ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяв
прокурора

"01" серпня 2014 р. Справа № 926/888/13

Суддя Паскарь А. Д., розглянувши заяву в.
о. Чернівецького прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері про зміну порядку виконання
рішення господарського суду
Чернівецької області від 16.10.2013 № 926/888/13
за позовом Чернівецького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері та стягнуто з ПАТ
«Авіакомпанія «Буковина» на користь
Чернівецької міської ради
заборгованість по орендній платі за
землю за січень-червень 2013 року в
розмірі 128372 грн., третя особа на стороні
позивача без самостійних вимог на
предмет спору - Державна податкова
інспекція у м. Чернівцях

за участю представників:

від стягувача - Юзьків М. І., довіреність
від 02.06.2014 № 01/02-18/603;

від боржника - Гречанюк Р. С..
довіреність від 10.02.2014 № 34-32;

від третьої особи - Полісад О. А.,
довіреність від 13.02.2014 № 6-1124-12-10-009;

прокурора Сірко Р. Б.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 16.10.2013 № 926/888/13
задоволено позов Чернівецького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері та
стягнуто з ПАТ «Авіакомпанія
«Буковина» на користь Чернівецької
міської ради заборгованість по
орендній платі за землю за
січень-червень 2013 року в розмірі 128372
грн.

На виконання вказаного рішення
господарського суду Чернівецької
області видано наказ від 30.10.2013. Ухвалою
від 06.11.2013 виконання рішення
розстрочене строком на 12 місяців.

Виконуючий обов'язки Чернівецького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері звернувся
до господарського суду Чернівецької
області з заявою, в якій, посилаючись на
нездійснення боржником жодного
платежу на погашення заборгованості,
просить змінити порядок виконання
рішення та здійснити стягнення
заборгованості одноразовим платежем.

У зв'язку з перебуванням судді
Скрипничука І. В., який розглянув дану
справу, у відпустці, повторним
автоматичним розподілом справи
розгляд заяви доручено судді Паскарю А.
Д.

У судовому засіданні, прокурор, який
приймав участь у розгляді заяви, надав
суду заяву в. о. Чернівецького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері про
вжиття заходів до забезпечення позову
шляхом накладення арешту на два
належні боржникові транспортні засоби
та на рахунки боржника у кількості 15-ти
штук, відкритих у чотирьох банківських
установах, яка обґрунтовується
необхідністю запобігання можливого
відчуження боржником належних йому
транспортних засобів та грошових
коштів.

Представники стягувача, третьої особи
та прокурор зазначені заяви підтримали
у повному обсязі. Представник боржника
проти їх задоволення заперечував,
посилаючись на відсутність грошових
коштів на рахунках підприємства та
наявності великої заборгованості по
виплаті заробітної плати його
працівникам.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та розглянувши названі заяви,
суд дійшов висновку про їх
безпідставність, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини першої статті 121
Господарського процесуального кодексу
України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

За змістом наведеної вище правової
норми та пункту 7.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
від17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом.

Утім ані прокурор, ані стягувач не
довели наявність будь-яких обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим з урахуванням
ухвали господарського суду
Чернівецької області від 06.11.2013 про
його розстрочення. Зокрема, зазначені
особи не вияснили причини невиконання
відповідним органом ДВС рішення згідно
з умовами згаданої ухвали місцевого
господарського суду: чи пред'явлений
наказ до примусового виконання; чи
пов'язано невиконання рішення з
неналежним виконанням посадових осіб
названого органу своїх зобов'язань,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження», або існуванням
інших обставин, у тому числі із
відсутністю грошових коштів на
банківських рахунках боржника ьощо.

Обґрунтування прокурором заяви про
змінення порядку виконання рішення
суду твердженням про те, що протягом
листопада 2013 року - липня 2014 року ПрАТ
«Авіакомпанія «Буковина» не здійснила
жодного платежу стягувачеві в рахунок
погашення заборгованості судом
визнається безпідставним, оскільки
статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадженням як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Факт невиконання рішення на умовах
ухвали про розстрочку його виконання
не позбавляє прокурора та Чернівецьку
міську раду права вимагати від
державного виконавця стягнення усієї
простроченої суми одноразовим
платежем.

Окрім того, звернення прокурора із
заявою про зміну порядку виконання
рішення, на думку суду, є завуальованою
спробою скасування ухвали суду від
06.11.2013 про розстрочку виконання рішення
у даній справі.

Відповідно до пункту 1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року м. Київ № 16
«Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» (далі - Постанова) особа, яка
подала заяву про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 ГПК, обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
низки обставин, у тому числі наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів.

Позов у даній справі вже судом
розглянутий і за результатом його
розгляду ухвалено відповідне рішення,
виконання якого згодом було
розстрочене.

Заява прокурора про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
транспортні засоби боржника та його
грошові розрахунки, відкритих у
банківських установах,
обґрунтовується тим, що ухвалою від
06.11.2013 на ПрАТ Авіакомпанія «Буковина»
покладено зобов'язання сплачувати
заборгованість 128372 грн. щомісячно
рівними частинами в розмірі 10697,67 грн.,
починаючи з листопада 2013 року. Однак
жодного платежу на виконання рішення
та ухвали суду боржником здійснено не
було.

Між тим як рішенням у справі, так й
зазначеною ухвалою жодного
зобов'язання на боржника, у тому числі
сплачувати Чернівецькій міській раді
заборгованість 128372 грн. щомісячно
рівними частинами в розмірі 10697,67 грн.,
починаючи з листопада 2013 року, не
покладено, а тільки ухвалено стягнути
суму позову з відповідача на користь
позивача.

Відповідно до частини першої статті 116
Господарського процесуального кодексу
України виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

За змістом статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, а накази
господарських судів являються
виконавчими документами.

Наказ господарського суду від 30.10.2013
про стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованість по орендній
платі в сумі 128372 грн. представником
Чернівецької міської ради Іванович Л.
Є. був отриманий в той же день (а. с. 104).

Наказ господарського суду від того ж
числа про стягнення з відповідача в
доход державного бюджету судового
збору у сумі 2567,44 грн. відділом ДВС
Чернівецького міського управління
юстиції виконаний, у зв'язку з чим
постановою цього органу від 11.12.2013 про
закінчення виконавчого провадження,
припинений арешт майна боржника та
скасовано інші заходи примусового
виконання рішення (а. с. 118).

В контексті викладеного суд
підкреслює, що у ході розгляду
наведених вище заяв прокурора ніким не
подано ніяких доказів про пред'явлення
наказу про стягнення заборгованості з
боржника до виконання.

В пункті 3 Постанови зазначено, що
умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК). Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Однак, прокурор взагалі не вияснив чи
був наказ пред'явлений стягувачем до
виконання, з яких причин він не
виконаний з урахуванням ухвали про
розстрочення виконання рішення та які
конкретно дії свідчать про ухилення
боржника від виконання наказу
господарського суду, який підлягає
примусовому виконанню відповідно до
положень Закону України «Про виконавче
провадження».

Крім того, всупереч пункту 7.2 Постанови
прокурор просив накласти арешт не на
кошти боржника, які обліковуються на
його рахунках у банківських або в інших
кредитно-фінансових установах, у межах
рішення суду, а на рахунки боржника та
без вказання суми коштів, що чинним
законодавством не передбачено.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що у задоволенні заяв належить
відмовити.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 66, 67, 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяв в. о.
Чернівецького прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері про зміну порядку виконання
рішення господарського суду
Чернівецької області від 16.10.2013 № 926/888/13
та забезпечення позову.

Суддя
А. Паскарь