ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року Справа № 923/55/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І. за участю
представників сторін:позивачане
з'явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним
чиномвідповідачане з'явився, про час і
місце слухання справи повідомлений
належним чиномрозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Приватного
підприємства "Профіт-Херсон" на
постановувід 13.05.2014 року Одеського
апеляційного господарського судуу
справі№923/55/14 господарського суду
Херсонської області за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Золото
Таврії"доПриватного підприємства
"Профіт-Херсон"простягнення 6180,00
грн.ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Золото Таврії"
звернулося до господарського суду
Херсонської області з позовом до
Приватного підприємства
"Профіт-Херсон" про стягнення 6180,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням у встановлені статтею 530
Цивільного кодексу України строки
зобов'язання по укладеним між
сторонами договорам №№ 26, 27, 28 і 29 від
27.02.2013 року про проведення нормативної
оцінки належних позивачу земельних
ділянок, у зв'язку з чим позивач
відмовився від цих договорів, а тому
просить стягнути з відповідача у
відповідності до приписів статті 1212
Цивільного кодексу України
перераховані останньому грошові кошти,
сплачені позивачем відповідачу за
роботи передбачені договорами (а.с. 2-5).

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 20.03.2014 року
(суддя Нікітенко С.В.) у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

За апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Золото
Таврії" судове рішення переглянуте в
апеляційному порядку і постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 13.05.2014 року (головуючий суддя
Мирошниченко М.А., судді Головей В.М.,
Шевченко В.В.) скасоване. Позовні вимоги
задоволені.

З Приватного підприємства
"Профіт-Херсон" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Золото
Таврії" стягнуто 6180,00 грн. безпідставно
набутого майна, 1827,00 грн. судового збору
за розгляд позову в суді першої
інстанції та 913,50 грн. судових витрат по
сплаті судового збору за розгляд
апеляційної скарги.

Приватне підприємство "Профіт-Херсон"
звернулося до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 13.05.2014 року, а рішення
господарського суду Херсонської
області від 20.03.2014 року залишити без
змін.

Скаржник вважає, що апеляційним судом
порушені статті 20, 526, 653, 849, 901, 902, 903, 907,
1212 Цивільного кодексу України.

При цьому, скаржник посилається на те,
що апеляційний суд не звернув уваги, що
вимога від 14.11.2013 року та лист щодо
повідомлення відповідача про
розірвання в односторонньому порядку
договорів від 04.12.2013 року надіслані
позивачем після фактичного виконання
договору та підписання актів виконаних
робіт, а також після набрання чинності
наказу Мінагропромполітики від 22.08.2013
року №508, який набрав чинності 27.09.2013
року та яким затверджено новий Порядок
нормативної грошової оцінки земель
несільськогосподарського призначення
(крім земель населених пунктів) та яким
збільшено розмір земельного податку. А
відтак, на думку заявника, позивач
втратив інтерес щодо подання та
затвердження районною радою
розроблених технічних документацій
переданих йому відповідачем згідно
актів прийому - передачі від 08.04.2013 року,
оскільки офіційне оприлюднення
рішення відповідної районної ради щодо
затвердження нормативної грошової
оцінки земельних ділянок до 15 липня
поточного року, передбачало б
застосування результатів нормативної
грошової оцінки з початку нового
бюджетного періоду, тобто з 01.01.2014 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши в межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
27.02.2013 року між позивачем (замовник) та
відповідачем (суб'єкт оціночної
діяльності) були укладені договори №№
26, 27, 28 і 29 про проведення грошової
оцінки земельних ділянок
сільськогосподарського призначення за
умовами яких суб'єкт оціночної
діяльності (відповідач) зобов'язувався
провести нормативно грошову оцінку
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
належних позивачу (замовнику), площею
7,9803 га, 1,1835га, 0,9510 га і 0,8818 га
відповідно, а замовник оплатити ці
роботи в розмірі: 1545,00 грн. (в т.ч. 45 грн.
державна землевпорядна експертиза) по
кожному договору (а.с.59-62).

Згідно пункту 4.1 договору відповідач
починає виконання робіт по договору
після одержання коштів та отримання
повного комплекту документів і
інформації необхідних для здійснення
грошової оцінки.

Пунктом 5.5 договору сторони
передбачили, що після виконання своїх
обов'язків згідно договору сторони
підписують акт виконання робіт, в якому
повинні бути вказані передані
відповідачем послуги та документи, а
також сплачені замовником гроші.

Звертаючись з позовом про стягнення
6180,00 грн., позивач посилався на те, що
зобов'язання щодо оплати послуг за
проведення нормативно грошової оцінки
землі в сумі 6180,00 грн. виконані, кошти
перераховані на розрахунковий рахунок
відповідача, що підтверджується
платіжним дорученням від 29.03.2013 року
№401.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо виготовлення технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земельних ділянок не виконав, а
оскільки строки їх виконання
договорами не визначені, позивачем в
порядку частини 2 статті 530 Цивільного
кодексу України направлено письмову
вимогу відповідачу від 14.11.2013 року №8/764
про виконання своїх зобов'язань у
семиденний строк від дня її
пред'явлення. Відповідач згідно
відмітки у рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення, отримав вимогу 18.11.2013
року, але у семиденний строк не виконав
своїх договірних зобов'язань і не
передав позивачеві технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земельних ділянок з позитивними
висновками землевпорядної експертизи.

Листом від 04.12.2013 року №8/787, який
отримано відповідачем 06.12.2013 року
позивач відмовився від договорів
підряду, в зв'язку з чим вважає їх
розірваними, а зобов'язання сторін
припиненими на підставі частини 2
статті 849 Цивільного кодексу України,
згідно з якою якщо підрядник своєчасно
не розпочав роботу або виконує її
настільки повільно, що закінчення її у
строк стає явно неможливим, замовник
має право відмовитися від договору
підряду та вимагати відшкодування
збитків.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому, в силу частини 2 вказаної норми,
зазначені положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Посилаючись на норми статей 530, 651, 653, 849,
1212 Цивільного кодексу України позивач
зазначив, що оскільки договори №№26, 27,
28, 29 від 27.02.2013 року між сторонами
розірвані з 06.12.2013 року, а відповідачем
роботи не виконані тому останній
безпідставно утримує авансовий платіж
у розмірі 6180,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог місцевий господарський суд
виходив із того, що відповідно до
статті 11 Цивільного кодексу України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного
кодексу України якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Враховуючи предмет договорів №№26, 27, 28,
29 від 27.02.2013 року місцевий суд дійшов
висновку, що за своєю правовою природою
дані договори мають риси, що характерні
більш для договору про надання послуг,
ніж для договору підряду.

Відповідно до пунктів 5.5 укладених
договорів, після виконання своїх
обов'язків сторони підписують акт
виконання робіт по договору, в якому
вказують передані суб'єктом оціночної
діяльності послуги та документи, а
також сплачені замовником гроші.

Місцевим судом встановлено, що на
виконання умов договорів відповідач
надав позивачу послуги з проведення
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, що підтверджується актами
приймання та видачі науково-технічної
продукції (послуг), які складені 08.04.2013
року (а.с.63-66) та підписані сторонами без
претензій та зауважень.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов висновку, що у період
з 27.02.2013 року по 08.04.2013 року Приватним
підприємством "Профіт-Херсон" була
виконана наукова-технічна продукція
(етапи робіт), а Товариством з обмеженою
відповідальністю СП "Злато Таврії"
прийнято та сплачено за надані послуги
кошти у розмірі 6180,00 грн., яка погоджена
сторонами як у кошторисах, так і у
протоколах угод про договірну ціну на
виконання робіт за договорами (а.с. 25, 26,
29, 30, 33, 34, 37, 38).

За таких обставин суд обґрунтовано
спростував доводи позивача про
безпідставне отримання відповідачем
вказаних коштів.

Крім того, суд відхилив доводи позивача
про те, що акти виконаних робіт
підписані ним помилково разом з
договорами та додатками до них,
оскільки ці доводи не ґрунтуються на
будь - яких доказах.

Відсутність процедури проведення
грошової оцінки земель
несільськогосподарського призначення,
на яку посилається позивач, також судом
першої інстанції відхилені, як такі, що
не спричиняють недійсність договору та
не відміняють факту виконання робіт.

Отже, встановивши факт виконання робіт
за дійсними договорами від 27.02.2013 року
№26, 27, 28, 29 та їх оплату, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
застосування до спірних правовідносин
статті 1212 Цивільного кодексу України
та задоволення позовних вимог.

При цьому, помилкова кваліфікація
місцевим судом договорів як договорів
про надання послуг не спростовує
встановлених обставин справи щодо
виконання зобов'язань по цих договорах,
зокрема, передання позивачу виконаних
робіт, що підтверджується актами від
08.04.2013 року (а.с.63-66).

Згідно статті 901 Цивільного кодексу
України суттєвою відмінністю договору
про надання послуг від договору
підряду (гл.61 Цивільного кодексу
України) є споживання результату в
процесі вчинення певної дії, в той час
як за договором підряду результат має
фізичне вираження та передається
замовнику, та як встановлено судом у
даному випадку, результат у вигляді
науково - технічної документації
передано позивачу за актами приймання -
передачі.

В свою чергу існування вказаних актів
спростовує доводи позивача про
невиконання відповідачем договору та
наявність, в зв'язку з цим підстав для
відмови від договору на підставі
частини 2 статті 849 Цивільного кодексу
України, тим більше, що відмовився
відповідач від договору листом від
04.12.2013 року, а акти датовані 08.04.2013 року.

Одночасно суд апеляційної інстанції
вірно встановив правову природу
спірних договорів, як договорів
підряду на проектні та пошукові роботи,
які поряд з їх умовами, підпадають під
регулювання як загальними нормами
зобов'язального права так і
спеціальними нормами, які регулюють
підрядні правовідносини гл. 61
Цивільного кодексу України але при
цьому, вдався до аналізу змісту
виконаних робіт, що не стосується
предмету спору та помилково ототожнив
пояснення позивача про помилковість
його дій із механізмом впливу на
результат таких дій.

А саме апеляційний суд використав
вислів "помилково" в якості підстави
для спростування юридичних фактів
встановлених актами від 08.04.2013 року,
підписаними сторонами без заперечень.

Здійснений судом апеляційної
інстанції обґрунтований і змістовний
аналіз норм права, які регулюють
порядок відмови від договору підряду
та наслідків такої відмови не
спростовують фактів, встановлених
судом першої інстанції щодо виконання
договору сторонами, як не спростовують
цих фактів припущення апеляційного
суду, що якщо б позивач отримав
(підписав) акти приймання робіт та
технічну документації у визначену в
актах дату - 08.04.2013 року, то у нього не
було б підстав звертатись до
відповідача 14.11.2013 року з вимогою про
встановлення строків виконання робіт
та 04.12.2013 року, з заявою про відмову від
договору у зв'язку з невиконанням
робіт, проте він вчинив ці дії.

Більш того, апеляційний суд не
врахував, що згідно частини 4 статті 538
Цивільного кодексу України якщо
зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією із сторін, незважаючи
на невиконання другою стороною свого
обов'язку, друга сторона повинна
виконати свій обов'язок.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
безпідставно скасував рішення
місцевого господарського суду про
відмову у задоволенні позову та
стягнув з відповідача вартість робіт,
які, як встановив господарський суд
першої інстанції, він виконав та
передав позивачу, а останній їх прийняв
без заперечень, що підтверджується
актами від 08.04.2013 року, технічними
документаціями з нормативної грошової
оцінки земельних ділянок площами: 7,9803
га для обслуговування будівель та
споруд зернового току; 1,1835 га для
обслуговування будівель та споруд
центральних ремонтних майстерень; 0,9510
га для обслуговування будівель та
споруд автомобільних гаражів; 0,8818 га
для обслуговування будівель та споруд
нафтобази, розташованих за адресою:
Херсонська обл., Бериславський район,
Качкарівська сільська рада (за межами
населеного пункту), договорами від
27.02.2013 року №№26, 27, 28, 29, платіжним
дорученням від 29.03.2013 року.

За таких обставин, касаційна інстанція
дійшла висновку про скасування
постанови та залишення в силі рішення
місцевого суду.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 6 статті 1119,
статтями 11110 - 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014 року у
справі № 923/55/14 господарського суду
Херсонської області скасувати.

Рішення господарського суду
Херсонської області від 20.03.2014 року у
даній справі залишити без змін.

Касаційну скаргу Приватного
підприємства "Профіт-Херсон"
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Золото Таврії" (73000,
м.Херсон, вул. Карла Маркса 40/10, кв.42,
ідент. код юр.особи 33277131) на користь
Приватного підприємства
"Профіт-Херсон" (73000, м. Херсон, вул. 9
Січня, 15, офіс 205, ідент. код юр. особи
32125845) 1278,90 грн. за подання касаційної
скарги.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач