м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8697/14 21.07.14

За позовом публічного акціонерного
товариства "Центренерго"

до державного підприємства "Вугілля
України"

про стягнення 63.362,40 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Костерний Д.О. - за
довіреністю від 12.06.2014 № 139/22;

відповідача: Литвищенко М.Є. - за
довіреністю від 22.04.2014 № 22-04/140-Д.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство
"Центренерго" звернулося до
Господарського суду міста Києва із
позовом до державного підприємства
"Вугілля України" про стягнення 63.362,40
грн.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
відповідачем порушено зобов'язання за
укладеним між останніми Договором
поставки вугілля від 19.12.2013 № 111/2, яке
полягає у вжитті відповідачем
недостатніх заходів для запобігання
замерзання вугілля. Наведена обставина
призвела до виникнення у позивача
збитків, пов'язаних з платою за
зберігання вантажів в сумі 30.792,72 грн та
плати за користування вагонами в сумі
32.569,68 грн. Позивач, з метою досудового
врегулювання спору, звертався до
відповідача із претензією про
відшкодування збитків, проте, вказана
претензія залишена відповідачем без
відповіді та виконання.

З урахуванням викладених вище
обставин, позивач звернувся до
господарського суду із позовом з метою
захисту свого порушеного права та
охоронюваного законом інтересу шляхом
стягнення з відповідача збитків в сумі
63.362,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.05.2014 прийнято позовну заяву
публічного акціонерного товариства
"Центренерго" до розгляду та порушено
провадження у справі № 910/8697/14.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014, за клопотанням
представника відповідача, строк
розгляду спору продовжено в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України.

В судових засіданнях 16.06.2014, 07.07.2014 судом
оголошувалися перерви до 07.07.2014 та
21.07.2014, відповідно.

Відповідач скориставшись правом,
забезпеченим ст. 59 ГПК України, надав
суду відзив, яким позов відхилив
повністю. Як зазначив відповідач,
вантажовідправниками були проведені
всі необхідні профілактичні заходи
проти змерзання вугілля. Також
відповідач вважає, що акти, якими
позивач обґрунтовує свій позов, не
відповідає встановленій формі.

Позивач проти тверджень відповідача,
викладених у відзиві заперечив.

В судовому засіданні 21 липня 2014 року
судом оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного
представника позивача по суті спору та
дослідивши наявні у матеріалах даної
справи докази, Господарський суд міста
Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством
"Центренерго", як покупцем, (далі -
позивач) та державним підприємством
"Вугілля України", як постачальником,
(далі - відповідач) укладено Договір
поставки вугілля від 19.12.2013 № 111/2 (далі -
Договір), за умовами якого відповідач
зобов'язується поставити у власність
позивача вугільну продукцію (далі -
товар) в строки, в кількості,
асортименті і з якісними
характеристиками, по реквізитах та
ціні, погодженими сторонами у Договорі
(п. 1.1, п. 3.1.1 Договору), а відповідач
приймає товар, оплачує його вартість
відповідно до умов Договору (п. 1.2
Договору).

Місце поставки вугілля: залізнична
станція Вантажоотримувача - ТЕС ПАТ
"Центренерго" (п. 2.2 Договору).

У відповідності до п. 2.3 Договору
вугілля постачається рівномірно
протягом періоду поставки залізничним
транспортом у відкритих напіввагонах
(далі - вагонах) вантажною швидкістю на
умовах DDP (залізнична станція
призначення) згідно з міжнародними
правилами тлумачення торгівельних
термінів Інкотермс в редакції 2000, які
застосовуються із врахуванням
особливостей, пов'язаних з умовами
Договору та його внутрішньодержавним
характером.

Сторонами у підпункті 3.1.6 Договору
встановлено, що в період з 15 листопада
по 15 березня проводити профілактичні
міри щодо запобігання змерзанню
вугілля у дорозі (сушіння,
переморожування, промаслення тощо),
відповідно до "Правил перевезення
вантажів" та ДСТУ 4083-2012.

Згідно п. 7.7 Договору відповідач
повністю відшкодовує всі збитки,
витрати позивача, пов'язані та понесені
у зв'язку з прийманням і вивантаженням
змерзлого вугілля, зокрема.

Як визначено сторонами в п. 7.8 Договору,
підставами для матеріальної
відповідальності відповідача також
можуть бути складенні залізничними
станціями акти загальної форми та/або
комерційні акти, у тому числі акт
загальної форми, складений позивачем,
як одержувачем вантажу, за участю
представника залізниці, відповідно до
п. 13 Правил перевезення вантажів, які
змерзаються, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 № 644.

Відповідач має право доручити
виконання зобов'язань по поставці
вугілля за Договором третій особі -
вугледобувному підприємству (підпункт
3.2.3 п. 3.2 Договору).

У випадках доручення відповідачем
виконання зобов'язань по Договору
третім особам, відповідач несе повну
матеріальну відповідальність перед
позивачем за всі дії та/або
бездіяльність та/або порушення таких
третіх осіб (п. 7.9 Договору).

За приписом ст. 193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків (зобов'язань), які повинні
виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до
вказівок закону, договору (ст. 526
Цивільного кодексу України), а
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України).

Виходячи з умов Договору, даний
правочин за своєю правовою природою є
договором поставки, а тому, права і
обов'язки сторін визначаються, у тому
числі, положеннями глави 54 Цивільного
кодексу України.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (частини 1, 2 ст. 712
Цивільного кодексу України).

Так, відповідач у січні 2014 року
поставив позивачеві товар за таким
накладними: 48058291, 48009567, 53955225, 48054910, 53955233,
53931101, 48022099, 48022107, 48022115, 48022123, 48022156, 48123129,
53966941, 48021216, 48069470, 48096226, 48069660, 48021182, 48021117,
48022206, 48022222, 48022248, 48022271, 48118483, 48118400, 48022073,
48014070, 48010722, 48085690, 48085815 (далі - накладні) у
таких вагонах: 67610618, 67681114, 60408440, 66172578,
60600350, 65292674, 66962440, 67165175, 66695974, 64726730, 67396028,
67693069, 60852449, 63283899, 65236077,66935180, 66226002, 67869347,
67853549, 60519717, 65297673, 60503422, 66565953, 65725772, 65698029,
65882151, 66789611, 65709339, 66752411, 67613828, 67174102, 63280895,
67853424, 67898163, 66727934, 67365536, 67849752, 68734417, 66788969,
66692617, 68604446, 66378373, 67176313, 65256703, 67879981, 67669481,
67854406, 60481371, 60499738, 67168880, 60816030. 65382210, 66243155
(далі - вагони). Наведені накладні
містяться в матеріалах справи у
вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок порушення
відповідачем зобов'язання за
Договором, яке полягає у такому.

Одержувачем товару та представником
прийомоздавальника станції
призначення Трипілля-Дніпровське
Південно-Західної залізниці, згідно із
п. 13 Правил перевезення вантажів, які
змерзаються (далі - Правила), складені
такі Акти загальної форми: від 31.01.2014 №
50, від 30.01.2014 № 52, від 30.01.2014 № 53, від
30.01.2014 № 54, від 30.01.2014 № 55, від 30.01.2014 № 58,
від 30.01.2014 № 59, від 30.01.2014 № 60, від 30.01.2014
№ 62, від 30.01.2014 № 66, від 30.01.2014 № 67, від
30.01.2014 № 68, від 30.01.2014 № 69, від 30.01.2014 № 70,
від 30.01.2014 № 71, від 31.01.2014 № 73, від 31.01.2014
№ 74, від 31.01.2014 № 76, від 31.01.2014 № 78, від
31.01.2014 № 79, від 31.01.2014 № 82, від 31.01.2014 № 83,
від 31.01.2014 № 84, від 31.01.2014 № 88, від 31.01.2014
№ 89, від 31.01.2014 № 90, від 31.01.2014 № 96, від
31.01.2014 № 97, від 31.01.2014 № 98, від 31.01.2014 № 99,
від 31.01.2014 № 101, від 31.01.2014 № 100, від 31.01.2014
№ 102, від 01.02.2014 № 104 (засвідчені копій
вказаних Актів містяться в матеріалах
даної справи) (далі - Акти).

Виходячи зі змісту Актів, останні
складені його сторонами у зв'язку із
тим, що вугілля у зазначених вище
вагонах прийшло у змерзлому стані. Для
відновлення сипучості вугілля вагони
розігрівалися. Час вивантаження
вагонів перевищив встановлені норми.
Вантажовідправники порушили пункти 2, 4
Правил, останні недостатньо вжили
профілактичні засоби, які вказані у
накладних. Вивантаження вагонів
призвело до затримки рухомого складу
та понаднормативного користування
вагонами.

Отже, у зв'язку із порушенням
відповідачем вимог, встановлених
підпунктом 3.1.6 Договору, позивачем
понесені збитки в сумі 63.362,40 грн, з яких:
30.792,72 грн стягнуто Єдиним
технологічним центром з обробки
перевізних документів Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" з позивача
за зберігання вантажу, що
підтверджується Переліками,
Накопичувальними картками та Актами
загальної форми (наведені докази
наявні в матеріалах справи у вигляді
засвідчених копій); 32.569,68 грн сплачено
позивачем Трипільській філії ПАТ
"КИЇВ-ДНІПРОВСЬКЕ МІЖГАЛУЗЕВЕ
ПІДПРИЄМСТВО ПРОМИСЛОВОГО
ЗАЛІЗНИЧНОГО ТРАНСПОРТУ" за
користування вагонами, що
підтверджується Актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) від 31.01.2014 №
ЗТ-0036, Відомостями плати за перевезення
вантажу та за інші надані послуги від
31.01.2014 № 3101 0070, а також листом
Трипільської філії від 12.03.2014 № 194, за
змістом якого у позивача перед філією
заборгованість відсутня.

Як вбачається з повідомлення поштового
зв'язку (засвідчена копія міститься в
матеріалах справи) 31 березня 2014 року
було вручено представнику відповідача
претензію позивача від 28.03.2014 № 8-08/1371 в
який останній висунув відповідачеві
вимогу про відшкодування збитків в
сумі 63.362,40 грн, понесених позивачем в
результаті неналежного виконання
відповідачем його зобов'язань за
Договором. Претензія позивача від
28.03.2014 № 8-08/1371 залишена відповідачем
без відповіді, а вимога - без виконання,
що слугувало підставою для звернення
позивача до господарського суду із
позовом, з метою захисту свого
порушеного права і охоронюваного
законом інтересу, шляхом стягнення з
відповідача завданих позивачеві
збитків в сумі 63.362,40 грн.

За результатами оцінки доказів,
наявних в матеріалах справи, та
виходячи з викладених вище фактичних
обставин, суд дійшов висновку, що позов
публічного акціонерного товариства
"Центренерго" підлягає задоволенню
повністю, з урахуванням такого.

У відповідності до ст. 27 Статуту
залізниць України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1998 № 457, затвердженого наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 № 644 (далі - Статут залізниць), під
час перевезення вантажів, які
змерзаються і здуваються, відправник
зобов'язаний вжити відповідних
профілактичних заходів. Залізниця може
відмовити в перевезенні у разі
невжиття відправником зазначених
заходів. У разі невиконання зазначених
вимог відповідальність за втрату або
пошкодження вантажу, що виникли з цієї
причини, несе відправник.

За приписами пунктів 2, 3, 12 Правил у разі
пред'явлення до перевезення вантажів,
які змерзаються, відправник повинен
ужити заходів щодо зменшення їх
вологості до безпечної для змерзання
межі. Норми безпечної вологості
повинні встановлюватись відправниками
спільно з одержувачами відповідно до
Державних стандартів, Технічних умов
та практики перевезення. Якщо зменшити
вологість до безпечних меж неможливо,
то відправник повинен ужити заходів
щодо запобігання чи зменшення ступеня
змерзання вантажу шляхом застосування
відповідних профілактичних засобів.
Якщо засоби профілактики виявилися
неефективними, то одержувач повинен
ужити заходів щодо відновлення
сипучості вантажу в пунктах
вивантаження. У разі завантаження у
вагони в холодну пору року вантажів,
вологість яких вища за безпечну до
змерзання, відправник повинен
застосувати засоби профілактики від
змерзання та примерзання вантажу до
стін та підлоги вагонів. Профілактичні
заходи від змерзання вантажів
застосовуються в період з 15 листопада
до 1 березня. Цей термін може
змінюватись Укрзалізницею на вимогу
залізниць чи одержувачів вантажів у
залежності від погодних умов.

Як встановлено у п. 13 Правил, у разі
прибуття вантажів у змерзлому стані
одержувач складає акт загальної форми
за участю представника станції. В акті
засвідчується факт прибуття вантажу в
змерзлому стані, указуються заходи,
ужиті одержувачем для вивантаження
вагонів, а також час, затрачений на
розморожування та вивантаження. На
підставі цього акта одержувач вирішує
з відправником питання про
відшкодування додаткових витрат на
розморожування та вивантаження,
пов'язаних із недостатністю
застосованих профілактичних заходів.

Обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються, зокрема, актами
загальної форми, які складають станції
залізниць (ст. 129 Статуту залізниць).

Правила складання актів затверджені
наказом Міністерства транспорту
України від 28.05.2002 № 334, згідно з п. 3 яких
акти загальної форми складаються для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу та
вантажобагажу і можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності.

Отже, зі змісту наведених правових норм
вбачається, що факт прибуття вантажу
(зокрема вугілля) у змерзлому стані
повинен засвідчуватись актом
загальної форми, складеним
вантажоодержувачем за участю
представника станції, на підставі
якого між одержувачем та відправником
вирішуються питання про відшкодування
додаткових витрат на розморожування та
вивантаження, пов'язаних із
недостатністю застосованих
профілактичних заходів.

Як встановлено вище, одержувачем
товару та представником
прийомоздавальника станції
призначення складені Акти загальної
форми, якими останні засвідчили факт
надходження вагонів із змерзлим
вугіллям у зв'язку із недостатністю
вжитих вантажовідправником заходів
щодо запобігання вказаній обставині, і
такі Акти відповідають вимогам п. 13
Правил та ст. 27 Статуту залізниць, та
приймаються судом як належні і
допустимі докази, підтверджуючі факт
порушення відповідачем умов,
закріплених у п. 3.1.6 Договору.

У відповідності до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно статті 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків.

Так, положеннями статті 22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому, під збитками
розуміються, зокрема, втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). На вимогу особи, якій
завдано шкоди, та відповідно до
обставин справи майнова шкода може
бути відшкодована і в інший спосіб.

Приписом ст. 224 ГК України унормовано,
що учасник господарських відносин,
який порушив господарське зобов'язання
або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

В силу статті 225 ГК України до складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема,
додаткові витрати, понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною.

Обов'язок доказування наявності шкоди
та протиправності поведінки
заподіювача шкоди покладається на
особу, якій завдано збитків. При цьому,
відповідно до вимог ч. 2 ст. 623 ЦК
України, розмір збитків завданих
порушенням зобов'язання, повинен бути
реальним та доведеним позивачем.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками, вини.

Підсумовуючи сукупність встановлених
вище фактів, суд зазначає, що збитки
понесені позивачем за простій та
користування вагонами на час
розігрівання вагонів із вугіллям, для
відновлення його сипучості
знаходяться у причинно-наслідковому
зв'язку із протиправною поведінкою
відповідача, яке полягає у поставці
позивачеві змерзлого вугілля, тому
вимога позивача про стягнення з
відповідача збитків в сумі 63.362,40 грн
підлягає задоволенню повністю, з тих
підстав, що факт порушення
відповідачем зобов'язання за Договором
належним чином доведено, документально
підтверджено, і в той же час
відповідачем в порядку, визначеному
статтями 33, 36 Господарського
процесуального кодексу України, не
спростовано.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, згідно ст. 49 ГПК України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства
"Вугілля України" (01601, м. Київ,
Шевченківський район, вул. Богдана
Хмельницького, буд. 4; ідентифікаційний
код 32709929, з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду) на користь
публічного акціонерного товариства
"Центренерго" (03151, м. Київ, Солом'янський
район, вул. Народного ополчення, буд. 1;
ідентифікаційний код 22927045, на будь-який
його рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду) збитки в сумі 63.362,40 (шістдесят три
тисячі триста шістдесят дві) грн 40 коп.;
витрати по сплаті судового збору в сумі
1.827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять
сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28 липня 2014 року

Суддя
С.В. Балац