ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.14р. Справа № 922/973/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРІКА-М", с.
Вільхуватка Харківської області

до відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АГРОФАРМАХІМ", м.
Дніпропетровськ

відповідача-2: Державного підприємства
"КОНЯРСТВО УКРАЇНИ", м. Київ в особі
філії "Лозівський кінний завод № 124
Державного підприємства "КОНЯРСТВО
УКРАЇНИ", с. Кінне Харківської
області

про стягнення 290 262,47 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АГРІКА-М" звернулося
до господарського суду Харківської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АГРОФАРМАХІМ" та Державного
підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" в
особі філії "Лозівський кінний завод №
124 Державного підприємства "КОНЯРСТВО
УКРАЇНИ" про солідарне стягнення
заборгованості у сумі 290 632,91 грн., з
яких: основний борг у сумі 274080,00 грн.,
пеня у сумі 10 644,68 грн., 3% річних у сумі 2
345,19 грн., інфляційні втрати у сумі 3 563,04
грн. Судовий збір у сумі 5 812,66 грн.
позивач просить покласти на
відповідачів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20.03.2014 року
позовну заяву було прийнято до
розгляду.

14.04.2014 року ухвалою господарського суду
Харківської області справу № 922/973/14
передано за підсудністю до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Автоматизованою системою розподілу
справу № 922/973/13 передано для розгляду
судді Коліснику І.І.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 30.04.2014
року справу №922/973/14 прийнято до свого
провадження cуддею Колісником І.І.

05.06.2014 року через канцелярію суду
представником позивача подана заява
від 29.05.2014 року про уточнення позовних
вимог, у якій позивач просить стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість у сумі 290 262,47 грн., з
яких: основний борг у сумі 274 080,00 грн.,
пеня у сумі 10 304,73 грн., 3% річних у сумі 2
314,70 грн., інфляційні втрати у сумі 3563,04
грн. Судовий збір у сумі 5 805,24 грн.
позивач просить покласти на
відповідачів.

Відповідно до пункту 3.11. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

За вказаних обставин, враховуючи зміст
поданих представником позивача
уточнень, останні за своєю правовою
природою є зменшенням розміру позовних
вимог, які враховані судом під час
розгляду справи.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
позивачем на підставі договору № 29/07-01
від 29.07.2013 року на виконання
сільськогосподарських робіт,
укладеного ним ним із Товариством з
обмеженою відповідальністю
«АГРОФАРМАХІМ», що діяло у спільних
інтересах із Державним підприємством
«Конярство України» на підставі
договору 29.03.2011 року № 2 про спільну
діяльність, були виконані роботи по
збиранню сільськогосподарських
культур на користь відповідачів, які
останніми у повному обсязі не сплачені,
у зв'язку з чим відповідачі заборгували
274 080,00 грн., на які позивачем нараховано
пеню у сумі 10 304,73 грн., 3% річних у сумі 2
314,70 грн., інфляційні втрати у сумі 3 563,04
грн.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав позовні вимоги з
наведених у ньому підстав.

У запереченнях на позов відповідач-1 -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АГРОФАРМАХІМ»
посилається на те, що Державне
підприємство "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" не
видавало йому довіреності з
повноваженнями на укладання будь-яких
господарських договорів з Товариством
з обмеженою відповідальністю
"АГРІКА-М". Договір про спільний
обробіток землі, укладений між
відповідачами, не надає повноважень
Товариству з обмеженою
відповідальністю «АГРОФАРМАХІМ»
створювати зобов'язання для Державного
підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ".

На думку відповідача-1 мета зазначеного
договору - спільний обробіток землі, а
не спільне придбання
сільськогосподарських робіт від
позивача. Також відповідач-1 зазначає,
що відсутні докази наявності
договірних відносин, які встановлюють
солідарний обов'язок. У договорі про
спільний обробіток земельної ділянки
відповідні положення про це відсутні.
Оскільки договір не укладався спільно
двома учасниками, а укладався тільки
одним учасником, то відповідач-1 вважає,
що тільки Товариство з обмеженою
відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ" має
зобов'язання за цим договором і тільки
він може бути єдиним відповідачем (а.с.
77 том 1).

Відповідач-2 - Державне підприємство
"КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" відзиву на позов не
надало.

У запереченнях від 14.07.2014 року № 156, що
надійшли до суду 15.07.2014 року засобами
електронної пошти від філії
«Лозівський кінний завод № 124»
Державного підприємства "КОНЯРСТВО
УКРАЇНИ", позов філія не визнає,
зазначаючи наступне.

Згідно договору про спільну
діяльність, укладеного між
відповідачами, відповідач-1 є
уповноваженим представником
відповідача-2 виконувати усі необхідні
юридичні дії і акти для досягнення
поставленої договірної мети, зокрема
представляти інтереси сторін по
обумовленій у договорі діяльності
перед третіми особами. Так, відповідач-2
зазначає, що відповідач-1 уклав
спільний договір як самостійна
юридична особа, а отже саме він і
повинен відповідати за своїми
зобов'язаннями.

У наданих суду копіях статуту
Державного підприємства «Конярство
України», затвердженого у новій
редакції наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 16.03.2011 року № 76 та
зареєстрованого державним
реєстратором 06.04.2011 року (номер запису
2038434), а також Положення про філію
«Лозівський кінний завод № 124»
Державного підприємства «Конярство
України» право структурного
підрозділу представляти у судах
інтереси юридичної особи у якості
сторони не передбачене. Відсутнє таке
право також і у довіреності вказаної
юридичної особи № 24 від 29.05.2014 року,
виданій на ім'я ОСОБА_1 на виконання
повноважень щодо філії (а.с. 177 - 213 том 1).

Відповідачі своїх повноважних
представників у судове засідання не
направили, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином
відповідно до вимог статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, за змістом якої ухвала про
порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою, а у разі ненадання такої
інформації - за адресою їх
місцезнаходження, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до роз'яснень Вищого
господарського суду України,
викладених в Інформаційному листі №
01-8/482 від 13.08.2008 року, до повноважень
господарських судів не віднесено
з'ясування фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних
осіб-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Направлені господарським судом на
адресу відповідача-1 судові ухвали
вручені його представнику, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи рекомендованими повідомленнями
про вручення поштового відправлення
(а.с. 95, 156, 168 том 1).

Направлені господарським судом на
адресу Державного підприємства
«Конярство України» судові ухвали
вручені його представнику, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи рекомендованими повідомленнями
про вручення поштового відправлення
(а.с. 134, 164 том 1).

Доказом вручення судових ухвал філії
Державного підприємства є також
відповідні рекомендовані
повідомлення, що знаходяться в
матеріалах справи (а.с. 136, 155 том 1).

Представник позивача у судове
засідання 15.07.2014 року не з'явився, подав
через канцелярію суду 14.07.2014 року
письмове клопотання про розгляд справи
за його відсутності та за наявними у
справі матеріалами (а.с. 160 том 1).

За таких обставин, а також беручи до
уваги, що відповідно до статті 33
Господарського процесуального України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно зі статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Розгляд справи призначався на 19.05.2014
року, 05.06.2014 року, 01.07.2014 року, 15.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 01.07.2014
року за клопотанням позивача строк
розгляду справи продовжено на
п'ятнадцять днів до 16.07.2014 року.

У судовому засіданні 15.07.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ" (далі -
Відповідач-1) та Державним
підприємством "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ", яке
діяло в інтересах філії "Лозівський
кінний завод № 124» Державного
підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" (далі -
Відповідач-2) укладено додаткову угоду
№ 2 до договору про спільний обробіток
земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 року, за
умовами якої сторони досягли згоди
викласти у новій редакції укладений
між ними договір про спільний
обробіток земельної ділянки № 2 від
29.03.2011 року. Нова редакція договору
викладена в додатку № 1 до цієї
додаткової угоди (далі - Договір про
спільну діяльність) (а.с. 66 - 70, 71 том 1).

Частиною першою статті 1130 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові.

Згідно зі статтею 1132 Цивільного
кодексу України за договором простого
товариства сторони (учасники) беруть
зобов'язання об'єднати свої вклади та
спільно діяти з метою одержання
прибутку або досягнення іншої мети.

Відповідно до пункту 1.1. договору про
спільну діяльність сторони прийняли на
себе зобов'язання з метою отримання
прибутку спільно обробляти земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення загальною площею 3786,0 га,
яка знаходиться на території
Кінненської сільської ради
Лозівського району Харківської
області, вирощувати зернові культури,
олійні культури, здійснювати оптову
торгівлю зерном, насінням та кормами
для тварин, заготівлю, виробництво та
переробку сільськогосподарської
продукції, надавати послуги у сфері
сільського господарства (здійснювати
інші необхідні види діяльності згідно
класифікатору КВЕД).

Отже, для досягнення поставленої мети -
отримання прибутку спільна діяльність
сторін за цим договором визначає не
тільки обробіток земельної ділянки,
але й вирощування на ній зернових,
олійних культур, яке логічно
передбачає нерозривно пов'язані з ним
такі наступні дії як заготівля та
переробка сільськогосподарської
продукції, щo й передбачено укладеним
між ними договором, оскільки вирощеним
може вважатися тільки той врожай, який
є зібраним, переробленим тощо.

Ведення спільних справ учасників
врегульовано cтаттею 1135 Цивільного
кодексу України.

Так, відповідно до частини першої
статті 1135 цього Кодексу під час ведення
спільних справ кожний учасник має
право діяти від імені учасників, якщо
договором простого товариства не
встановено, що ведення справ
дійснюється окремими учасниками або
спільно всіма учасниками договору
простого товариства.

Договором про спільну діяльність
сторони передбачили, що ведення справ
за даним договором здійснюється за
взаємною згодою, яка приймається на
зборах представників сторін або шляхом
письмового опитування чи за допомогою
факсу (пункт 5.1. договору про спільну
діяльність).

При цьому також зазначено, що ТОВ
«АГРОФАРМАХІМ» діє на підставі
довіреності, яку ДП «КОНЯРСТВО
УКРАЇНИ» зобов'язується видати
протягом трьох календарних днів з
моменту підписання даного договору та
є повноважним представником
останнього, виконує усі необхідні
юридичні дії і акти для досягнення
поставленої за договором мети, зокрема
реєструє цей договір в податковому
органі; відкриває поточний рахунок в
банку, через який здійснює всі
фінансові операції по виконанню умов
договору; веде окремий податковий і
бухгалтерський облік; представляє
інтереси сторін по обумовленій в
договорі діяльності перед третіми
особами, беручи на себе
відповідальність перед стороною-1 за
їхні дії; в інтересах спільної
діяльності укладає з третіми особами
договори на здійснення охорони майна (у
т.ч. майна сторони-1) (пункти 5.2., 5.3
договору про спільну діяльність).

Таким чином, узгоджуючи порядок
ведення спільних справ, сторони
одночасно передбачили два
взаємовиключаючі один одного способи:
ведення справ окремим учасником на
підставі довіреності та ведення справ
спільно всіма учасниками, які
відповідно до частини першої статті 1135
Цивільного кодексу України можливі
лише як один із них за домовленістю
сторін.

За вказаних обставин очевидна
неузгодженість цієї істотної умови
договору, а відтак за загальним
правилом частини першої статті 1135
Цивільного кодексу України під час
ведення спільних справ кожний учасник
має право діяти від імені всіх
учасників. При цьому за змістом частини
другої статті 1135 Цивільного кодексу
України у відносинах із третіми
особами повноваження учасника вчиняти
правочини від імені всіх учасників
може посвідчуватися як довіреністю,
так і договором.

Викладеним спростовуються заперечення
відповідача-1 про відсутність його
повноважень за умов відсутності
виданої йому довіреності на вчинення
дій з укладання договорів від імені
усіх учасників договору про спільну
діяльність, так як посилання одним із
учасників спільної діяльності при
вчиненні ним юридично значимих дій на
договір про спільну діяльність буде
достатнім.

Термін дії договору про спільну
діяльність відповідачі встановили між
собою з моменту його підписання і до
01.03.2013 року. У випадку, якщо жодна зі
сторін не заявить незгоди, даний
договір може бути автоматично
пролонгований (продовжений) сторонами
ще на один рік на тих самих умовах
(пункти 8.1., 8.2. договору про спільну
діяльність).

29.07.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "АГРІКА-М" (далі -
Позивач, Виконавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"АГРОФАРМАХІМ" (далі - Відповідач-1,
Замовник), яке діяло на підставі
договору про спільну діяльність,
укладено договір № 29/07-01 на виконання
сільськогосподарських робіт.

Відповідно до пункту 1.1. цього договору
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе зобов'язання виконати
сільськогосподарські роботи по
збиранню сільськогосподарських
культур комбайнами John Deere у кількості
трьох одиниць.

Згідно з пунктом 1.3. договору на
виконання сільськогосподарських робіт
види сільськогосподарських робіт, що
підлягають виконанню за цим договором,
іх обсяг (у гектарах), вартість та
строки виконання узгоджуються
сторонами в Додатку № 1 та
представляють собою:

- пряме комбайнувавання соняшника:
площа робіт - 1070 га, договірна
орієнтовна вартість виконання робіт на
одному гектарі - 220,00 грн. з ПДВ,
договірна орієнтовна вартість
виконаних робіт - 235400,00 грн.;

- пряме комбайнування кукурудзи (з
подрібнюванням фрезою): площа робіт - 1150
га, договірна орієнтовна вартість
виконання робіт на одному гектарі - 330,00
грн. з ПДВ, договірна орієнтовна
вартість виконаних робіт - 379500,00 грн.

Загальна договірна орієнтовна
вартість виконанння робіт на площі в
цілому складає 614900,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% -
102483,33 грн. (а.с. 19 том 1).

Місце виконання робіт: Харківська
область, Лозівський район, с. Кінне
(пункт 1.5. договору-2).

Пунктом 1.2. договору на виконання
сільськогосподарських робіт
передбачено, що замовник
зобов'язується прийняти виконані
сільськогосподарські роботи та
оплатити їх вартість в порядку та
строки, визначені цим договором.

Сторони передбачили, що
прийом-передача виконаних робіт
здійснюється шляхом підписання
сторонами акту прийому-передачі
виконаних робіт, що надається
виконавцем замовнику після кожних
зібраних 300 га сільськогосподарських
культур в день закінчення робіт (пункт
2.6. договору-2).

Вартість окремих видів
сільськогосподарських робіт, а також
загальна вартість
сільськогосподарських робіт, які
виконавець зобов'язується виконати за
цим договором встановлюється за
погодженням сторін і зазначається в
Додатку № 1 до цього договору, що ї його
невід'ємною частиною

Сторони дійшли згоди, що загальна
вартість сільськогосподарських робіт
(зазначена у додатку № 1 до цього
договору) може коригуватися у більшу
або меншу сторону в залежності від
обсягів сільськогосподарських робіт,
які фактично були виконанні виконавцем
за цим договором.

Кінцева загальна вартість
сільськогосподарських робіт
фіксується сторонами в акті
прийому-передачі виконаних робіт,
виходячи із загальної площі земель, на
яких виконавцем були виконанні
сільськогосподарські роботи (пункт 3.1.
договору-2).

Цей договір набуває чинності з моменту
його укладення та діє до повного
виконання сторонами зобов'язань за цим
договором (пункт 5.3. договору-2).

На виконання умов договору на
виконання сільськогосподарських робіт
позивачем виконані
сільськогосподарські роботи, що
підтверджується наступними актами
приймання-передачі виконаних робіт:

- № 1 від 18.09.2013 року на суму 48 400,00 грн.;

- № 2 від 19.09.2013 року на суму 44 220,00 грн.;

- № 3 від 18.10.2013 року на суму 48 400,00 грн.;

- № 4 від 18.10.2013 року на суму 39 600,00 грн.;

- № 5 від 23.10.2013 року на суму 48 400,00 грн.;

- № 6 від 23.10.2013 року на суму 36 300,00 грн.;

- № 7 від 11.11.2013 року на суму 33 000,00 грн.;

- № 8 від 12.11.2013 року на суму 45 760,00 грн.;

- № 9 від 13.11.2013 року на суму 59 400,00 грн.;

- № 10 від 25.11.2013 року на суму 56 100,00 грн.;

- № 11 від 26.11.2013 року на суму 59 400,00 грн.;

- № 12 від 28.11.2013 року на суму 48 180,00 грн.;

- № 13 від 30.11.2013 року на суму 45 540,00 грн.
(а.с. 20 - 32 том 1).

Усього на суму 612 700,00 грн. з ПДВ.

За умовами пункту 3.2. договору на
виконання сільськогосподарських робіт
замовник зобов'язаний оплатити
виконанні роботи протягом 14
календарних днів із дня підписання
сторонами акту прийому-передачі
виконаних робіт.

Відповідно до пункту 3.3. вказаного
договору оплата виконаних робіт
здійснюється в безготівковій формі
шляхом перерахування грошових коштів,
належних до сплати, на поточний рахунок
виконавця.

Отже, за вказаними умовами договору
оплата за виконані
сільськогосподарські роботи повинна
була бути здійснена:

- за актом № 1 від 18.09.2013 року на суму 48
400,00 грн. - до 03.10.2013 року;

- за актом № 2 від 19.09.2013 року на суму 44
220,00 грн. - до 04.10.2013 року;

- за актом № 3 від 18.10.2013 року на суму 48
400,00 грн. - до 02.11.2013 року;

- за актом № 4 від 18.10.2013 року на суму 39
600,00 грн. - до 02.11.2013 року;

- за актом № 5 від 23.10.2013 року на суму 48
400,00 грн. - до 07.11.2013 року;

- за актом № 6 від 23.10.2013 року на суму 36
300,00 грн. - до 07.11.2013 року;

- за актом № 7 від 11.11.2013 року на суму 33
000,00 грн. - до 26.11.2013 року;

- за актом № 8 від 12.11.2013 року на суму 45
760,00 грн. - до 27.11.2013 року;

- за актом № 9 від 13.11.2013 року на суму 59
400,00 грн. - до 28.11.2013 року;

- за актом № 10 від 25.11.2013 року на суму 56
100,00 грн. - до 10.12.2013 року;

- за актом № 11 від 26.11.2013 року на суму 59
400,00 грн. - до 11.12.2013 року;

- за актом № 12 від 28.11.2013 року на суму 48
180,00 грн. - до 13.12.2013 року;

- за актом № 13 від 30.11.2013 року на суму 45
540,00 грн. - до 16.12.2013 року.

Виконані сільськогосподарські роботи
за вказаними актами оплачені частково
у загальній сумі 338 620,00 грн. у період з
02.10.2013 року по 27.12.2013 року, що
підтверджується відповідними
банківськими виписками (а.с. 104 - 113 том 1).

Таким чином, несплачена відповідачами
заборгованість становить 274 080,00 грн.
(612700,00 - 338620 = 274 080,00).

Причиною виникнення спору є неналежне
виконання відповідачем умов договору
на виконання сільськогосподарських
робіт № 29/07-01 від 29.07.2013 року в частині
своєчасного здійснення оплати за
виконані роботи.

Відповідно до частини першої статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 843
Цивільного кодексу України у договорі
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
перша статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Укладаючи з позивачем договір № 29/07-01
від 29.07.2013 року на виконання
сільськогосподарських робіт, ТОВ
«АГРОФАРМАХІМ» діяло як уповноважена
особа за договором про спільну
діяльність, маючи на це відповідні
правомочності з огляду на встановлені
обставини справи та нормативні приписи
частини другої статті 1135 Цивільного
кодексу України.

Отже, за укладеним із позивачем
договором на виконання
сільськогосподарських робіт сторонами
набуті відповідні двосторонні
зобов'язання: з одного боку - для ТОВ
«АГРІКА-М», а з другого боку - для
відповідачів як учасників договору про
спільну діяльність, що повністю
відповідає положенням статті 11
Цивільного кодексу України стосовно
підстав виникнення цівільних прав і
обов'язків.

З огляду на презумпцію правомірності
правочину, передбачену статтею 204
Цивільного кодексу України, зазначені
договори є правомірними.

За частиною другою статті 1138
Цивільного кодексу України якщо
договір простого товариства пов'язаний
із здійсненням його учасниками
підприємницької діяльності, учасники
відповідають солідарно за всіма
спільними зобов'язаннями незалежно від
підстав їх виникнення.

Таким чином, доводи відповідача-1 та
філії ДП «Конярство України» щодо
набуття за цим договором зобов'язань
лише для відповідача-1, а не для обох
сторін за договором про спільну
діяльність, не відповідають вимогам
закону і окрім уже зазначеного
додатково спростовуються наступним.

Так, згідно з частиною третьою статті
1135 Цивільного кодексу України у
відносинах із третіми особами учасники
не можуть посилатися на обмеження прав
учасника, який вчинив правочин, щодо
ведення спільних справ учасників, крім
випадків, коли вони доведуть, що на
момент вчинення правочину третя особа
знала або могла знати про наявність
таких обмежень.

Жодних доказів на підтвердження того,
що на момент укладення договору № 29/07-01
від 29.07.2013 року на виконання
сільськогосподарських робіт позивач
знав або міг знати про обмеження прав
ТОВ «АГРОФАРМАХІМ» як учасника
договору про спільну діяльність,
відповідачі суду не надали.

17.02.2014 року позивач направив на адресу
відповідача-1 претензію № 1 про оплату
сільськогосподарських робіт. На
підтвердження зазначеної вимоги
позивачем надано фіскальний чек та
рекомендоване повідомлення від 17.02.2014
року (а.с. 43 - 47 том 1).

Претензія позивача залишена
відповідачем-1 без відповіді та
задоволення.

Доказів сплати заборгованості
відповідачі суду не надали, доводи,
наведені в обґрунтування позовних
вимог, не спростували, хоча з огляду на
свої процесуальні права і обов'язки,
передбачені статтями 22, 33
Господарського процесуального кодексу
України, таку можливість мали.

З огляду на встановлені обставини
справи і відповідно до умов договору
строк оплати є таким, що настав, а
вимоги позивача щодо стягнення
заборгованості за виконані
сільськогосподарські роботи такими, що
підлягають задоволенню повністю у сумі
274080,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
статті 610 Цивільного кодексу України, є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом
(стаття 548 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 231
Господарського кодексу України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 4.2. договору на
виконання сільськогосподарських робіт
за прострочення оплати виконаних робіт
замовник сплачує виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Нацбанку України, що діяла в період
прострочення, від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
оплати.

За несвоєчасну оплату виконаних робіт
позивачем заявлена до стягнення з
відповідачів пеня у сумі 10 304,73 грн. із
здійсненого ним фактичного розрахунку
на загальну суму 10305,16 грн. (а.с. 139 - 144 том
1), з яких:

за період з 03.10.2013 року до 04.10.2013 року - у
сумі 10,12 грн. із заборгованості на суму
28 400,00 грн. за актом № 1 від 18.09.2013 року;

за період з 04.10.2013 року по 07.10.2013 року - у
сумі 46,45 грн. із заборгованості на суму
32 620,00 грн. за актом № 2 від 19.09.2013 року;

за період з 08.10.2013 року по 10.10.2013 року - у
сумі 24,16 грн. із заборгованості на суму
22 620,00 грн. за актом № 2 від 19.09.2013 року;

за період з 04.11.2013 року по 11.11.2013 року - у
сумі 62,68 грн. із заборгованості на суму
22000,00 грн. за актом № 4 від 18.10.2013 року;

за період з 07.11.2013 року по 11.11.2013 року - у
сумі 86,19 грн. із заборгованості на суму
48400,00 грн. за актом № 5 від 23.10.2013 року;

за період з 12.11.2013 року по 20.11.2013 року - у
сумі 65,39 грн. із заборгованості на суму
20400,00 грн. за актом № 5 від 23.10.2013 року;

за період з 07.11.2013 року по 20.11.2013 року - у
сумі 181,00 грн. із заборгованості на суму
36300,00 грн. за актом № 6 від 23.10.2013 року;

за період з 21.11.2013 року по 11.12.2013 року - у
сумі 199,70 грн. із заборгованості на суму
26700,00 грн. за актом № 6 від 23.10.2013 року;

за період з 26.11.2013 року по 11.12.2013 року - у
сумі 188,05 грн. із заборгованості на суму
33000,00 грн. за актом № 7 від 11.11.2013 року;

за період з 12.12.2013 року по 26.12.2013 року - у
сумі 51,82 грн. із заборгованості на суму
9700,00 грн. за актом № 7 від 11.11.2013 року;

за період з 27.11.2013 року по 26.12.2013 року - у
сумі 488,94 грн. із заборгованості на суму
45760,00 грн. за актом № 8 від 12.11.2013 року;

за період з 27.12.2013 року по 10.03.2014 року - у
сумі 143,90 грн. із заборгованості на суму
5460,00 грн. за актом № 8 від 12.11.2013 року;

за період з 28.11.2013 року по 11.03.2014 року - у
сумі 2 179,08 грн. із заборгованості на
суму 59400,00 грн. за актом № 9 від 13.11.2013
року;

за період з 10.12.2013 року по 11.03.2014 року - у
сумі 1 818,25 грн. із заборгованості на
суму 56100,00 грн. за актом № 10 від 25.11.2013
року;

за період з 11.12.2013 року по 10.03.2014 року - у
сумі 1 904,05 грн. із заборгованості на
суму 59400,00 грн. за актом № 11 від 25.11.2013
року;

за період з 13.12.2013 року по 10.03.2014 року - у
сумі 1 492,92 грн. із заборгованості на
суму 48180,00 грн. за актом № 12 від 28.11.2013
року;

за період з 17.12.2013 року по 10.03.2014 року - у
сумі 1 362,46 грн. із заборгованості на
суму 45540,00 грн. за актом № 13 від 30.11.2013
року.

Перевіркою здійсненого позивачем
розрахунку підстав для зменшення
нарахованої пені у загальній сумі 10 305,16
грн. не встановлено.

Враховуючи межі позовних вимог в
частині пені, можливою до стягнення є
сума, заявлена позивачем - 10 304,73 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За несвоєчасну оплату виконаних робіт
позивачем заявлені до стягнення з
відповідачів 3% річних у загальній сумі
2314,70 грн. із здійсненого ним фактичного
розрахунку на загальну суму 3371,14 (а.с. 139
- 144 том 1), з яких:

за період з 03.10.2013 року до 04.10.2013 року - у
сумі 2,27 грн. із заборгованості на суму 28
400,00 грн. за актом № 1 від 18.09.2013 року;

за період з 04.10.2013 року по 07.10.2013 року - у
сумі 10,44 грн. із заборгованості на суму
32 620,00 грн. за актом № 2 від 19.09.2013 року;

за період з 08.10.2013 року по 10.10.2013 року - у
сумі 5,43 грн. із заборгованості на суму 22
620,00 грн. за актом № 2 від 19.09.2013 року;

за період з 04.11.2013 року по 11.11.2013 року - у
сумі 14,08 грн. із заборгованості на суму
22000,00 грн. за актом № 4 від 18.10.2013 року;

за період з 07.11.2013 року по 11.11.2013 року - у
сумі 19,36 грн. із заборгованості на суму
48400,00 грн. за актом № 5 від 23.10.2013 року;

за період з 12.11.2013 року по 20.11.2013 року - у
сумі 14,68 грн. із заборгованості на суму
20400,00 грн. за актом № 5 від 23.10.2013 року;

за період з 07.11.2013 року по 20.11.2013 року - у
сумі 40,66 грн. із заборгованості на суму
36300,00 грн. за актом № 6 від 23.10.2013 року;

за період з 21.11.2013 року по 11.12.2013 року - у
сумі 44,86 грн. із заборгованості на суму
26700,00 грн. за актом № 6 від 23.10.2013 року;

за період з 26.11.2013 року по 11.12.2013 року - у
сумі 42,24 грн. із заборгованості на суму
33000,00 грн. за актом № 7 від 11.11.2013 року;

за період з 12.12.2013 року по 26.12.2013 року - у
сумі 11,64 грн. із заборгованості на суму
9700,00 грн. за актом № 7 від 11.11.2013 року;

за період з 27.11.2013 року по 26.12.2013 року - у
сумі 109,82 грн. із заборгованості на суму
45760,00 грн. за актом № 8 від 12.11.2013 року;

за період з 27.12.2013 року по 10.03.2014 року - у
сумі 32,32 грн. із заборгованості на суму
5460,00 грн. за актом № 8 від 12.11.2013 року;

за період з 28.11.2013 року по 11.03.2014 року - у
сумі 489,46 грн. із заборгованості на суму
59400,00 грн. за актом № 9 від 13.11.2013 року;

за період з 10.12.2013 року по 11.03.2014 року - у
сумі 408,41 грн. із заборгованості на суму
56100,00 грн. за актом № 10 від 25.11.2013 року;

за період з 11.12.2013 року по 10.03.2014 року - у
сумі 427,68 грн. із заборгованості на суму
59400,00 грн. за актом № 11 від 25.11.2013 року;

за період з 13.12.2013 року по 10.03.2014 року - у
сумі 335,33 грн. із заборгованості на суму
48180,00 грн. за актом № 12 від 28.11.2013 року;

за період з 17.12.2013 року по 10.03.2014 року - у
сумі 1 362,46 грн. із заборгованості на
суму 45540,00 грн. за актом № 13 від 30.11.2013
року.

Перевіркою здійсненого позивачем
розрахунку 3% річних встановлено, що 3%
річних за період з 17.12.2013 року по 10.03.2014
року за актом № 13 від 30.11.2013 року із
заборгованості у сумі 45540,00 грн. значно
завищено. Фактичний розмір 3% річних із
вказаної заборгованості за цей період
становить 314,41 грн.

Отже, загальна сума нарахованих
позивачем 3% річних з урахуванням
здійсненого судом зменшення
нарахування за актом № 13 від 30.11.2013 року
становить 2323,09 грн.

Враховуючи межі позовних вимог в
частині 3% річних, можливою до стягнення
є сума, заявлена позивачем - 2 314,70 грн.

За несвоєчасну оплату виконаних робіт
на суму 274 080,00 грн. позивачем
розраховані та заявлені до стягнення з
відповідачів інфляційні втрати у
загальній сумі 3563,04 грн., з яких: за
грудень 2013 року - 1 370,40 грн.; за січень 2014
року - 548,16 грн.; за лютий 2014 року - 1 644,48
грн.

Перевіркою здійсненого позивачем
розрахунку інфляційних втрат
встановлено, що вони підлягають
зменшенню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.2. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" розмір
боргу з урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений названою Державною службою,
за період прострочення, починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць (місяці), у якому (яких)
мала місце інфляція. При цьому в
розрахунок мають включатися й періоди
часу, в які індекс інфляції становив
менше одиниці (тобто мала місце
дефляція).

У застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа
вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 №39, а
також в інформаційно-пошукових
системах "Законодавство" і "Ліга".

За змістом Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-06/928/2012
від 17.07.2012 року сума боргу з урахуванням
індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція) [див. постанову
Вищого господарського суду України від
05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду
України "Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.97 №
62-97р].

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 01.02.2012 № 52/30).

На підставі викладеного інфляційні
втрати за грудень 2013 року підлягають
визначенню із заборгованості
відповідачів на кінець листопада 2013
року, яка станом на кінець листопада
мала місце у сумі 164 860,00 грн. , приймаючи
до уваги стан розрахунків за
наступними актами.

Так, за актами № 1 - 9 прийомки-передачі
виконаних робіт загальна сума
виконаних позивачем робіт складає 403
480,00 грн. (48400 + 44220 + 48400 + 39600 + 48400 + 36300 + 33000 +
45760 + 59400 = 403480,00). При цьому за актом № 9
від 13.11.2013 року останнім днем оплати
виконаних робіт на суму 59400,00 грн. є
27.11.2013 року.

Згідно банківських виписок за період з
02.10.2013 року по 21.11.2013 року на банківський
рахунок позивача надійшло 238 620,00 грн., а
саме: 02.10.2013 року - 20000,00 грн.; 04.10.2013 року -
40000,00 грн.; 08.10.2013 року - 10000,00 грн.; 11.10.2013
року - 22620,00 грн.; 16.10.2013 року - 20000,00 грн.;
25.10.2013 року - 46000,00 грн.; 12.11.2013 року - 50000,00
грн.; 21.11.2013 року - 30000,00 грн. Усього - 238
620,00 грн.

Таким чином, на кінець листопада 2013
року заборгованість складає 164 860,00 грн.
(403480,00 - 238 620,00 = 164 860,00). Індекс інфляції
за грудень 2013 року становить 100,5%.
Відтак інфляційні втрати із суми боргу
164 860,00 грн. за грудень 2013 року складають
824,30 грн. (164 860,00 грн. х 1,005% = 165684,30 грн.;
165684,30 грн. - 164860,00 грн. = 824,30 грн.).

За перевіркою здійсненого позивачем
розрахунку інфляційних втрат за період
січень-лютий 2014 року судом порушень не
встановлено.

Таким чином, заявлені позивачем
позовні вимоги про стягнення
інфляційних втрат підлягають
задоволенню частково у сумі 3016,94 грн.
(824,30 + 548,16 + 1644,48 = 3016,94).

За викладеного позовні вимоги
підлягають задоволенню частково у
загальній сумі 289716,37 грн., з яких: 274 080,00
грн. - основний борг, 10 304,73 грн. - пеня, 2
314,70 грн. - 3% річних, 3 016,94 грн. -
інфляційні втрати.

Щодо розподілу судового збору суд
зазначає таке.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом (частина
2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України).

За статтею 4 Закону України "Про судовий
збір" за подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється у
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" рівень
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі з 1 січня визначено у
сумі 1 218,00 гривень.

З урахуванням ціни позову у сумі 290 262,47
грн. у зв'язку із зменшення позивачем
розміру позовних вимог, судовий збір
повинен складати 5 805,25 грн. (290 262,47 х 2% =
5805,25 грн.)

Під час звернення до суду позивач
сплатив за квитанцією № 961410051 від 14.03.2014
року судовий збір у загальній сумі 5 812,66
грн. (а.с. 13 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума
судового збору складає 7,41 грн. (5 812,66 -
5805,25 грн. = 7,41 грн.).

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 7 Закону України "Про судовий
збір" сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного позивачу
підлягає поверненню з Державного
бюджету України на підставі ухвали
господарського суду судовий збір у
сумі 7,41 грн., сплачений відповідно до
квитанції № 961410051 від 14.03.2014 року у сумі
5 812,66 грн.

Відповідно до частини першої статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається на
відповідача у сумі 5 794,33 грн.
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АГРОФАРМАХІМ" (49061, м. Дніпропетровськ,
вул. Героїв Сталінграда, буд. 16, офіс 420,
ідентифікаційний код 24984320) та з
Державного підприємства "КОНЯРСТВО
УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,
буд. 1, ідентифікаційний код 37404165) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРІКА-М" (62620,
Харківська область, Великобурлуцький
район, село Вільхуватка, вул. Синько,
буд. 28, ідентифікаційний код 34173466)
основний борг у сумі 274080,00 грн., пеню у
сумі 10 304,73 грн., 3% річних у сумі 2 314,70
грн., інфляційні втрати у сумі 3 016,94 грн.,
судовий збір у сумі 5 794,33 грн.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "АГРІКА-М" (62620,
Харківська область, Великобурлуцький
район, село Вільхуватка, вул. Синько,
буд. 28, ідентифікаційний код 34173466)
судовий збір у сумі 7,41 грн., сплачений у
складі судового збору у сумі 5812,66 грн.
за квитанцією № 961410051 від 14.03.2014 року,
про що видати ухвалу.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.07.2014 року.

Суддя І.І. Колісник