м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 52/62 16.04.14Господарський суд
міста Києва у складі судді Чебикіної
С.О., розглянувши справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Державна енергогенеруюча компанія
"Центренерго" до Державного
підприємства "Вугілля України" про
стягнення 49 867 207,72 грн., за участю
представників позивача - Король М.Б.,
довіреність № 630/22 від 30.12.2013 року,
відповідача - Андрусенка Ю.С.,
довіреність №24-12/115-Д від 24.12.13 року,
У липні 2008 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
стягнення з відповідача 19 882 150,34 грн.
штрафу та 29 985 057,38 грн. пені за
недопоставлену вугільну продукцію за
договором №15-02/1-П від 15.02.2007 року.
21.07.2014 року через канцелярію суду
відповідач надав заяву про повернення
позовної заяви без розгляду.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.07.2008 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 03.09.2008 року.
29.08.2008 року через канцелярію суду
відповідач надав заяву про
застосування строку позовної давності.
У судовому засіданні 03.09.2008 року
відповідач надав суду відзив на
17.09.2008 року через канцелярію суду
позивачем надано уточнення до позовної
заяви, згідно яких позивач просив про
стягнення з відповідача неустойки за
недопоставлену вугільну продукцію у
розмірі 102 321 256,70 грн. за договором
№15-02/1-П від 15.02.2007 року.
17.09.2008 року в судовому засіданні
відповідач надав письмові пояснення.
17.09.2008 року в судовому засіданні
позивач надав уточнення до позовної
заяви, згідно яких позивач просив про
стягнення з відповідача неустойки за
недопоставлену вугільну продукцію у
розмірі 102 321 256,70 грн. за договором
№15-02/1-П від 15.02.2007 року за період з
березня 2007 року по грудень 2007 року.
17.09.2008 року в судовому засіданні
позивач надав клопотання про
призначення судово-бухгалтерської
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 17.09.2008 року по справі призначено
судово-бухгалтерську експертизу,
провадження у справі зупинено до
одержання висновку експертизи.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 08.05.2009 року поновлено провадження у
справі та призначено до розгляду на
30.06.2009 року через канцелярію суду
відповідач надав письмові пояснення.
У судовому засіданні 02.09.2009 року
оголошувалась перерва на 23.09.2009 року.
У судовому засіданні 23.09.2009 року
оголошувалась перерва на 18.11.2009 року.
18.11.2009 року в судовому засіданні
позивач надав письмові пояснення по
справі.
У судовому засіданні 18.11.2009 року
оголошувалась перерва на 09.12.2009 року.
26.11.2009 року через канцелярію суду
відповідач надав письмові пояснення.
09.12.2009 року в судовому засіданні
позивач надав додаткові пояснення по
справі та клопотання про зупинення
провадження по справі.
У судовому засіданні 09.12.2009 року
оголошувалась перерва на 24.12.2009 року.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 24.02.2010 року провадження у справі
було зупинено до вирішення іншої
пов'язаної з нею справи №7/31.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 16.12.2013 року провадження по справі
поновлено та призначено до розгляду на
29.01.2014 року в судовому засіданні
позивач надав заяву про зміну назви
позивача на Публічне акціонерне
товариство "Державна енергогенеруюча
компанія "Центренерго". Так, відповідно
до статуту Публічного акціонерного
товариства "Державна енергогенеруюча
компанія "Центренерго", змінено
найменування Віткритого акціонерного
товариства "Державна енергогенеруюча
компанія "Центренерго" на Публічне
акціонерне товариство "Державна
енергогенеруюча компанія
"Центренерго". Дану заяву задоволено
судом, змінено назву позивача з
Віткритого акціонерного товариства
"Державна енергогенеруюча компанія
"Центренерго" на Публічне акціонерне
товариство "Державна енергогенеруюча
компанія "Центренерго".
У судовому засіданні 29.01.2014 року
оголошувалась перерва на 12.02.2014 року.
12.02.2014 року позивачем в судовому
засіданні було надано письмові
додаткові пояснення по справі.
У судовому засіданні 05.03.2014 року
оголошувалась перерва на 19.03.2014 року.
19.03.2014 року в судовому засіданні
експертом ОСОБА_3 надано суду уточнення
до додатку №3 до висновку експертизи
У судовому засіданні 19.03.2014 року
оголошувалась перерва на 16.04.2014 року.
10.04.2014 року через канцелярію суду
відповідач надав заперечення на
позовну заяву, в яких наполягав на
задоволенні заяви від 28.08.2008 року про
застосування строків позовної
давності та просив відмовити в позові.
Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 258 ЦК України спеціальна
позовна давність в один рік
застосовується зокрема до вимог про
стягнення неустойки (штрафу). Перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.
Позивачем було подано позовну заяву в
липні 2008 року про стягнення неустойки
за період з березня по липень (включно),
тобто за періоди з березня по червень
2008 року з пропуском позовної давності,
а за липень 2008 року в межах строку
Відповідно до ч. 3 статті 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
Відповідач подав відповідне
клопотання про застосування строків
позовної давності та просив суд
застосувати до спірних правовідносин
положення щодо наслідків спливу строку
Згідно ч. 4 статті 267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи, що позивач звернувся з
позовом до суду лише в липні 2008 року,
тобто після спливу строку позовної
давності за період з березня по червень
2008 року, в позові про стягнення штрафу у
розмірі 13 671 792,39 грн. та пені у розмірі
24 484 454,62 грн. за вищевказаний період
слід відмовити з цих підстав.
Судом встановлено, що 15 лютого 2007 року
між Відкритим акціонерним товариством
"Державна енергогенеруюча компанія
"Центренерго" (покупець) та Державним
підприємством "Вугілля України"
(постачальник) було укладено договір
постачання вугільної продукції №15-02/1П,
за умовами якого постачальник
зобов'язується поставити покупцю
вугільну продукцію а асортименті, по
реквізитах і з якісними
характеристиками, приведеними в цьому
договорі. Покупець зобов'язується
прийняти вугілля, оплатити його
вартість на умовах, встановлених
договором (п.1.1., п.1.2. договору).
Пунктом 4.1 договору постачання
вугільної продукції №15-02/1П від 15.02.2007
року сторони погодили порядок
приймання вугілля по кількості і
якості. Приймання вугілля по кількості
та якості здійснюється у відповідності
з вимогами Інструкцій Держарбітражу
при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №
П-6 та № П-7 від 25.04.1966р., з подальшими
змінами і доповненнями, ГОСТ 1137-64
«Вугілля буре, кам'яне, антрацит, горючі
сланці та вугільні брикети. Правила
приймання по якості», ДСТУ 4083-2002
«Вугілля кам'яне та антрацит для
пиловидного спалювання на теплових
електростанціях. Технічні умови», ДСТУ
4096-2002 «Вугілля буре, кам'яне, антрацит,
горючі сланці та вугільні брикети.
Методи відбору та підготовки проб для
лабораторних випробувань», ГТР 34.09.110-2003
«Вхідний контроль палива на ТЕС та
організація претензійної
роботи»та/або іншими нормативними
актами України, прийнятими щодо цих
питань на заміну або доповнення
вищевказаних в частині, що не
суперечить даному договору.
Обсяг поставки вугілля складає 6 500 000
тонн, орієнтовно на суму 2 000 000 000 грн.
Вугілля вважається поставленим
постачальником і прийнятим покупцем
тільки після одержання покупцем
оригіналів посвідчень про якість,
рахунків-фактур, податкових накладних
та підписання сторонами акту
приймання-передачі вугільної
продукції (п. 2.8 договору).
Перелік вантажовідправників, станцій
відвантаження, кількість, сорт, базова
якість, терміни поставки, ціна та
вартість товару визначаються в
додатках до договору (п. 3.2 договору).
Водночас, договором та додатками до
нього узгоджено базову ціну вугілля за
1 тонну (без ПДВ) та встановлено порядок
визначення ціни в залежності від
В позовній заяві позивач посилається
на те, що відповідач неналежним чином
виконав умови договору, та
недопоставив в березні-липні 2007 року 802
972,226 тон вугілля вартістю 284 030 719,28 грн.,
в зв'язку з чим позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідача пені та штрафу в розмірі 52
454 049,00 грн. Крім того, 17.09.2008 року
позивач збільшив позовні вимоги та у
зв'язку з тим, що відповідач неналежним
чином виконав умови договору, та
недопоставив серпні-грудні 2007 року 535
227,000 тон вугілля вартістю 209 816 194,00 грн.,
просив також про стягнення з
відповідача пені та штрафу в розмірі 52
454 049,00 грн., які нараховані ним у
відповідності до статті 231
Господарського кодексу України та
статті 232 Господарського кодексу
експертизи від 25.03.2009 року, встановлено,
що документально підтверджується сума
«ДЕК «Центренерго» перерахувало ДП
«Вугілля України», відповідно до умов
договору № 15-02/1-П від 15.02.2007 року, як
попередню оплату за вугілля,
поставлене у період з 01.03.2007 року по
31.12.2007 року. Документально
підтверджується поставка ДП «Вугілля
України вугільної продукції,
відповідно до умов договору № 15-02/1-П
від 15.02.2007 року за спірний період (з
01.03.2007 року по 31.12.2007 року) в кількості
Розрахунок відсоткового
співвідношення сум здійсненої ВАТ
«Центренерго» попередньої оплати за
вугілля та сум, на які ДП «Вугілля
України» було поставлено вугільної
продукції відповідно до умов договору
№ 15-02/1-П від 15.02.2007 року у період з 01.03.2007
року по 31.12.2007 року (за кожний місяць
окремо), наведено в додатку №3 до
19.03.2014 року в судовому засіданні
експертом надано суду уточнення до
розрахунок відсоткового
співвідношення сум здійсненої ВАТ
«Центренерго» попередньої оплати за
вугілля та сум, на які ДП «Вугілля
України» було поставлено вугільної
продукції відповідно до умов договору
№ 15-02/1-П від 15.02.2007 року у період з 01.03.2007
року по 31.12.2007 року
ПеріодСума попередньої оплати,
грн.Вартість поставленої вугільної
продукції, грн.Відсоткове
співвідношення (гр.2: гр.3 х
100%)1234березень 2007
Відповідно до п. 5.4 договору сторони
погодили, що покупець оплачує
постачальнику 90 % вартості
постачаємого вугілля рівномірними
частинами протягом місяця постачання,
шляхом перерахування грошових коштів
на рахунок постачальника на умовах
попередньої оплати, 10 % вартості
вугілля оплачується протягом трьох
банківських днів, з моменту підписання
актів приймання-передачі вугілля та
надання постачальником документів,
вказаних в п. 2.8 договору.
Таким чином, відповідно до положень
п.3.2. та п. 5.4. договору відповідач
зобов'язаний здійснювати 90% попередню
оплату виходячи з вартості
запланованого обсягу вугільної
продукції у відповідному місяці
поставки, про що сторони підписують
додаток який є його невід'ємною
частиною з визначенням
вантажовідправників, станції
відвантаження, кількості, сорту,
базової якості, термінів поставки, ціни
Доказів виконання належним чином свого
обов'язку щодо сплати 90% попередньої
оплати, виходячи з вартості
запланованого обсягу вугільної
продукції у відповідному місяці
спірного періоду, а саме з липня по
грудень 2007 року рівномірними частинами
протягом місяця постачання (п.п.3.2. та 5.4.
договору) позивачем суду не надано
Судом встановлено, що у березні-грудні
2007 року відповідач був зобов'язаний
поставити покупцеві вугілля вартістю 2
559 685 075,00 грн., в свою чергу позивач був
зобов'язаний здійснити на користь
відповідача попередню оплату в розмірі
2 303 716 567,00 грн. рівномірними частинами,
фактично позивачем було оплачено 1 526
У відповідності до статті 538 Цивільного
кодексу України виконання свого
обов'язку однією із сторін, яке
відповідно до договору обумовлене
виконанням другою стороною свого
обов'язку, є зустрічним виконанням
зобов'язання. При зустрічному
виконанні зобов'язання сторони повинні
виконувати свої обов'язки одночасно,
якщо інше не встановлено договором,
актами цивільного законодавства, не
випливає із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту.
За загальним правилом при зустрічному
зобов'язанні сторони повинні
виконувати свої обов'язки одночасно.
Практичне значення одночасного
виконання обов'язків при зустрічному
виконанні полягає в тому, що у разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або
виконати його не в повному обсязі,
друга сторона має право зупинити
виконання свого обов'язку, відмовитись
від його виконання частково або в
Зокрема, згідно частини 3 статті 538
Цивільного кодексу України у разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
Судом встановлено, що позивачем не
доведено виконання умов договору щодо
попередньої оплати рівномірними
Таким чином, неналежне виконання
покупцем свого обов'язку щодо
перерахування попередньої оплати в
розмірі 90 % вартості постачаємого
вугілля рівномірними частинами
протягом місяця постачання, надало
право відповідачу в розумінні статті 538
Цивільного кодексу України зупинити
виконання свого обов'язку, відмовитися
від його виконання частково або в
повному обсязі (дана правова позиція
підтверджується також постановою ВГСУ
від 30.09.2008 року № 37/574).
У відповідності до статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Відповідно до частини 2 статті 231
Господарського кодексу України у разі,
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектору
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
Згідно ст.ст. 220, 221 Господарського
кодексу України боржник не вважається
таким, що прострочив виконання
зобов'язання, поки воно не може бути
виконано внаслідок прострочення
кредитора. Кредитор вважається таким,
що прострочив виконання
господарського зобов'язання, якщо він
відмовився прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не
виконав дій, що передбачені законом,
іншими правовими актами, або
випливають із змісту зобов'язання, до
вчинення яких боржник не міг виконати
свого зобов'язання перед кредитором.
Оскільки покупець (кредитор)
прострочив виконання зобов'язання, в
свою чергу відповідач в розумінні
статті 538 Цивільного кодексу України та
статті 220 Господарського кодексу
України не вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Судом встановлено, що в діяннях
відповідача відсутній склад
правопорушення у сфері господарювання,
а ДП «Вугілля України» не може бути
притягнено до господарсько-правової
відповідальності у вигляді сплати
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Таким чином, позивачем не доведено тих
обставин, які є підставою позовних
вимог, не підтверджено такі обставини
належними доказами та не додано їх до
матеріалів справи. Крім того, позивачем
не доведено наявність всіх елементів
правопорушення у сфері господарювання,
що в свою чергу звільняє відповідача
від відповідальності у вигляді сплати
штрафних санкцій позивачу, а тому
позовні вимоги позивача є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню .
Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті державного мита,
послуг експертів та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються на
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд
Рішення господарського суду набирає
законної сили відповідно до статті 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 30.04.2014р.

Суддя
С.О. Чебикіна