ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року № 927/216/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.суддів
Гончарука
П.А.
Стратієнко Л.В.з участю
представників: позивача: відповідача:
Макаренко В.А. Таран Ю.М.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське товариство
"Агродім"на рішення та
постановуГосподарського суду
Чернігівської області від 05 травня 2014
р. Київського апеляційного
господарського суду від 25 червня 2014 р.у
справі№ 927/216/14за позовомтовариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське товариство
"Агродім"дотовариства з обмеженою
відповідальністю "Носівський цукровий
завод"про стягнення 209 959,14 грн.
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 р. позивач звернувся в суд з
позовом про стягнення з відповідача 209
959,14 грн. боргу, з яких 204 777,97 грн.
заборгованість за надані
автотранспортні послуги з перевезення
цукрового буряка, 2 252,56 грн. - інфляційні
втрати та 2 928, 61 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 05.05.2014 року
(суддя Федоренко Ю.В.), залишеним без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
25.06.2014 р. (головуючий - Ткаченко Б.О.,
судді - Зеленін В.О., Синиця О.Ф.), у
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати постановлені
у справі судові рішення та прийняти
нове, яким позов задовольнити.

В подальшому уточнив вимоги та просив
передати справу на новий розгляд.

У відзиві на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено господарськими судами,
04.08.2010 року між сторонами було укладено
договір № 3-ю на переробку цукрових
буряків (далі - договір), за умовами
якого ТОВ "Сільськогосподарське
підприємство "Агродім" зобов'язався
поставити ТОВ "Носівський цукровий
завод" для переробки цукрові буряки
врожаю 2010 року, а останній зобов'язався
їх прийняти і переробити в готову
продукцію - цукор, патоку, жом та
передати готову продукцію ТОВ "СП
"Агродім".

Відповідно до п. 3.1 договору позивач
здійснює поставку сировини на
приймальний пункт Носівського
цукрового заводу за власний рахунок у
фізичній вазі.

Відповідно до п. 3.2 договору відповідач
здійснює доставку сировини в фізичній
вазі з приймального пункту на
цукрозавод за власний рахунок.

Згідно з п. 3.3 договору відповідач
здійснює поставку сировини, яка
передається позивачем (39% від загальної
залікової ваги зданої сировини
позивачем) з поля на приймальний пункт
цукрового заводу, яка відноситься як
оплата за переробку буряку позивачу
(п.3.3).

Відповідно до п. 4.5 розподіл між
сторонами сировини здійснюється у
співвідношенні, при якому позивачу
належить 61%, а відповідачу 39% сировини,
яка залишається як оплата за технічну
переробку сировини.

Пунктом 4.16 договору передбачено, що
після закінчення сезону переробки
цукрових буряків 2010 року сторони
зобов'язуються провести звірку і
підписати акт звірки відповідно до
якого проводяться повні розрахунки між
сторонами.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ТОВ
"СП "Агродім" були надані ТОВ
"Носівський цукровий завод"
автотранспортні послуги з перевезення
цукрового буряка з поля на приймальний
пункт цукрового заводу на загальну
суму 204 777,97 грн. А тому первісне
зобов'язання відповідача щодо поставки
(транспортування) сировини з поля на
приймальний пункт цукрового заводу (39%
від загальної залікової ваги зданої
сировини позивачем) було замінено на
зобов'язання відповідача відшкодувати
позивачу витрати, які останній поніс з
транспортуванням цієї частки власної
сировини з поля на приймальний пункт
цукрового заводу.

На підтвердження вищезазначеного,
позивачем були надані
товарно-транспортні накладні:

від 23.09.10 № 706502, 24.09.10 №706511, 28.09.10 № 706559,
29.09.10 № 706573, 02.10.10 № 706573, 05.10.10 № 706660,
08.10.10 № 706675, 14.10.10 № 706716, 706657, 18.10.10 № 706728,
22.10.10 № 70675022.09.10 № 706951, 23.09.10 № 706501, 25.09.10
№ 706519, 706528, 27.09.10 № 706546, 28.09.10 № 706560, актів
виконаних робіт від 15.10.10, 01.11.10, 29.09.10
(перевізник ОСОБА_5.);

товарно-транспортних накладних від
15.10.10 № 706729, 22.10.10 № 706852, 25.10.10 № 706855,
29.10.10 № 706870, 29.10.10 № 706568, 30.09.10 № 706581, 02.10.10
№ 706593, 03.10.10 № 706635, 04.10.10 № 706645, 05.10.10 №
706662, 08.10.10 № 706674, 10.10.10 № 706686, 11.10.10 № 706698,
12.10.10 № 706704, 14.10.10 № 706722, 21.09.10 № 715053,
22.09.10 № 715062, 24.09.10 № 706503, 706513, 25.09.10 № 706521,
26.09.10 № 706532, 27.09.10 № 706543, 28.09.10 № 706558,
актів виконаних робіт від 01.11.10, 15.10.10,
29.09.10 (перевізник ОСОБА_6.);

товарно-транспортних накладних від
20.09.10 № 706736, 22.10.10 № 706747, 23.10.10 № 706857,
25.10.10 № 706859, 29.09.10 № 706570, 30.09.10 № 706585, 03.10.10
№ 706631, 04.10.10 № 706646, 06.10.10 № 706664, 10.10.10 №
706693, 11.10.10 № 706700, 14.10.10 № 706714, 23.09.10 № 715061,
25.09.10 № 706508, 27.09.10 № 706536, 28.09.10 № 706550,
актів виконаних робіт від 01.11.10, 15.10.10,
29.09.10 (перевізник ОСОБА_7.);

товарно-транспортних накладних від
29.09.10 № 706563, 06.10.10 № 706665, 08.10.10 № 706677,
11.10.10 № 706690, 12.10.10 № 706705, 13.10.10 № 706719, 11.10.10
№ 706696, 09.10.10 № 706683, 06.10.10 № 706667, 05.10.10 №
706650, 03.10.10 № 706637, 30.09.10 № 706580, 01.10.10 № 706592,
29.09.10 № 706569, 01.10.10 № 706591, 05.10.10 № 706801,
18.10.10 № 706735, 20.10.10 № 706739, 25.10.10 № 706744, 26.10.10
№ 706860, 706864, 24.10.10 № 706748, 20.10.10 № 706741, 18.10.10
№ 706734, актів виконаних робіт від 15.10.10,
01.11.10 (перевізник ОСОБА_8.);

товарно-транспортних накладних від
29.09.10 № 706567, 30.09.10 № 706582, 02.10.10 № 706597,
03.10.10 № 706636, 706718, 04.10.10 № 706649, 06.10.10 № 706666,
12.10.10 № 706706, 15.10.10 № 706725, 30.10.10 № 706873,
25.10.10 № 706856, 22.10.10 № 706851, 22.09.10 № 706751, 26.09.10
№ 706523, 27.09.10 № 706542, 28.09.10 № 706556, актів
виконаних робіт від 15.10.10, 01.11.10, 29.09.10
(перевізник ОСОБА_9.);

товарно-транспортних накладних від
07.10.10 № 706671, 12.10.10 № 706702, акта виконаних
робіт від 27.10.10 (перевізник ОСОБА_10.);

товарно-транспортних накладних від
15.10.10 №706733, 29.09.10 №706571, 02.10.10 № 706627, 03.10.10
№ 706638, 04.10.10 № 706647, 06.10.10 № 706663, 08.10.10
№706678, 09.10.10 № 706688, 11.10.10 № 706694, 13.10.10 №706707,
14.10.10 № 706720, 21.09.10 № 715054, 23.09.10 № 706953, 24.09.10
№ 706509, 25.09.10 № 706520, 26.09.10 № 706535, 28.09.10 №
706551, актів виконаних робіт від 01.11.10,
15.10.10, 29.09.10 (перевізник ОСОБА_11.);

товарно-транспортної накладної від
16.10.10, акта виконаних робіт від 18.10.10
(перевізник ОСОБА_12.).

25.07.13 року позивачем направлено на
адресу відповідача претензію № 0203 на
підставі договору, акту
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ 3 від 22.02.11 на суму 204 777,97 грн.,
відповіді на яку відповідач не надав.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий господарський суд, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що умовами договору
сторони не передбачили відшкодування
відповідачем здійснених позивачем
витрат на перевезення цукрового буряку
з поля на приймальний пункт цукрового
заводу, а твердження позивача, що
первісне зобов'язання відповідача щодо
поставки (транспортування) сировини з
поля на приймальний пункт цукрового
заводу було замінено на зобов'язання
відповідача відшкодувати позивачу
витрати, які останній поніс з
транспортуванням власної сировини з
поля на приймальний пункт цукрового
заводу, є таким, що не відповідає
дійсності.

Крім того, на виконання п. 3.3 договору,
відповідачем також здійснювалось
перевезення цукрового буряку, що
підтверджується товарно-транспортними
накладними на а.с. 2-124 т.5, а.с. 30-34, 54-82 т.3
та договорами оренди транспортних
засобів (т.3 а.с. 83-87).

Проте, погодитися з такими висновками
суду повністю неможливо, оскільки суд
дійшов до них внаслідок порушення
вимог ст. 43 ГПК України щодо всебічного,
повного і об'єктивного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
та не звернув уваги на те, що вказані
накладні, виходячи з кілометражу,
вказаного в них, підтверджують
виконання відповідачем зобов'язань за
п.3.2 договору - доставку сировини з
приймального пункту на цукровий завод.

Разом з тим, суд не з'ясував чим
підтверджується виконання
відповідачем своїх зобов'язань за п.3.3
договору щодо доставки за власний
рахунок з поля до приймального пункту
заводу 39% сировини від загальної
залікової ваги зданої позивачем
сировини та не звернув уваги, що згідно
п.6.6 договору сторона, яка порушила цей
договір, зобов'язана відшкодувати
збитки, завдані таким порушенням,
незалежно від вжиття іншою стороною
будь-яких заходів щодо запобігання
збиткам або зменшення збитків, окрім
випадків, коли остання своїм винним
діянням сприяла настанню або
збільшенню збитків.

Слід зазначити, що збирання урожаю
цукрових буряків є сезонним, причому
обмеженим і погодними умовами,
процесом, несвоєчасність виконання дій
в якому, в тому числі вивезення буряків
з поля, може тягнути за собою збитки у
зв'язку з перетворенням їх у непридатну
для переробки сировину.

За таких обставин суд мав більш
ретельно дослідити обставини справи,
виконання сторонами своїх обов'язків
за договором та, зокрема, належне
виконання обов'язків кожною з сторін.

На підтвердження загальної залікової
ваги зданої сировини позивач надав
реєстр товарно-транспортних накладних,
а тому при наявності заперечень зі
сторони відповідача, суд мав
витребувати у нього дані щодо
загальної залікової ваги зданої
сировини за спірним договором та
докази того, що вивезення 39% її з поля
до приймального пункту цукрозаводу
було здійснено саме відповідачем.

Враховуючи викладене, постановлені у
справі судові рішення не можна визнати
законними і обгрунтованими, а тому вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд.

При новому розгляді спору суду слід
врахувати викладене вище та мати на
увазі, що під підставами позову, які
згідно з ст. 22 ГПК України може
визначити лише позивач, слід розуміти
обставини, якими обгрунтовуються
позовні вимоги, а не самі по собі
посилання позивача на певну норму
закону, яку суд може замінити, якщо її
не поширюється на дані правовідносини.

І при встановленні факту виконання
позивачем обов'язку відповідача щодо
перевезення з поля до приймального
пункту 39% сировини (п.3.3договору),
з'ясувати чи не є витрати, понесені
позивачем на перевезення цієї сировини
збитками, які відповідач повинен
відшкодувати в силу п.6.6 договору.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119- 11112 ГПК України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське товариство
"Агродім" задовольнити.

Рішення Господарського суду
Чернігівської області від 05 травня 2014
року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 25
червня 2014 року у справі за № 927/216/14
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі суду.

Головуючий, суддя М. ОстапенкоСуддя
П. ГончарукСуддя Л. Стратієнко