ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014 р.
Справа № 910/10593/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Аудиторська фірма
"Аналітик" (вул. Хрещатик, буд. 44, м. Київ,
01001; зареєстрована адреса
місцезнаходження: вул. Чигоріна, буд.
57А, Печерський район, м. Київ,01042)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_2 37603; АДРЕСА_1, 37600)

про стягнення 4494,26 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Тарантаєв І.А. (дов. № 1 від
15.07.2014р.)

від відповідача: не з"явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення 4494,26 грн., у тому числі 4282,60
грн. заборгованості за договором
оренди нежитлового приміщення від
27.11.2013р. та 211,66 грн. - штрафних санкцій.

Позивач на підставі ст. 22 ГПК України
надав заяву про зменшення розміру
позовних вимог в частині стягнення
штрафних санкцій та про збільшення
розміру позовних вимог в частині
стягнення заборгованості за
комунальні послуги і прохає стягнути з
відповідача 4474,35 грн. Згідно доданого
розрахунку дана сума складається з 3120,00
грн. - боргу з орендної плати за лютий
2014р. та 1204,60 грн. боргу з відшкодування
витрат на комунальні послуги за
договором оренди нежитлового
приміщення від 27.11.2013р., 149,75 грн. - пені
за несвоєчасну сплату орендної плати
(а.с.120, 41-42, 43).

Ухвалою суду від 17.07.2014р. судом прийнято
вказану заяву (а.с.124-125).

Про час та місце розгляду справи
відповідач повідомлений належним
чином, що підтверджується поштовими
повідомленнями від 11.06.2014р., від 01.07.2014р.,
а також розпискою відповідача від
17.07.2014р. (а.с. 26, 36, 128).

Відповідачем через засоби
факсимільного зв'язку подано
клопотання від 29.07.2014р. про відкладення
розгляду справи в зв'язку з зайнятістю
відповідача в іншому судовому
засіданні.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

В даному випадку явка представників
сторін обов'язковою не визнавалася, їх
відсутність не перешкоджає вирішенню
спору; про час і місце слухання справи
відповідач був повідомлений належним
чином та засвоєчасно; надання
повноважень на представництво
інтересів сторони в процесі не
обмежено будь-яким певним колом осіб;
дана справа порушена судом 11.06.2014р., з
цього часу відповідач не був
позбавлений права подати суду відзив
та додаткові докази поштою, а тому
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.

В судовому засіданні 29.07.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Приватним акціонерним товариством
"Аудиторська фірма "Аналітик"
(позивачем) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(відповідачем) був укладений договір
оренди нежитлового приміщення від
27.11.2013р. (далі - Договір; а.с.11-15).

За умовами п. 1.1 Договору позивач, як
орендодавець передає відповідачу
(орендарю) в строкове платне
користування нежитлове приміщення, яке
знаходиться у АДРЕСА_3, 3 поверх,
загальною площею 13 кв.м., яка
складається з 10,9 кв.м. основної площі та
1,1. кв.м. площі загального користування,
а також майно, яке знаходиться у
вказаному приміщенні та призначено для
використання орендарем під час строку
оренди, а орендар зобов'язався прийняти
це майно та своєчасно сплачувати
орендну плату та після припинення
цього договору повернути орендоване
майно орендодавцеві в належному стані.

Вказане приміщення належить
позивачеві на праві власності, що
підтверджується нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 30.12.2003р. та
реєстраційним посвідченням Київського
міського бюро технічної
інвентаризації від 23.01.2004р. № 1352п,
договором купівлі-продажу нежитлового
приміщення при викупі від 29.12.2000р. № 741
та реєстраційним посвідченням
Київського міського бюро технічної
інвентаризації від 18.01.2001р. № 1352п,
договором купівлі-продажу нежитлового
приміщення комунальної власності від
27.03.2002р. № 833 та реєстраційним
посвідченням Київського міського бюро
технічної інвентаризації від 11.04.2002р. №
1352п (а.с.95-107).

За п. 1.5 Договору приміщення
передається орендареві за актом
приймання-передачі.

Орендоване приміщення загальною
площею 10,9 кв.м. було передано
відповідачу, що підтверджується актом
прийому-передачі в оренду нежитлового
приміщення від 27.11.2013р. (а.с.16).

В п. 3.1.1 Договору встановлено орендну
плату в розмірі 3120,00 грн. на місяць.

За п. 3.2 Договору орендна плата
сплачується щомісячно до 5 числа
поточного місяця, у безготівковій
формі шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок орендодавця
та підставі рахунку орендаря.

За п. 3.4 Договору витрати, що включають
водопостачання, опалення,
електроенергію, телефонний зв'язок
сплачуються орендарем окремо,
відповідно до виставлених
орендодавцем рахунків протягом трьох
робочих днів з дня їх виставлення,
пропорційно орендованій площі.

Як зазначає позивач у позові листом від
27.02.2014р. відповідач повідомив позивача
про припинення договору оренди в
односторонньому порядку.

За п. 5.2. Договору сторони мають право
припинити його дію в односторонньому
порядку за умови письмового
повідомлення про це іншої сторони не
менше ніж 30 календарних днів.

Листом від 07.04.2014р. за №42/4 позивач
направила відповідачу повідомлення
про припинення договору в
односторонньому порядку на підставі п.
5.2 Договору, що підтверджується
поштовою квитанцією № 0733 від 11.04.2014р.
(а.с.17-18).

За користування орендованим
приміщенням за лютий 2014р. відповідач
мав сплатити позивачеві 3120,00 грн.
згідно рахунку - фактури №2/2014р. (а.с.19).

Відповідач заборгованість з орендної
плати не сплатив.

Відповідно до п. 3.4. Договору позивач
нарахував відповідачеві до
відшкодування витрати за комунальні
послуги за період грудень 2013 р. - лютий
2014 р. на загальну суму 1204,60 грн. (у тому
числі водопостачання - 4,09грн., опалення
- 641,60 грн., електроенергію - 231,26 грн.,
телефонний зв'язок - 63,65 грн., прибирання
- 105,60грн., ремонт комп'ютерів - 158,40грн.);
(розрахунок - а.с.41-42).

При цьому в п. 1.3 та п.3.4. Договору
сторонами було узгоджено проведення
відповідачем відшкодування вартості
послуг лише з водопостачання, опалення,
електроенергії, телефонного зв'язку.

За умовами Договору відповідач не брав
на себе зобов'язань по відшкодуванню
вартості послуг з прибирання та
ремонту комп'ютерів.

Отже, відповідно до п. 3.4. Договору за
грудень 2013 р. - лютий 2014 р. відповідач
повинен був відшкодувати позивачеві
витрати за комунальні послуги за
період грудень 2013 р. - лютий 2014 р. на
загальну суму 940,60 грн. (у тому числі
водопостачання - 4,09 грн., опалення - 641,60
грн., електроенергія - 231,26 грн.,
телефонний зв'язок - 63,65 грн.);
(розрахунок а.с.41-42)

На оплату відшкодування комунальних
послуг позивач виставив відповідачу
відповідні рахунки-фактури № 1/2014 від
28.02.2014р., № 2/2014 від 28.02.2014р., № 3/2014 від
03.03.2014р. (а.с.20-22).

Факт надання комунальних послуг
позивачу підтверджується договорами з
комунальними організаціями: договором
№ 445 від 01.07.2002р. , №600 від 01.01.2004р. про
надання послуг на теплопостачання та
технічне обслуговування і утримання
внутрішньо будинкових інженерних
систем ЦО, ГВП та їх абонентських
уводів, додатковою угодою до Договору
від 24.05.2001р. №21655 про постачання
електроенергії, договором № 02058/5-10 від
14.03.2003р. на послуги водопостачання та
водовідведення; рахунками комунальних
підприємств та платіжними дорученнями,
які свідчать про оплату цих послуг
позивачем комунальним підприємствам
(а.с.45-94).

Відшкодування вартості комунальних
послуг відповідач не провів.

Листом від 07.04.2014 р. за №42/4 позивач
направив відповідачу лист-вимогу про
сплату заборгованості за оренду
приміщення та комунальних платежів
(а.с.17-18).

Однак, відповідач витрат по
комунальним платежам не здійснив.

Отже, заборгованість відповідача з
відшкодування вартості комунальних
послуг, наданих за грудень 2013 р. - лютий
2014 р. становить 940,60 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

У відповідності до ст.174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог ст. ст. 626-629 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.
Зазначені положення викладені і в ст.193
ГК України.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В заяві від 29.07.2014р. позивач повідомив
суду про те, що ним зроблено запити до
Київської міської державної
адміністрації та київської
торгово-промислової палати щодо
визнання форс-мажорними обставин, що
відбувалися у м. Києві на вул.
Грушевського та на Майдані та
невідповідність руху транспорту
встановленим графікам.

Проте орендоване приміщення
знаходиться за іншою адресою, і згідно
пояснень позивача від 29.07.2014р. доступ до
вказаного приміщення був відкритий,
події, що відбувалися були значно далі
і не перешкоджали доступу до будівлі; у
цій же будівлі знаходиться офіс
позивача, протягом всього часу
працівники позивача виходили на
роботу; тобто орендоване приміщення
могло використовуватися.

В ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Жодного доказу в підтвердження
неможливості користування орендованим
приміщенням чи доказів заявлення
позивачеві претензій щодо недопуску до
орендованого приміщення відповідач
суду не надав.

Відповідно до ст. 4-3, ст. 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування
вищевикладеного, доказів сплати боргу
відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги в частині
стягнення 3120,00 грн. боргу з орендної
плати та 940,60 грн. з відшкодування
комунальних послуг є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Вимоги щодо стягнення вартості
комунальних послуг з прибирання у сумі
105,60грн. та ремонт комп'ютера у сумі 158,40
грн. задоволенню не підлягають,
оскільки оплата вказаних витрат не
передбачена умовами договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язань настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України, визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п.4.6. Договору у разі
несвоєчасної оплати оренди орендар
зобов'язується виплатити штраф у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожний
день прострочення.

Враховуючи, що умовою нарахування
даної неустойки сторони визначили
обчислення у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, за положеннями
ч. 3 ст. 549 ЦК України визначена в п. 4.6
Договору неустойка фактично є пенею.

За період 06.02.2014 р. - 30.05.2014р. позивачем
нараховано 149,75 грн. пені (урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог); (а.с.43). Правильність розрахунку
перевірена судом.

Отже, позовні вимоги в частині
стягнення 149,75 грн. пені підлягають
задоволенню.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що у разі
прийняття судом зміни (у бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення. За п. 4.6 цієї Постанови
зменшення позивачем суми позову не є
відмовою від позову. В такому випадку
припинення провадження в частині
зменшення відповідної суми не
здійснюється, - про таке зменшення
зазначається в описовій частині
судового рішення, а предметом спору
залишається вимога про стягнення суми
в зменшеному розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

В разі добровільного виконання рішення
суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 37603; АДРЕСА_1, 37600,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Аудиторська фірма
"Аналітик" (вул. Хрещатик, буд. 44, м. Київ,
01001; зареєстрована адреса
місцезнаходження: вул. Чигоріна, буд.
57А, Печерський район, м. Київ, 01042;
ідентифікаційний код 14274505) 3120грн. 00 коп.
боргу з орендної плати, 940грн. 60 коп.
боргу з відшкодування витрат на
комунальні послуги, 149грн. 75 коп. пені,
1717грн. 38 коп. витрат зі сплати судового
збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано:
30.07.2014р.

Суддя
Т. М. Безрук