ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2014 р.
Справа № 914/514/14

Текст

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді
Бойко С. М.

суддів
Бонк Т. Б.

Юрченко Я. О.

при секретарі Томкевич Н.,

з участю представників:

позивача з'явився,

відповідача з'явився,

розглянув апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м. Київ, № 14/2-209 від
28.03.2014 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 25.03.2014 року,
суддя Н.Мороз

у справі № 914/514/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз", м. Львів

про визнання недійсним
одностороннього правочину публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" - заяви №6 (вих. №06-8292 від
30.12.2013р.) про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Львівської області від 25.03.2014 року у
справі №914/514/14 в позові Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" про визнання недійсним
одностороннього правочину публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" - заяви №6 (вих. №06-8292 від
30.12.2013р.) про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог відмовлено.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", не погоджуючись з
рішенням господарського суду
Львівської області від 25.03.2014р.,
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить його скасувати та
прийняти нове, яким позов задоволити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт зазначає, що рішення
суду першої інстанції винесене з
неповним з'ясуванням обставин, що мали
значення для справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та недоведеністю
обставин, що мали значення для справи.
Зокрема зазначає, що відсутність
підписання обома сторонами договору
акту приймання-передачі природного
газу (або затримка їх підписання) не є
свідченням відсутності факту
постачання такого газу відповідачу.
Відтак, на думку позивача, вимоги
відповідача є безпідставними, тобто
такими, що об'єктивно не існують,
відповідно є не однорідними з вимогами
позивача до відповідача щодо стягнення
439409, 35 грн. згідно наказу
господарського суду Львівської
області № 914/2608/13 від 03.09.2013 року, а тому
не можуть бути зарахованими.

В свою чергу відповідачем було подано
відзив на апеляційну скаргу, в якому
останній заперечував доводи апелянта,
просив рішення господарського суду
Львівської області від 25.03.2014 року у
справі №914/514/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення. При
цьому зазначив, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, оскільки
станом на день розгляду справи судом
першої інстанції, позивачем не
повернуто відповідачу та не надано
суду належним чином підписаних та
скріплених печаткою актів приймання -
передачі природнього газу за період
січень - березень 2013 року до договору №
13-260 -Н від 04.01.2013 року, а також не надано
вмотивованої відмови від підписання
таких актів.

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав свою апеляційну
скаргу, просив суд скасувати рішення
господарського суду Львівської
області від 25.03.2014 року та прийняти
нове, яким задоволити позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" про визнання недійсним
одностороннього правочину публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" - заяви №6 (вих. №06-8292 від
30.12.2013р.) про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог.

Окрім того, в судовому засіданні від
23.07.2014 року, представником позивача
було подано клопотання про долучення
до матеріалів справи акти приймання -
передачі природнього газу від 25.06.2014
року, які були належним чином підписані
сторонами договору. Дане клопотання
було задоволено, документи долучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив доводи апелянта, з
мотивів наведених у відзиві на
апеляційну скаргу, просив рішення
господарського суду Львівської
області від 25.03.2014 року залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. Щодо долучених до справи
актів приймання - передачі природнього
газу від 25.06.2014 року, відповідач вказав,
що дані акти не можуть вплинути на
розгляд даної апеляційної скарги,
оскільки нарахування проводились
згідно договору та законодавства
України, а підписання актів приймання -
передачі природнього газу не звільняє
позивача від відповідальності.

Розглянувши наявні в справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Львівської області слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" (відповідач по справі) заявою
№6 (вих.№06-8292 від 30.12.2013р.) повідомило
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз Україна" (позивач по справі)
про припинення зобов'язання щодо
сплати заборгованості на суму 439409,35
грн. згідно наказу господарського суду
Львівської області №914/2608/13 від
03.09.2013р.на користь позивача
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, шляхом зменшення дебіторської
заборгованості останнього зі сплати 0,1%
пені за прострочення виконання
негрошового зобов'язання, що виникла на
підставі договору №13-260-Н від 04.01.2013р.

Вважаючи зазначений правочин
необґрунтованим, ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз Україна"
звернулось до суду із позовом про
визнання його недійсним з підстав
суперечності чинному законодавству.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Зокрема, відповідно ч.1 ст.203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ст.203 ГК України та ст.601
ЦК України, одним зі способів
припинення зобов'язання, в тому числі й
господарського, є зарахування
зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав, а також вимог,
строк виконання яких не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги. Для зарахування зустрічних
вимог достатньо заяви однієї із сторін.
Припинення зобов'язання зарахуванням є
одностороннім правочином в розумінні
ч.3 ст.202 ЦК України.

Як зазначено місцевим господарським
судом, що для відповідності
оспорюваного правочину вимогам закону,
необхідно з'ясувати наявність
зустрічних зобов'язань, тобто таких, за
якими сторони беруть участь у двох
зобов'язаннях, і при цьому кредитор в
одному зобов'язанні є боржником в
іншому зобов'язанні, встановити
однорідність вимог за такими
зобов'язаннями та визначити строк
пред'явлення таких вимог до виконання.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
зобов'язання вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Однією з підстав виникнення
зобов'язань, згідно ст.11 ЦК України,
зокрема є договори та інші правочини.

Згідно рішення господарського суду
Львівської області, залишеним в силі
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 27.08.2013р. та
постановою Вищого господарського суду
України від 12.11.2013р., а також наказу
господарського суду Львівської
області №914/2608/13 від 03.09.2013р. ПАТ по
газапостачанню та газифікації
"Львівгаз" має заборгованість перед ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" у розмірі 439 409,
35 грн.

Відповідно до ст.174 ГК України, однією з
підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи
04.01.2013 року між публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (позивач, за
договором - продавець) та публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" (відповідач, за договором -
покупець) укладено договір №13-260 - Н
на купівлю - продаж природного газу.

Відповідно до умов зазначеного
договору, продавець зобов'язувався
передати у власність покупця природний
газ, а покупець зобов'язується прийняти
та оплатити газ на умовах договору (п.
1.1). Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу (п. 3.3). Не
пізніше 5-го числа, місяця наступного за
місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печаткою
покупця два примірники акта приймання -
передачі газу, в якому зазначаються
фактичні обсяги використаного газу,
його фактична ціна та вартість.
Продавець, не пізніше 8-го числа місяця
наступного за місяцем продажу газу,
зобов'язується повернути покупцеві
один примірник, підписаного
уповноваженим представником та
скріпленого печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акту (п. 3.4).

Як зазначено у позовній заяві, на
виконання умов договору позивачем
фактично надано відповідачу природний
газ, що підтверджується актами
приймання - передачі природного газу
ПАТ "Львівгаз".

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору відповідачем
08.02.2013 року надіслано на адресу
позивача підписані та скріплені
печатками "ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" акти
приймання-передачі природного газу до
договору на купівлю - продаж природного
газу №13-260 -Н від 04.01.2013 року за січень 2013
року, 07.03.2013р.- акти приймання-передачі
природного газу за лютий 2013 року,
09.04.2013р.- за березень 2013 року для
бюджетних установ, для релігійних
організацій та для населення. З
відміток на повідомленнях про вручення
поштових відправлень вбачається, що
зазначена кореспонденція адресатом
отримана. Однак, позивачем - ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" - зазначені акти не
підписано.

Не подано також доказів підписання
позивачем повторно надісланих
відповідачем актів приймання-передачі
природного газу до договору
купівлі-продажу природного газу №13-260-Н
від 04.01.2013р. за січень-березень 2013 року,
датованих 29.11.2013р., підписаних ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" та скріплених печаткою
товариства.

Крім того суд зазначає, що внесені
10.07.2013р. зміни згідно додаткової угоди
№1 до договору купівлі-продажу
природного газу №13-260-Н від 04.01.2013р.,
зокрема п.2.1 ст.2 "Кількість та якість
газу" викладено в редакції з
урахуванням обсягів газу, фактично
отриманого відповідачем в
січні-березні 2013 року у відповідності
до актів приймання-передачі природного
газу, що свідчить про прийняття
позивачем цих актів до уваги. Проте
такі акти залишились непідписаними та
неповернуті контрагенту, відповідно до
умов договору.

На адресу ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
надіслано претензію ПАТ "Львівгаз"
№06-7775 від 02.12.2013р., в якій зазначено що в
січні-березні 2013 року недопоставлено
природній газ, що свідчить про
неналежне виконання контрагентом
зобов'язання за вищевказаним
договором, а відтак відповідачем
проведено нарахування штрафних
санкцій у відповідності до ст.231 ГК
України.

Відповідно до п.8.3 Постанови НКРЄ "Про
затвердження порядку доступу та
приєднання до єдиної газотранспортної
системи України" №420 від 19.04.2012 року,
приймання-передача газу від
газотранспортного підприємства (ГТП)
або газодобувного підприємства (ГДП) до
газопостачального підприємства (ГП)
відбувається в точках комерційного
обліку газу на газорозподільній
станції (ГРС) і оформлюється актами
приймання-передачі, що підписуються
представниками цих підприємств не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
звітним.

Відповідно до п.8.5 зазначеної Постанови
НКРЄ, до 5-го числа місяця, наступного за
звітним, ГП, ГТП та ГДП разом з
постачальниками газу та споживачами
оформляють, підписують та скріплюють
печатками акти приймання-передачі
газу.

Відповідно до п. 8.7 Постанови НКРЄ №420,
акти приймання-передачі газу є
підставою для розрахунків.

Однак, станом на день розгляду справи,
позивачем (продавцем) не повернуто
відповідачу (покупцю) та не надано суду
належним чином підписаних та
скріплених печаткою актів приймання -
передачі природного газу до договору
№13-260 - Н від 04.01.2013 року, а також не
надано вмотивованої відмови від
підписання таких актів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, позивач - ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
не виконало взяті на себе зобов'язання
згідно договору №13-260 - Н від 04.01.2013
року щодо підписання актів приймання -
передачі природного газу, та
відповідно не виконало зобов'язання
щодо передачі відповідачу природного
газу за цим договором.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновками місцевого
господарського суду, що п.6.5 договору
фактично передбачено можливість
внесення покупцем авансових платежів,
однак, відповідно до п.3.4 договору,
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами є підписані акти
приймання-передачі газу. Зазначене
положення відповідає п.8.7 Постанови
НКРЕ №420.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору. За умовами ст.629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Зважаючи на те, що ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" не мало змоги оплатити газ на
умовах договору та провести остаточний
розрахунок за поставлений газ,
відсутність підписаних актів, суд
дійшов висновку про прострочення та
неналежне виконання ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" зобов'язання за договором від
04.01.2013р. Враховуючи наведені обставини
суд вважає правомірним нарахування
позивачу штрафних санкцій згідно ст.231
ГК України та процентів.

10.01.2014р. на адресу НАК "Нафтогаз України"
надійшла заява №6 від ПАТ "Львівгаз"
(вих. №06-8292 від 30.12.2013р.) про припинення
зобов'язань зарахуванням зустрічним
позовних вимог.

У своїй позовній заяві ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" вважає вимоги
відповідача безпідставними, такими, що
об'єктивно не існують, а також
неоднорідними з вимогами позивача, а
тому на думку останнього вони не можуть
бути зарахованими.

Однак, колегія суддів зазначає, що
правильність розрахунку
вищезазначених штрафних санкцій
позивачем не заперечувалась,
контррозрахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" не подавався. Доказів
невідповідності нарахованих штрафних
санкцій та процентів нормам
матеріального права суду не подано.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно заяви №6 вих. №06-8292 від 30.12.2013
року про припинення зобов'язання
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, відповідач зменшив дебіторську
заборгованість перед позивачем в
розмірі 0,1% пені за прострочення
виконання позивачем негрошового
зобов'язання, що виникла на підставі
договору №13-260 - Н від 04.01.2013 року на
суму 439 409, 35 грн. та, відповідно,
зменшив кредиторську заборгованість
перед позивачем згідно наказу
Господарського суду Львівської
області від 03.09.2013р. № 914/2608/13 на суму 439
409, 35 грн.

Відтак, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач має заборгованість
перед позивачем у розмірі 439 409, 35 грн.
відповідно до наказу господарського
суду Львівської області від 03.09.2013р. №
914/2608/13, в свою чергу позивач має
заборгованість перед відповідачем по
договору №13-260 - Н від 04.01.2013р. у
розмірі 32 998 615,11 грн. Окрім цього,
відповідно до умов договору №13-260 - Н
від 04.01.2013 року термін виконання
зобов'язання по сплаті штрафних
санкцій не вказаний, що свідчить про
зрілість таких вимог.

Статтею 601 ЦК України встановлено
такий спосіб припинення зобов'язання
як зарахування зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. При цьому,
зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

Згідно ст. 602 ЦК України не
допускається зарахування зустрічних
вимог:

1) про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю;

2) про стягнення аліментів;

3) щодо довічного утримання (догляду);

4) у разі спливу позовної давності;

5) в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Відтак, виходячи з вищенаведеного
апеляційна інстанція погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що
на момент вчинення правочину
передбачених ст.602 ЦК України умов, за
яких зарахування зустрічних вимог не
допускається, не встановлено. У зв'язку
з наведеним вірним заява ПАТ "Львівгаз"
№6 про припинення зобов'язання
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог (вих. №06-8292 від 30.12.2013р.)
відповідає вимогам законодавства,
відтак позовна вимога про визнання її
недійсною є необґрунтованою.

Щодо долучених до матеріалів справи
актів приймання - передачі природнього
газу від 25.06.2014 року, які були належним
чином підписані сторонами договору та
скріпленні печатками, то колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду зазначає, що вони
ніяким чином не можуть вплинути на
розгляд даної справи, оскільки були
підписані після винесення рішення
судом першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд, вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте, з урахуванням всіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" відмовити.

2. Рішення господарського суду
Львівської області від 25.03.2014 року у
справі № 914/514/14 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на
адресу місцевого господарського

суду.

Повний текст постанови
виготовлений 28.07.2014 р.

Головуючий суддя
Бойко С. М.

Суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Юрченко Я. О.