ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" липня 2014 р. №
903/548/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Луцької міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача управління
Держкомземагенства у Луцькому районі
Волинської області

про визнання частково недійсним
рішення Луцької міської ради №25/62 від
26.03.2008р. "Про затвердження технічної
документації нормативної грошової
оцінки земель м. Луцька"

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
дов. у матеріалах справи

від відповідача: Лабінська Л.О., дов. у
матеріалах справи

від третьої особи: Бущук Т.Я., дов. у
матеріалах справи

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22,
27 ГПК України роз'яснено процесуальні
права та обов'язки сторін, третьої
особи.

Суть спору:

Фізична-особа підприємець ОСОБА_1
просить визнати частково недійсним в
частині припинення застосування до
позивача норм рішення Луцької міської
ради №25/62 від 26.03.2008р. «Про затвердження
технічної документації нормативної
грошової оцінки земель м.Луцька».

Позовні вимоги обґрунтовує наступним:

11.12.2002р. між підприємцем ОСОБА_1 та
Луцькою міською радою укладено договір
оренди земельної ділянки площею 5
257кв.м., яка розташована у м. Луцьку по
АДРЕСА_1, терміном на 25 років. Договір
зареєстрований Луцьким управлінням
земельних ресурсів в книзі реєстрації
договорів на право тимчасового
користування земельною ділянкою
28.12.2002р. за №554.

Відповідно до п. 2.1 договору плата за
оренду земельної ділянки вноситься
орендарем щорічно у вигляді орендної
плати у розмірі одного відсотка
грошової оцінки земельної ділянки.

Пунктом 2.2 визначено, що грошова оцінка
земельної ділянки станом на 16.09.2002р.
згідно довідки № 367, виданої Луцьким
міським управлінням земельних
ресурсів, становить 1 578 667,10 грн.

11.03.2013 року рада надіслала ФОП ОСОБА_1
пропозицію укласти додаткову угоду до
договору оренди земельної ділянки від
11.12.2002 року в частині внесення змін щодо
збільшення розміру орендної плати.

Стверджує, що з даної пропозиції
дізнався, що 26 березня 2008 року Луцькою
міською радою було прийнято рішення №
25/62, яким затверджено технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земель міста Луцька, розроблену
Українським ДНДІ проектування міст
«Діпромісто».

Пунктом 2 зазначеного рішення
передбачено, що рішення набуває
чинності з 01.05.2008 року.

Вважає дане рішення незаконним та
таким, що порушує його права та законні
інтереси, суперечить ст.19 Конституції
України, ст.ст.20, 21, 23 Закону України
«Про оцінку земель», п.3.6 Порядку
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, п. 21 Методики
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів.

Відповідно до п.1.3. Порядку грошової
оцінки земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів,
затвердженого наказом Держкомзему
України, Мінагрополітики України,
Мінбудархітектури України,
Української академії аграрних наук
27.01.2006 №18/15/21/11, нормативна грошова
оцінка земель використовується для
визначення розміру земельного податку,
державного мита при міні, спадкуванні
та даруванні земельних ділянок згідно
із законом, орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва, а
також під час розроблення показників
та механізмів економічного
стимулювання раціонального
використання та охорони земель.

Зворотної сили цей наказ не має та
обов'язку органів місцевого
самоврядування здійснити нову грошову
оцінку земель, що знаходяться у
користуванні суб'єктів господарювання
до введення в дію цього наказу, він не
містить.

Оскаржуваним рішенням здійснено
затвердження грошової оцінки всіх
земель м.Луцька, а ФОП ОСОБА_1 є
користувачем лише земельної ділянки,
що розташована у м.Луцьку по АДРЕСА_1,
загальною площею 5 257 кв. м., на підставі
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між сторонами 11.12.2002 року, та
відповідно ФОП ОСОБА_1 має право на
захист своїх інтересів лише в частині
зміни грошової оцінки земельної
ділянки, користувачем якої він є.

Таким чином, рішення відповідача має
визнаватися частково недійсним в
частині затвердження нової грошової
оцінки земельної ділянки,
землекористувачем якої є ФОП ОСОБА_1

Крім того, зазначає, що у формулі
розрахунку нормативної грошової
оцінки землі використовується
показник «В» - витрати на освоєння та
облаштування території в розрахунку на
квадратний метр (у гривнах), для
розрахунку якого потрібно визначити
первісну вартість головних споруд і
магістральних мереж водопостачання,
каналізації, теплопостачання,
електропостачання (у тому числі
зовнішнього освітлення)
слабкострумових пристроїв,
газопостачання, дощової каналізації,
вартість санітарної очистки, зелених
насаджень загального користування,
вулично-дорожньої мережі, міського
транспорту.

Оскільки даний показник «В» стосується
конкретної земельної ділянки, то
управління Держкомзему у Луцьку
Волинської області повинно було
витребувати від нього необхідну
інформацію, що ним не було зроблено.

Одним із коефіцієнтів, які
використовуються для обчислення
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки є коефіцієнт «Км», який
характеризує місце розташування
земельної ділянки, вихідними даними
для якого є генеральні плани та проекти
планування і забудови населених
пунктів, плани їх
земельно-господарського устрою,
матеріали економічної оцінки їх
територій.

Вказує, що на даний час генеральний
план міста Луцька не затверджено, а той,
що був прийнятий раніше, вже
застарілий, також відсутні проекти
планування і забудови, плани
земельно-господарського устрою,
матеріали економічної оцінки
території земельної ділянки позивача.

Крім того, зміна базової вартості землі
тягне за собою зміну бази
оподаткування, що є елементом плати за
землю (орендної плати) і, відповідно до
ст. 4 Податкового кодексу України, не
може бути змінена протягом бюджетного
періоду.

Звернувся до суду з клопотанням
№01-29/6319/14 від 01.07.2014р. про призначення
судової експертизи по визначенню
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, розташованої у м. Луцьку по
АДРЕСА_1, загальною площею 5 257кв.м.
Клопотання мотивовано тим, що орган,
який визначав нормативну грошову
оцінку землі у м.Луцьку мав би
витребувати від ФОП ОСОБА_1 відповідачу
інформацію, що, в свою чергу, істотно
вплинуло б на величину коефіцієнту
нормативної грошової оцінки, чого не
було зроблено.

Відповідач у відзиві від 15.07.2014р. №3-29/144
позов заперечив, мотивуючи тим, що
11.12.2002 року між Луцькою міською радою та
підприємцем ОСОБА_1 укладено договір
оренди земельної ділянки, відповідно
до п. 1.1 якого орендодавець на основі
рішення № 3/7.15 від 22.11.2002 Луцької
міської ради надає, а підприємець
ОСОБА_1 приймає на умовах оренди
земельну ділянку площею 5 257 кв.м. для
обслуговування денної стоянки
автомобілів для обслуговування ринку
на АДРЕСА_1 в м. Луцьку.

Відповідно до абз.1 п.п. а) п.п. 3.3.
договору одним з прав, закріплених
орендодавцем, є внесення змін в розділ 2
даного договору (плата за землю) щодо
розміру і строків орендної плати в разі
зміни ставки земельного податку в
законодавчому порядку.

Луцькою міською радою 26.03.2008 року
прийнято рішення № 25/62 «Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель м.
Луцька», яким вирішено затвердити
технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земель міста згідно з
додатком. Дане рішення набуває
чинності з 01.05.2008 року.

Дане рішення було оприлюднено на
WЕВ-сайті Луцької міської ради
(http://lutskrada.gov.ua/OLD/session25.html).

В газеті «Луцький замок» від 8 травня 2008
року № 18 опубліковано повідомлення
Луцької міської ради, у якому вказано:

«Рішенням Луцької міської ради за № 20/62
від 26.03.2008 року «Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель м. Луцька»
затверджено нову нормативну грошову
оцінку земель міста Луцька.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про плату за землю» підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Враховуючи зміни, що відбулися,
власникам та користувачам земельних
ділянок з 1 травня 2008 року необхідно
провести перерахунок грошової оцінки.

Для отримання витягу з технічної
документації про нормативно-грошову
оцінку земельної ділянки потрібно
звертатися в управління земельних
ресурсів за адресою: вул. Богдана
Хмельницького, 21, м.Луцьк. Дні прийомі:
понеділок - з 10.00 до 13.00; вівторок - з 14.00
до 17.00; четвер - з 10.00 до 13.00».

Вказує, що згідно вимог Закону України
«Про оцінку земель» нормативна грошова
оцінка земельних ділянок в межах
населених пунктів проводиться не рідше
одного разу на 5-7 років. 22.11.2002 року
Луцькою міською радою прийнято рішення
№ 3/7.1 «Про затвердження корегування
грошової оцінки земель м. Луцька», яке
набуло чинності 01.01.2003 року, відповідно
через 5 років, 26.03.2008 року, рішенням
міської ради затверджено нову
нормативну грошову оцінку земель міста
Луцька.

Заперечує доводи позивача ОСОБА_1 про
те, що інформацію про витрати на
освоєння та облаштування території в
розрахунку на квадратний метр
зобов'язаний був Держкомзем в м. Луцьку
витребувати у нього як
землекористувача, оскільки діючим
договором оренди земельної ділянки
площею 5 257 кв. м. по АДРЕСА_1 в м. Луцьку
від 11.12.2002 року здійснення орендарем
покращення орендованої землі не
передбачено.

У додатку 1 (стор. 13-15) до рішення Луцької
міської ради від 26.03.2008 року №52/62
приведено таблицю розрахунків витрат
та встановлено відповідну формулу, на
підставі якої витрати з освоєння та
облаштування території в розрахунку на
квадратний метр становлять для м.
Луцька 49,42 грн.

Що стосується коефіцієнту «Км», який
характеризує місце розташування
земельної ділянки, то даний коефіцієнт
складається із добутку доходу із
земельних ділянок від виробництва і
розселення, від економіко-планувальних
зон міста та від місцезнаходження
земельної ділянки в межах
економіко-планувальної зони.

Генеральний план міста Луцька, який
затверджений рішенням Луцької міської
ради від 24.06.2009 року № 42/1, не є підставою
для визначення економіко-планувальних
зон міста. Межі та кількість
економіко-планувальних зон не є
наперед заданими параметрами, а
результатом пофакторної оцінки
території населеного пункту. Оціночні
райони є робочими одиницями оцінки, їх
кількість залежить від розміру
населеного пункту, його господарського
профілю, адміністративного статусу,
соціально-культурного потенціалу (абз.
2 стор. 17, стор. 44 Додатку до рішення від
26.03.2008 року № 25/62).

Повідомляє, що у справі № 161/10756/13-а
підприємець ОСОБА_1 звертався з
адміністративним позовом про визнання
недійсним в частині застосування норм
рішення Луцької міської ради від 24.06.2009
року № 42/20 «Про впорядкування орендної
плати за землю» до нього по договору
оренди від 11.12.2002 року земельної
ділянки загальною площею 5 257 кв. м.,
наданої строком на 25 років для
обслуговування денної стоянки
автомобілів для обслуговування ринку
на АДРЕСА_1 у м. Луцьку. Постановою
Луцького міськрайонного суду від 24.10.2013
року відмовлено у задоволенні позову.
Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.06.2014 року
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Вказує, що прийняття суб'єктом владних
повноважень рішення про зміну
нормативної грошової оцінки земель
міста Луцька є виключними
повноваженнями ради у сфері земельних
відносин, що передбачено Земельним
кодексом України, Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні», а
тому, вважає, що позивачем звернення до
господарського суду відбулось з
порушенням підвідомчості.

Ухвалою суду від 15.07.2014р. за клопотанням
відповідача на підставі ст.27 ГПК
України залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача управління
Держкомземагенства у Луцькому районі
Волинської області. Розгляд спору
згідно ст. 77 ГПК України відкладено для
представлення додаткових доказів та
доводів по суті клопотання позивача.

28.07.2014р. відповідач звернувся до суду з
клопотанням №3-29/154 про припинення
провадження у справі, стверджуючи, що
спір не підвідомчий господарському
суду.

Клопотання обґрунтоване наступним:

Позовна заява вмотивована тим, що
відповідачем порушено вимоги ст. 271.1.1
Податкового кодексу України, оскільки
чинним законодавством не передбачено
обчислення та нарахування плати за
землю із середини бюджетного року.

У постанові Верховного Суду України
від 09.04.2013 р. аналогічні правовідносини
з оскарження рішення міської ради щодо
нормативної грошової оцінки земель з
підстав порушення податкового
законодавства розглянуто в порядку
адміністративного судочинства.

Предмет спору у справі, що
розглядається, становить оскарження
рішення, дій, бездіяльності органу
місцевого самоврядування з підстав
порушення податкового законодавства,
неправильності нарахування
коефіцієнтів витрат на освоєння та
місця розташування земельної ділянки,
а не оспорюється передбачене договором
право оренди земельної ділянки. Цей
спір не пов'язаний із захистом прав,
свобод чи інтересів у сфері
господарських відносин від порушень з
боку органів місцевого самоврядування,
що виключає розгляд справи у порядку
господарського судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що
спірні правовідносини виникли у
зв'язку із прийняттям відповідачем
рішення про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Луцька.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 23 Закону України "Про
оцінку земель" технічна документація з
бонітування ґрунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок у межах
населених пунктів затверджується
відповідною сільською, селищною,
міською радою.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України
«Про оцінку земель» нормативна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться у
разі визначення розміру земельного
податку; визначення розміру орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності; визначення
розміру державного мита при міні,
спадкуванні та даруванні земельних
ділянок згідно із законом; визначення
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва;
розробки показників та механізмів
економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель.

Нормативна грошова оцінка
визначається не лише для визначення
розміру орендної плати за земельні
ділянки, які надаються в оренду
суб'єктам господарювання, а й для інших
правовідносин , які не пов'язані із
господарською діяльністю.

Згідно з частиною 1 ст. 15 Закону України
«Про оцінку земель» підставою для
проведення оцінки земель (бонітування
грунтів, економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок) є рішення органу виконавчої
влади або органу місцевого
самоврядування.

За результатами бонітування грунтів,
економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок складається технічна
документація, а за результатами
проведення експертної грошової оцінки
земельних ділянок складається звіт , що
передбачено ч. 1 ст.20 Закону України
«Про оцінку земель».

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
оцінку земель» технічна документація з
бонітування грунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок у межах
населених пунктів затверджується
відповідною сільською, селищною,
міською радою.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 16.04.2009р. у справі №1-9/2009
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) дійшов
висновку, що органи місцевого
самоврядування, вирішуючи питання
місцевого значення, представляючи
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, приймають
нормативні та ненормативні акти. До
нормативних належать акти, які
встановлюють, змінюють чи припиняють
норми права, мають локальний характер,
розраховані на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово.
Відповідно, оспорюване рішення №25/62
від 26.03.2008 року «Про затвердження
технічної документації нормативної
грошової оцінки земель м. Луцька» є
нормативним актом.

Стверджував, що Луцька міська рада при
прийнятті рішення № 25/62 від 26.03.2008 року
діяла лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
Конституцією та Законами України.

Статтею 171 КАС України встановлено
особливості провадження у справах щодо
оскарження нормативно-правових актів
органів місцевого самоврядування.

Статтею 105 КАС України визначено, що
лише адміністративний позов може
містити вимоги про скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень.

У судовому засіданні 29.07.2014р. один із
представників позивача клопотання про
припинення заперечив, як
необґрунтоване, посилаючись на
існування між сторонами господарських
правовідносин.

Інший представник позивача поклався на
розсуд суду.

Третя особа у відзиві №01-01-20/336 від
29.07.2014р. та судовому засіданні 29.07.2014р.
позов заперечила, підтримала
клопотання про припинення провадження
у справі, мотивуючи тим, що
розпорядником територіальної громади
м. Луцька являється Луцька міська рада
та у відповідності до п. 1 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» міська рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Згідно п. 5 ст. 59 вищезазначеного Закону
рішення міської ради
нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію.

Визначення розміру орендної плати у
договорах оренди земельних ділянок
державної та комунальної власності має
певні особливості, які, зокрема,
полягають у нормативному закріпленні
мінімальної орендної плати.

Так. У п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу
України зазначено, що розмір орендної
плати встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку.

Заслухавши думку сторін та третьої
особи щодо заявленого клопотання,
господарський суд дійшов висновку про
його підставність, при цьому виходить
із наступного:

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи
у спорах, що виникають із земельних
відносин, в яких беруть участь суб'єкти
господарської діяльності, за винятком
тих, що віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 16.04.2009р. у справі №1-9/2009
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) зазначив, що
в Основному Законі України передбачено
форми та засоби реалізації права
територіальних громад на місцеве
самоврядування і вказано, що органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
(частина перша статті 144). На основі
цього положення Конституції України в
Законі визначено, що у формі рішень
рада приймає нормативні та інші акти
(частина перша статті 59).
Проаналізувавши функції і
повноваження органів місцевого
самоврядування, врегульовані
Конституцією України та іншими
законами України, Конституційний Суд
України дійшов висновку, що органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

У рішенні Конституційного Суду України
від 01.04.2010р. у справі №1-6/2010 у справі за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
вказано, що положення частини першої
статті 143 Конституції України, згідно з
якими територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування "вирішують інші питання
місцевого значення, віднесені законом
до їхньої компетенції", слід розуміти
так, що при вирішенні цих питань органи
місцевого самоврядування діють як
суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст.105 Кодексу
адміністративного судочинства Україна
адміністративний позов може містити
вимоги про, зокрема, скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень

Згідно ч.ч. 171 КАСУ правила цієї статті
поширюються на розгляд
адміністративних справ щодо
законності та відповідності правовим
актам вищої юридичної сили
нормативно-правових актів органів
місцевого самоврядування.

Право оскаржити нормативно-правовий
акт мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт.

Вищий господарський суд України у п.п.
1.1, 1.4 постанови пленуму від 17.05.2011р. №6
«Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин» зазначив, що
питання про те, чи підвідомча
господарському суду справа у спорі, що
виник із земельних правовідносин,
повинно вирішуватись залежно від того,
який характер мають спірні
правовідносини, тобто чи є вони
приватноправовими чи
публічно-правовими, та чи відповідає
склад сторін у справі статті 1
Господарського процесуального кодексу
України.

Господарським судам не підвідомчі
справи у спорах, що виникають з
публічно-правових відносин, у яких
держава та територіальні громади через
свої органи беруть участь з метою
реалізації владних повноважень, а
також справи, пов'язані з оскарженням
правових актів, спрямованих на
здійснення повноважень управління у
земельних відносинах.

Правовідносини у сфері використання і
охорони земель, врегульовані розділами
VI та VII ЗК України, можуть мати як
приватноправовий, так і
публічно-правовий характер (глави 29, 30,
33 названого Кодексу), а тому спори, що
виникають з відповідних правовідносин,
можуть, у залежності від їх правового
характеру та складу учасників,
вирішуватися за правилами
адміністративного або господарського
судочинства.

У абз. 33, 34, 38 ч. 1.3 листа Вищого
господарського суду України від
01.01.2010р. «Узагальнення судової практики
розгляду господарськими судами справ у
спорах, пов'язаних із земельними
правовідносинами» вказано, що
відповідно до статті 3 КАС справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - це переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування, які
одночасно здійснюють владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень, у
земельних правовідносинах виступають
як представницькі органи суб'єкта
власності - народу України,
територіальної громади власників
землі щодо права розпорядження,
притаманного власнику. Такий висновок
випливає з положень статей 13, 14, 140, 142, 143
Конституції України, статей 11, 16, 167, 169,
374 ЦК, статей 2, 8, 133 Господарського
кодексу України (далі - ГК), статей 80, 84,
123, 124, 127, 128 ЗК, якими врегульовано
порядок розпорядження землею.

До спорів, які повинні вирішуватися
адміністративними судами, слід
віднести спори з правовідносин, які
можна окреслити розділом VII ЗК, це,
зокрема: встановлення та зміна меж,
зонування земель, питання землеустрою,
моніторингу земель, бонітування
ґрунтів, державної реєстрації
земельних ділянок, та спори, пов'язані з
виконанням таких функцій державних
органів, завданням яких є забезпечення
охорони земель та державної реєстрації
власників і землекористувачів
земельних ділянок.

Розділ VII Земельного кодексу України
містить, зокрема, ст.ст. 193, 200, 201,
відповідно до яких Державний земельний
кадастр - єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах кордонів
України, їх цільове призначення,
обмеження у їх використанні, а також
дані про кількісну і якісну
характеристику земель, їх оцінку, про
розподіл земель між власниками і
користувачами.

Економічна оцінка земель - це оцінка
землі як природного ресурсу і засобу
виробництва в сільському і лісовому
господарстві та як просторового базису
в суспільному виробництві за
показниками, що характеризують
продуктивність земель, ефективність їх
використання та дохідність з одиниці
площі.

Економічна оцінка земель різного
призначення проводиться для
порівняльного аналізу ефективності їх
використання. Дані економічної оцінки
земель є основою грошової оцінки
земельної ділянки різного цільового
призначення.

Економічна оцінка земель визначається
в умовних кадастрових гектарах або у
грошовому виразі.

Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок використовується для
визначення розміру земельного податку,
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва,
економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель тощо.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України
«Про оцінку земель» нормативна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться у
разі визначення розміру земельного
податку; визначення розміру орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності; визначення
розміру державного мита при міні,
спадкуванні та даруванні земельних
ділянок згідно із законом; визначення
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва;
розробки показників та механізмів
економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель.

Нормативна грошова оцінка
визначається не лише для визначення
розміру орендної плати за земельні
ділянки, які надаються в оренду
суб'єктам господарювання, а й для інших
правовідносин , які не пов'язані із
господарською діяльністю.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про
оцінку земель» визначено, що підставою
для проведення оцінки земель
(бонітування грунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок) є рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування.

За результатами бонітування грунтів,
економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок складається технічна
документація, а за результатами
проведення експертної грошової оцінки
земельних ділянок складається звіт , що
передбачено ч. 1 ст.20 Закону України
«Про оцінку земель».

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
оцінку земель» технічна документація з
бонітування грунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок у межах
населених пунктів затверджується
відповідною сільською, селищною,
міською радою.

Відповідно до п.п. а) п. 17 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 24.10.2011р. №10 «Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам» до
компетенції господарських судів не
відноситься розгляд справ у спорах про
оскарження нормативно-правових актів,
ухвалених суб'єктом владних
повноважень, яким останній зобов'язує
суб'єкта господарювання вчинити певні
дії, утриматись від вчинення певних дій
або нести відповідальність.

Оскільки при прийнятті оскаржуваного
рішення №25/62 від 26.03.2008р. «Про
затвердження технічної документації
нормативної грошової оцінки земель
м.Луцька» Луцька міська рада діяла як
суб'єкт владних повноважень, рішення
№25/62 від 26.03.2008р. розраховане на широке
коло осіб та застосовуються
неодноразово, зобов'язує суб'єкта
господарювання вчинити певні дії,
зокрема, привести у відповідність до
останнього розмір орендної плати за
землю на підставі договору оренди
землі, то у зв'язку з цим, між сторонами
виникли публічно-правові відносини, а
тому господарський суд, керуючись п. 1 ч.
1 ст. 80 ГПК України, вважає за необхідне
припинити провадження у справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Луцької міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача управління
Держкомземагенства у Луцькому районі
Волинської області про визнання
частково недійсним рішення Луцької
міської ради №25/62 від 26.03.2008р. "Про
затвердження технічної документації
нормативної грошової оцінки земель м.
Луцька", так як спір не підвідомчий
господарському суду.

Господарський суд, керуючись п. 1 ч. 1 ст.
80 ГПК України, ст.86 ГПК України, -

ухвалив:

Провадження у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Луцької міської ради про визнання
частково недійсним рішення Луцької
міської ради №25/62 від 26.03.2008р. "Про
затвердження технічної документації
нормативної грошової оцінки земель м.
Луцька" припинити.

Суддя
С.Т.
Філатова