номер провадження справи 4/54/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

25.07.2014
справа № 908/1751/14

за позовом Торгового дому «Пальміра»
Дочірнього підприємства Компанії
«Палма Груп С.А.» /Швейцарія/, (65031,
Одеська область, Біляївський район, 1665
км автошляху Санкт-Петербург - Київ -
Одеса)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лазер», (юридична
адреса: 69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна,
буд. 20-А, к. 21)

про стягнення 7925,00 грн. основного боргу
за договором № 24-12 від 01.02.2012 р.,
308,83 грн. пені та 4520,96 грн. 30 % річних

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

26.05.2014 р. до господарського суду
Запорізької області звернувся
Торговий дім «Пальміра» Дочірнього
підприємства Компанії «Палма Груп С.А.»
/Швейцарія/, Одеська область,
Біляївський район (далі за текстом
скорочено - ДП «Торговий дім
«Пальміра») з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лазер», м. Запоріжжя
(ТОВ «Лазер») про стягнення 7925,00 грн.
основного боргу за договором № 24-12 від
01.02.2012 р., 308,83 грн. пені та 4520,96 грн. 30 %
річних.

Згідно Протоколу автоматичного
розподілу справи між суддями від 26.05.2014
р. справу № 908/1751/14 призначено до
розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 26.05.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/1751/14,
справі № 908/1751/14 присвоєно номер
провадження справи 4/54/14, судове
засідання призначено на 18.06.2014 р., у
сторін витребувані документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору по суті.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
сторін розгляд справи, на підставі ст. 77
ГПК України, відкладався до 10.07.2014 р. і
до 25.07.2014 р.

В судовому засіданні 25.07.2014 р. справу
розглянуто без участі представників
сторін і прийнято, на підставі ст. 85 ГПК
України, рішення.

За ініціативою суду розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

Позивач в судове засідання 25.07.2014 р.
втретє не з'явився, про відмову від
позову не заявив, про поважність причин
неявки уповноваженого представника
суд завчасно не повідомив. Про дату, час
та місце розгляду справи № 908/1751/14
позивач був повідомлений належним
чином, про що свідчить відмітка на
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення (штрих-код 535).

Відповідач в жодне судове засідання
також не з'явився, про визнання позову
не заявив, відзив на позовну заяву,
витребувані ухвалами суду по справі
від 26.05.2014 р., від 18.06.2214 р. і від 10.07.2014 р.
документи і матеріали суду не надав,
про поважність причин неявки
уповноваженого представника суд
жодного разу не попереджав.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до інформації, розміщеної в
мережі Інтернет, станом на 25.07.2014 р.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лазер» () значиться в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців за адресою: 69037, м.
Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 20-А, к. 21.

За вищевказаною адресою відповідачу
направлялася ухвала господарського
суду Запорізької області від 10.07.2014 р.
про відкладення розгляду справи №
908/1751/14, яка станом на час вирішення
справи судом на адресу суду
підприємством відділення поштового
зв'язку не поверталася.

Крім того, на адресу відповідача,
вказану у позовній заяві (69071, м.
Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 117, кв. 138)
судом направлялися ухвали по справі
від 26.05.2014 р., від 18.06.2214 р. і від 10.07.2014 р.,
які повернулися на адресу суду
відділенням підприємства поштового
зв'язку: «За закінченням терміну
зберігання».

За таких обставин, приймаючи до уваги,
що вся відповідальність за несвоєчасне
повідомлення органів реєстрації про
зміну місцезнаходження покладається
безпосередньо на юридичну особу, суд
вважає, що ним вжиті достатні заходи
для повідомлення відповідача про дату,
час та місце розгляду справи № 908/1751/14.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. зазначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги,
що 25.07.2014 р. є передостаннім днем
процесуального строку, встановленого
ст. 69 ГПК України, для вирішення спору у
справі № 908/1751/14 і у суду не має
повноважень на його продовження з
власної ініціативи, суд визнав за
можливе розглянути справу по суті за
наявними в ній матеріалами, яких
достатньо для вирішення спору по суті,
за відсутністю представників сторін.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
ст., ст. 525, 526, 536, 546, 549, 551, 625, 655 ЦК України
і заявлені з підстав невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором № 24-12 від
01.02.2012 р., укладеного позивачем та
відповідачем. Так, на виконання взятих
на себе за умовами договору зобов'язань
позивач за видатковими накладними № 3700
від 24.05.2012 р. і № 4072 від 02.07.2012 р. передав,
а відповідач прийняв товар на загальну
суму 15250,00 грн. Відповідач товар
отримав, про що свідчать довіреності №
59 від 24.05.2012 р. і № 83 від 02.07.2012 р., однак в
порушення умов договору за отриманий
товар в повному обсязі не розрахувався,
сплативши лише 7325,00 грн. Таким чином,
заборгованість відповідача перед
позивачем за отриманий товар становить
7925,00 грн. За порушення відповідачем
взятих на себе грошових зобов'язань
позивачем відповідачу на підставі п. 6.1
договору нарахована пеня в розмірі 308,83
грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Пунктом 6.1 договору сторони
передбачили сплату річних відсотків в
розмірі 30 %. На підставі зазначеної
норми закону та п. 6.1 договору позивачем
відповідачу за порушення строків
розрахунків за договором № 24-12
від 01.02.2012 р. нараховано 4520,96 грн. 30 %
річних. Враховуючи викладене, позивач
просить суд позов задовольнити
повністю, стягнути з відповідача 7925,00
грн. основного боргу, 308,83 грн. пені та
4520,96 грн. 30 % річних.

Розглянувши матеріали справи у їх
сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 р. ДП «Торговий дім «Пальміра»
(позивачем у справі) та ТОВ «Лазер»
(відповідачем у справі) був укладений
Договір № 24-12 (далі за текстом -
Договір), за умовами якого позивач
(Продавець) зобов'язався продати та
доставити власними силами (в межах
України) відповідачу (Покупцю)
продукцію виробництва компаній «Hercules»,
«Elotex», «Organik Kimia», а відповідач
зобов'язався прийняти вказаний товар
та оплатити його вартість. (пункти 1.1 і
1.2 Договору).

Відповідно до умов пункту 1.3 Договору
сторони обумовили, що загальна
вартість Договору співпадає з сумою
всіх накладних, які виписані на
виконання цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору кількість,
асортимент і найменування товару, що
постачається відповідно до п. 1.1
Договору, зазначається у відповідних
накладних, які оформлюються при
відпуску товару.

В п. 4.1 Договору визначено, що ціни на
товар, що постачається відповідно до п.
1.1 Договору, зазначається у відповідних
накладних.

Як встановлено судом з матеріалів
справи, на виконання умов Договору за
відповідними видатковими накладними
поставив відповідачу обумовлений
Договором товар на загальну суму 15250,00
грн. (з ПДВ), а саме:

- видаткова накладна № 3700 від 24.05.2012 р.
на суму 8200,00 грн. з ПДВ;

- видаткова накладна № 4072 від 02.07.2012 р.
на суму 7050,00 грн. з ПДВ.

Вказані вище видаткові накладні, за
якими відповідачу поставлявся товар,
узгоджені між позивачем і
відповідачем, мають підписи
уповноважених осіб сторін та скріплені
печаткою позивача.

Поставлений товар був отриманий
відповідачем без жодних зауважень та
претензій, про що свідчить підпис
уповноваженої особи відповідача на
кожній із зазначених вище видаткових
накладних за спірний період та
довіреностями форми № М-2 № 59 від 24.05.2012
р. і № 83 від 02.07.2012 р. на отримання товару
згідно рахунків-фактур № сч3700 від
24.05.2212 р. і № сч4025 від 26.06.2012 р. на ім'я
ОСОБА_3

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, факт поставки позивачем
відповідачу товару згідно умов
Договору підтверджується видатковими
накладними за спірний період на
загальну суму 15250,00 грн. (Оригінали
зазначених документів досліджувалися
судом в судовому засіданні, належним
чином посвідчені копії - залучені до
матеріалів справи). Відповідачем цей
факт не спростований.

Таким чином, позивач взяті на себе
зобов'язання згідно умов Договору
виконав у повному обсязі та належним
чином.

На оплату поставленого товару
позивачем відповідачу були виставлені
рахунки-фактури № 3700 від 24.05.2012 р. на
суму 8200,00 грн. і № 4025 від 26.06.2012 р. на суму
7050,00 грн.

За умовами п. 5.1 Договору розрахунки за
товар, що поставляється за цим
Договором, здійснюються наступним
чином: 50 % попередньої оплати, після
чого позивач організовує
відвантаження, 50 % з відстрочкою
платежу в 14 календарних днів з моменту
відвантаження.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати. Покупець зобов'язаний
сплатити повну ціну переданого товару.

Виходячи з умов п. 5.1 Договору строк
оплати товару, поставленого за
видатковою накладною № 3700 від 24.05.2012 р.,
настав 07.06.2012 р., а товару, поставленого
за видатковою накладною № 4072 від 02.07.2012
р., - 16.07.2012 р.

Матеріали справи свідчать, що в
порушення умов Договору оплату
отриманого товару відповідач здійснив
частково в сумі 7325,00 грн., а саме - за
товар, поставлений за видатковою
накладною № 3700 від 24.05.2012 р.,
відповідачем сплачено 4325,00 грн., а за
товар, поставлений за видатковою
накладною № 4072 від 02.07.2012 р., - 3000,00 грн.

На час вирішення спору судом
заборгованість відповідачем повністю
погашена не була.

Таким чином, відповідач порушив взяті
на себе за умовами Договору № 24-12 від
01.02.2012 р. зобов'язання та вимоги чинного
законодавства, у зв'язку із чим станом
на час вирішення справи в судовому
засіданні за ним рахується
заборгованість за отриманий товар в
сумі 7925,00 грн.

Глава 50 ЦК України передбачає
підстави та умови припинення
зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК
України встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Отже, зобов'язання відповідача
оплатити отриманий товар не припинено.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України
закони України підлягають
обов'язковому виконанню на всій
території України всіма юридичними та
фізичними особами.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання є недопустимою, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідач доказів погашення
заборгованості у повному обсязі суду
не надав.

Таким чином, матеріалами справи
доведено, що відповідач повну оплату за
отриманий товар за Договором № 24-12 від
01.02.2012 р. не здійснив, факт наявності
заборгованості ТОВ «Лазер» перед ДП
«Торговий дім «Пальміра» в розмірі 7925,00
грн. підтверджується фактичними
обставинами справи.

На підставі викладеного, суд вважає
позовну вимогу про стягнення 7925,00 грн.
основного боргу в за отриманий товар за
Договором № 24-12 від 01.02.2012 р.
документально підтвердженою,
доведеною, заснованою на законі та
такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст., ст. 610, 611 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), є його
порушенням, у разі якого настають
правові наслідки, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Вимоги щодо стягнення пені позивач
обґрунтовує пунктом 6.1 Договору, якими
сторони визначили, що у разі порушення
строку, зазначеного в п. 5.1 Договору,
Покупець сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченого товару за кожен
день прострочення, а також, згідно ст. 625
ЦК України, сплачує 30 % річних, що не
позбавляє Покупця обов'язку сплатити
Продавцю вартість отриманого товару.

Позивачем за прострочку оплати товару,
поставленого згідно Договору № 24-12 від
01.02.2012 р., пред'явлена до стягнення пеня
в загальному розмірі 308,83 грн., яка по
видатковій накладній № 3700 від 24.05.2012 р.
розрахована за період з 07.06.2012 р. по
12.11.2012 р., а по видатковій накладній № 4072
від 02.07.2012 р. розрахована за період з
16.07.2012 р. по 22.01.2013 р.

Приписами статті 223 ГК України
передбачено, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
Цивільним кодексом України.

Статтею 258 ЦК України встановлено, що до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Частинами 3 і 4 статті 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Оскільки відповідач не надав заяву про
застосування наслідків спливу
позовної давності до вимог в частині
стягнення пені, у суду немає підстав
для її застосування.

Перевіривши в судовому засіданні
наданий позивачем розрахунок пені,
судом встановлено, що розрахунок пені
позивачем виконаний не вірно,
позивачем допущено помилку при
визначенні періоду, за який
нараховується пеня по видатковій
накладній № 3700 від 24.05.2012 р., та
арифметичні помилки при підрахунку
розміру пені.

Фактично у спірних правовідносинах
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає 587,94 грн. пені.

Однак, оскільки судом спір вирішується
в межах заявлених позовних вимог,
зменшення розміру позовних вимог у
відповідності до ч. 4 ст. 22 ГПК України є
гарантованим процесуальним законом
правом позивача до прийняття рішення
по справі, а позивачем заявлено до
стягнення 308,83 грн. пені, то судом
позовні вимоги в цій частині
задовольняються в межах суми,
заявленої позивачем.

У відповідності до положень чинного
законодавства захист цивільних прав
здійснюється, зокрема, шляхом
стягнення з особи, яка порушила право,
завданих збитків, а у випадках
передбачених законодавством або
договором, неустойки (штрафу, пені), а
також інших засобів передбачених
законодавством.

До інших засобів захисту цивільних
прав, у відповідності до ст. 625 ЦК
України, відноситься втрати від
інфляції грошових коштів.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вже зазначалося раніше умовами п. 6.1
Договору сторони передбачили сплату
річних відсотків в розмірі 30 %.

Сума 30 % річних за прострочку оплати
поставленого товару, згідно розрахунку
позивача, становить 4520,96 грн.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Перевіривши в судовому засіданні
наданий позивачем розрахунок річних
відсотків, судом встановлено, що
розрахунок 30 % річних за неналежне
виконання грошових зобов'язань за
Договором № 24-12 від 01.02.2012р. позивачем
виконаний вірно.

Таким чином, вимога про стягнення з
відповідача 30 % річних за несвоєчасну
оплату поставленого товару в сумі 4520,96
грн. є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у
судовому розгляді справи не
скористався, письмових пояснень не
надав, проти позову не заперечив,
доказів погашення заборгованості у
повному обсязі суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає
вимоги позивача про стягнення з ТОВ
«Лазер» 7925,00 грн. основного боргу, 308,83
грн. пені та 4520,96 грн. 30 % річних
обґрунтованими, заснованими на законі,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
враховуючи міру та ступінь вини кожної
із сторін у доведені спору до суду,
судові витрати покладаються на
відповідача, оскільки спір доведено до
суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 44, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Торгового дому «Пальміра»
Дочірнього підприємства Компанії
«Палма Груп С.А.» /Швейцарія/, Одеська
область, Біляївський район до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лазер», м. Запоріжжя
про стягнення 7925,00 грн. основного боргу
за договором № 24-12 від 01.02.2012 р., 308,83 грн.
пені та 4520,96 грн. 30 % річних
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лазер», (юридична
адреса: 69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна,
буд. 20-А, к. 21, ) на користь
Торгового дому «Пальміра» Дочірнього
підприємства Компанії «Палма Груп С.А.»
/Швейцарія/, (65031, Одеська область,
Біляївський район, 1665 км автошляху
Санкт-Петербург - Київ - Одеса, ) 7925 (сім тисяч дев'ятсот
двадцять п'ять) грн. 00 коп. основного
боргу, 308 (триста вісім) грн. 83 коп. пені,
4520 (чотири тисячі п'ятсот двадцять) грн.
96 коп. 30 % річних та 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК
України "04" серпня 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційнимгосподарським
судом.