рішення не містить зазначення
конкретних періодів нарахування пені,
інфляційних і 3% річних. Ухвалою суду
від 18.07.2013 установлено той факт, що
відповідач "станом на 28.12.2012
заборгованість у сумі 12290143,24 грн.
погашена перед публічним акціонерним
товариством Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", що
підтверджується наданим для огляду
платіжними дорученнями". Тобто
відповідачем було погашено лише суму
основного боргу, у зв'язку з чим наказ
суду від 18.02.2013 визнано таким, що не
підлягає виконанню в частині основного
боргу. В частині ж стягнення пені,
інфляційних, 3% річних, штрафу і
судового збору наказ суду від 18.02.2013
підлягав виконанню.

Після 28.12.2012 (тобто установлення судом
факту погашення боргу відповідачем)
відповідач перерахував позивачу 5695894,17
грн. згідно з платіжними дорученнями
від 29.12.2012 суму 1365638,00 грн., від 20.12.2013
суму 1022605,89 грн., від 27.02.2013 суму 1164960,28
грн., від 01.04.2014 суму 2142690,00 грн.

Згідно з листом Уманського міського
відділу ДВС від 30.05.2014 №11218-9 стягнені
ним з відповідача і перераховані
позивачу кошти на виконання наказу
суду від 18.02.2013 у справі №05/5026/1141/12
склали 860511,98 грн.

Таким чином згідно з актами
приймання-передачі газу від 27.11.2012 на
суму 1245606,93 грн. від 30.11.2012 на суму 2307597,24
грн. та від 31.12.2012 на суму 3835039,56 грн.
відповідач отримав газ на суму 7388243,73
грн.

Загальний залишок заборгованості
відповідача складає 3090974,45 грн. (30435617,83 +
2259136,87 - 10757230,89 - 12290143,21 - 5695894,17 - 860511,98) або
(/2259136,87 - 860511,98/ + /7388243,73 - 5695894,17/). Однак,
із цієї суми слід виключити суму 1398624,89
грн. (2259136,87 - 860511,98), оскільки вона вже
стягнена рішенням суду. Отже залишок
боргу складає 1692349,56 грн. (3090974,45 - 1398624,89
або 7388243,73 - 5695894,17).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі матеріалами, зокрема,
вищеназваними Договором, актами
приймання-передачі, платіжними
дорученнями, листом органу ДВС, витягом
із установчих документів позивача,
письмовими поясненнями сторін. Докази,
якими б доводилось протилежне у справі
відсутні.

Відповідач свої зобов'язання за
договором, належним чином не виконав і
станом на час розгляду спору за
отриманий товар розрахувався частково,
заборгованість відповідача перед
позивачем склала 1692349,56 грн.

Невиконання відповідачем взятого на
себе зобов'язання у строки, встановлені
п.6.1 Договору, є правовою підставою для
стягнення суми основного боргу у
розмірі 1692349,56 грн. у примусовому
порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України позивач вправі
вимагати сплати відповідачем
заборгованості з урахуванням
офіційного індексу інфляції та 3%
річних. За невиконання грошового
зобов'язання, відповідно до ч.6 ст.231 та
ч.6 ст.232 Господарського кодексу
України, Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", п.7.2
Договору, позивач має право на
стягнення пені за прострочення сплати
боргу

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що законом на суд не
покладено обов'язку здійснювати
обчислення (перерахунок) сум
нарахувань на суму основного боргу, а
тому вимоги про стягнення 384051,20 грн.
інфляційних, 481541,60 грн. пені, 391984,37 грн. 3%
річних (разом 1257577,17 грн.) задоволенню не
підлягають

За таких обставин колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок
місцевого господарського суду про те,
що позов підлягає частковому
задоволенню.

Беручи до уваги наведене, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду Черкаської
області від 12.06.2014 року у справі №925/635/14
прийнято з повним і достовірним
встановленням всіх фактичних обставин,
які мають значення для вирішення
даного спору, а також з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, у зв'язку з чим апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Черкаської області від 12.06.2014 року у
справі №925/635/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
- без задоволення.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран