ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
Справа № 920/2152/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М.,
суддя Гончар Т. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Огорілко Ю.М. дов.№12-68 від
27.02.2014 року

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Сумської
дирекції УДППЗ "Укрпошта", м. Суми (вх.
№1521 С /3) на рішення господарського
суду Сумської області від 05.05.14 року у
справі №920/2152/13

за позовом УДППЗ "Укрпошта" в особі
Сумської дирекції, м. Суми

до Управління майном комунальної
власності Сумської міської ради, м.
Суми

про визнання частин договору
недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Українське державне
підприємство поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
УДППЗ "Укрпошта", звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовом до Управління майна
комунальної власності Сумської
міської ради, в якому просив суд
визнати недійсною частину II Додатку №3
"Розрахунок розміру місячної орендної
плати за оренду нерухомого майна" до
договору оренди №ФМ-925 від 01.11.1999 року в
редакції зміни №3 до Розрахунку від
08.08.2011 року.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 05.05.2014 року у справі №920/2152/13
(суддя Жерьобкіна Є.А.) в задоволенні
позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду
першої інстанції, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що рішення
суду необґрунтоване, прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
господарського суду Сумської області
від 05.05.2014 року у справі №920/2152/13
скасувати та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у відзиві (від 07.07.2014 року вх.
№ 5294) на апеляційну скаргу зазначає, що
вважає рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим і підстави
для його скасування відсутні. Просить
рішення господарського суду Сумської
області від 05.05.2014 року по справі №
920/2152/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 року у
зв'язку з відсутністю в судовому
засіданні представників позивача та
відповідача відкладено розгляд справи
на 29.07.2014 року.

Представник відповідача в судове
засідання 29.07.2014 року не з'явився,
просить розглядати справу без участі
представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів встановила
наступне.

01.11.1999 року між Управлінням майна
комунальної власності Сумської
міської ради та Українським державним
підприємством поштового зв'язку
«Укрпошта» в особі Сумської дирекції
УДППЗ «Укрпошта» укладено договір
оренди №ФМ-925 (зі змінами), згідно якого
орендодавець (відповідач у справі)
передав орендарю (позивач у справі) у
строкове платне користування (в оренду)
для розміщення відділення поштового
зв'язку нежитлове приміщення, площею 85,2
кв.м., розташоване за адресою м. Суми,
вул. Лесі Українки,2, на 1-му поверсі.

Відповідно до п. 4.1. договору орендна
плата за об'єкт оренди розраховується
на підставі діючої Методики
розрахунків і порядку використання
плати за оренду комунального майна,
затвердженої відповідним рішенням
Сумської міської ради. Базова ставка
орендної плати встановлюється
відповідним рішенням Сумської міської
ради.

Згідно розділу ІІ Додатку №3 до
договору оренди № ФМ-925 від 01.11.1999 року
до розрахунку орендної плати до
договору оренди № ФМ-925 від 01.11.1999 року,
базова ставка орендної плати за
використання 1 кв. м. нерухомого майна,
встановлена рішенням Сумської міської
ради від 23.06.2010 року №3964-МР і становить
8,50 грн. Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць розраховується
шляхом коригування розміру місячної
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за поточний місяць.

Звертаючись до господарського суду,
позивач зазначив про те, що на нього
поширюється дія ст. 6 Закону України
"Про державну підтримку засобів
масової інформації та соціальний
захист журналістів" у зв'язку з чим
вважає, що орендна плата за
користування приміщенням йому має бути
встановлена на рівні бюджетних
організацій, а саме - 1 гривню в рік.

Позивач наполягає на тому, що частина
ІІ Додатку №3 "Розрахунок розміру
місячної орендної плати за оренду
нерухомого майна" до договору оренди
№ФМ-925 від 01.11.1999 року є такою, що
суперечить законодавству та має бути
визнана недійсною на підставі ч. 1 ст. 215
ЦК України.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечить цьому кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Слід зазначити, що у відповідності до
ст. 15, 16 ЦК України визнання правочину
недійсним є одним із способів захисту
цивільного права та інтересу у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Аналогічно ст.20 ГК України
передбачає можливість визнання
недійсними господарських угод з
підстав, передбачених законом з метою
захисту прав і законних інтересів
суб'єкта господарювання.

Отже, господарський договір, в тому
числі спірний договір може бути
визнаний за наявності двох умов: перша -
це порушення ним прав та/або
охоронюваних законом інтересів
позивача; друга - це наявність
передбачених законом підстав для
визнання договору недійсним.

Відповідно до п.2.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 року №11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними", вирішуючи спори
про визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Аналізуючи вищезазначені норми
законодавства, вбачається, що місцевий
господарський суд правильно встановив
відсутність підстав для визнання
недійсною спірної частини договору,
оскільки позивачем в порушення статті
33 ГПК України не надано жодних доказів
невідповідності розділу ІІ Додатку №3
"Розрахунок розміру місячної орендної
плати за оренду нерухомого майна" до
договору оренди №ФМ-925 від 01.11.1999 року
нормам права, оскільки зазначені зміни
до договору в частині погодженої
вартості орендної плати відповідали
порядку і розміру, визначеному у
Методиці розрахунку і порядку
використання плати за оренду
комунального майна, затвердженого
рішенням Сумської міської ради від
23.06.2010 року №3964-МР.

В силу статті 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно частин 4, 7 статті 179
Господарського кодексу України при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначити зміст
договору на основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін (пункт 1 частини 1
статті 632 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 189 Господарського
кодексу України встановлено, що ціна є
істотною умовою господарського
договору. Ціна зазначається у договорі
у гривнях.

Згідно ч.1 ст. 10 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендна плата з урахуванням її
індексації є істотною умовою договору
оренди.

Відповідно до пункту 2 Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу,
затвердженої постановою КМУ України
від 04.10.1995 року №786, розмір орендної
плати встановлюється договором оренди
між орендодавцем та орендарем.

Згідно ч.2 ст.19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", методика розрахунку орендної
плати, пропорції розподілу між
відповідним бюджетом, орендодавцем і
балансоутримувачем визначаються
органами місцевого самоврядування -
для об'єктів, що перебувають у
комунальній власності.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що договір
вважається укладеним з моменту
досягнення домовленості з усіх
істотних умов і підписання сторонами
тексту договору.

Статтею 19 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна
визначено, що методика розрахунку
орендної плати та пропорції її
розподілу визначаються для об'єктів, що
перебувають у комунальній власності,
органами місцевого самоврядування.

Орендна плата визначена сторонами
відповідно до Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
комунального майна, затвердженої
рішенням Сумської міської ради № 3964 -
МР від 23.06.2010 року.

В пунктах 8, 13 Методики передбачено
можливість надання пільги зі сплати
орендної плати за рішенням Сумської
міської ради (і така пільга позивачу
надавалась на певний період). Розмір
місячної орендної плати за оренду
нерухомого майна організаціям і
установам, які утримуються за рахунок
міського, обласного та державного
бюджетів, державним видавництвам та
підприємствам з книгорозповсюдження,
вітчизняним видавництвам і
підприємствам книгорозповсюдження
книжкової продукції, що забезпечують
підготовку, випуск та (чи)
розповсюдження не менше ніж 50 %
книжкової продукції державного мовою
(за винятком видань рекламного та
еротичного характеру), становить 0,08
грн. за умови використання об'єкта за
цільовим призначенням.

Розділом ІІ цієї Методики передбачений
порядок і умови надання пільг
орендарям майна комунальної власності.
Рішення про зменшення розміру орендної
плати приймається виключно Сумською
міською радою згідно поданої на ім'я
міського голови заяви строком не
більше, ніж на 1 бюджетний рік, якщо інше
не передбачено рішенням ради. До заяви
про зменшення орендної плати орендар
зобов'язаний надати відповідний
перелік документів.

В свою чергу, як вбачається з
матеріалів справи, відповідно до заяви
позивача, поданої у відповідності до
розділу ІІ Методики, згідно до рішення
Сумської міської ради від 27.07.2011 року №
696-МР Українському державному
підприємству поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" було надано пільгу по
сплаті орендної плати у розмірі 1 грн. в
рік на строк з 01.08.2011 року по 31.12.2011 року.

Приписи пункту 11 розділу II Методики
встановлюють, що у разі непогодження
орендаря з рішенням ради про розмір
пільг або про термін їх надання,
клопотання про перегляд цього рішення
може бути подане на ім'я міського
голови не раніше, ніж через півроку з
дня його прийняття.

Однак, надалі, як свідчать матеріали
справи позивач (орендар) не подав
клопотання про перегляд рішення
Сумської міської ради № 969-МР від 27.07.2011
року про надання йому пільг, ані щодо
строків, ані щодо розміру пільг.

Крім того, якщо позивач, вважає, що ним
отримано статус підприємства зв'язку,
що розповсюджує періодичні видання
редакцій державних і комунальних
періодичних видань та періодичних
видань, заснованих об'єднаннями
громадян, державними науково -
дослідними установами, навчальними
закладами, трудовими і журналістськими
колективами мав право ініціювати
внесення змін до договору шляхом
звернення з відповідною заявою до
орендодавця.

Така заява мала подаватись орендарем
із додержанням вимог, передбачених
статтею 188 Господарського кодексу
України, та розглядатись орендодавцем
з урахуванням пункту 8 Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду комунального майна,
згідно якої рішення, стосовно
застосування до орендаря пільгової
орендної плати у розмірі 1 гривні за
вищенаведеними видами діяльності
приймається Сумською міською радою.

Орендодавець, отримавши відповідну
заяву орендаря, зобов'язаний передати
її на розгляд Сумської міської ради і
після отримання позитивного рішення
ради, внести зміни до діючого договору
оренди.

Проте, зважаючи на відсутність доказів
щодо звернення позивача на адресу
відповідача із проектом змін до
договору оренди про застосування до
орендаря пільгової орендної плати у
розмірі 1 грн., яка розглядається
орендодавцем з урахуванням Розділу ІІ
Методики розрахунків орендної плати за
майно територіальної громади м. Суми,
висновок суду першої інстанції про
відповідність чинному на той момент
законодавству підписаних сторонами
змін до договору, а саме: частини II
Додатку №3 "Розрахунок розміру
місячної орендної плати за оренду
нерухомого майна" до договору оренди
№ФМ-925 від 01.11.1999 року в редакції зміни
№3 до Розрахунку від 08.08.2011 року
ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону
України "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів", на який
посилається позивач, державні та
комунальні телерадіоорганізації,
редакції державних і комунальних
періодичних видань та періодичних
видань, заснованих об'єднаннями
громадян, державними
науково-дослідними установами,
навчальними закладами, трудовими і
журналістськими колективами,
підприємства зв'язку, що їх
розповсюджують, користуються орендою
та послугами поштового, телеграфного і
телефонного зв'язку в порядку та за
тарифами, встановленими для бюджетних
організацій.

Тобто зі змісту вказаної статті Закону
України "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів"
випливає, що для висновку щодо
поширення заходів державної підтримки
на розповсюджувачів друкованих
засобів масової інформації слід
проаналізувати певні обставини, з
якими можливе застосування вказаних в
даній нормі пільг з орендної плати.

Розповсюджувач повинен фактично
поширювати періодичні видання і
поширювати саме державні, комунальні
періодичні видання та періодичні
видання засновані об'єднаннями
громадян, що повинно доводитися при
наявності у розповсюджувача бажання
скористатися такими правами.

Отже, норма частини 3 статті 6 Закону
України "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів" не є
імперативною, як помилково вважає
позивач.

Крім того, поширення заходів державної
підтримки засобів масової інформації
на підприємствах зв'язку, пов'язуються
не лише із статутною діяльністю, а й з
показниками, які характеризують міру
забезпечення підприємствами зв'язку
діяльності засобів масової інформації
(аналогічна правова думка міститься в
постанові ВГСУ у справі № 5021/ 1287/12 від 15
травня 2013 року).

Пунктом 3 Постанови Кабінет Міністрів
України від 04.10.1995 року № 786 Фонду
державного майна України надані
повноваження давати роз'яснення з
питань застосування методики
розрахунку та порядку використання
плати за оренду державного майна.

Так, згідно роз'яснень і рекомендацій
до Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна (в редакції постанови
КМУ від 19.01.2000 року № 75), затверджених
наказом Фонду державного майна України
№ 1765 від 22.08.2000 р., ФДМУ рекомендував
орендодавцям державного майна у разі
використання орендарем нерухомого
майна об'єкта оренди за кількома
цільовими призначеннями для
визначення орендної плати можуть
застосовуватися такі підходи:

- зонування об'єкта оренди (визначення
площі для здійснення кожного з видів
діяльності орендаря) з подальшим
застосуванням для кожної зони
відповідних орендних ставок і
фіксуванням площ зон у договорі оренди;

- при використанні однієї і тієї самої
площі для різних цілей може
враховуватися внесок кожного виду
діяльності у річну виручку від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) орендаря;

- при періодичному (сезонному)
використанні однієї і тієї самої площі
для різних видів діяльності може
враховуватися структура напрямів
використання майна у часі.

Аналогічна позиція викладена в листі
Фонду державного майна України №10-16-12130
від 01.10.2002 року.

Таким чином, Фонд державного майна
України зазначив, що оскільки
відділення поштового зв'язку
здійснюють різноманітні послуги:
приймання, пересилка та видача
поштових відправлень, грошових
переказів, надання послуг міжнародної
прискореної пошти, електронної пошти і
т.п., для визначення орендної плати
застосовується такий підхід як
зонування (визначення площі для
кожного з видів з діяльності орендаря)
з подальшим застосуванням для кожної
зони відповідних орендних ставок.

Однак, матеріалами справи
підтверджено, а позивачем не
спростовано, що при укладенні зміни до
договору у 2010 році цільове
використання приміщення залишилось
незмінним - розміщення відділення
поштового зв'язку. У зв'язку з чим
орендодавець встановив вартість
орендної плати з урахуванням цільового
використання приміщення тобто для
розміщення відділення поштового
зв'язку із застосуванням коефіцієнту,
передбаченого Методикою розрахунку
орендної плати за майно територіальної
громади м. Суми, затвердженої рішенням
Сумської міської ради від 23.06.2010 року
№3964-МР.

Враховуючи викладене у позивача
відсутні підстави ставити питання про
визнання недійсною частину договору
оренди № ФМ-925 від 01.11.1999р., а саме:
частини II Додатку №3 "Розрахунок
розміру місячної орендної плати за
оренду нерухомого майна" до договору
оренди №ФМ-925 від 01.11.1999 року в редакції
зміни №3 до Розрахунку від 08.08.2011 року, і
як наслідок, відсутні і докази
порушення прав позивача, які
відповідно до ч. 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України дають йому право на звернення
до суду з позовом.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність обох
необхідних умов для визнання частини
договору, як і самого договору
недійсним (порушення права, інтересу
позивача та порушення норми закону), а
отже і про відсутність правових
підстав для задоволення вимог
позивача.

Щодо посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що відповідач не є
власником об'єкту оренди, у зв'язку з
чим не мав права реалізовувати
правомочності власника, не
підтверджується дійсними обставинами
справи, оскільки в матеріалах справи
міститься реєстраційне посвідчення
Сумського обласного об'єднання бюро
технічної інвентаризації від 06.2002 року,
видане у відповідності до діючого на
той час законодавства та копія плану
першого поверху будинку №2 по вул.
Л.Українки у м. Суми, що підтверджують
належність нежитлового приміщення на
праві комунальної власності
територіальній громаді м. Суми в особі
Сумської міської ради.

У зв'язку з викладеним вбачається, що
факти, викладені в апеляційній скарзі
позивачем і його посилання на
неправильне застосування та порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при розгляді справи, не знайшли свого
підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене,
колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
обставини справи були всебічно і повно
досліджені господарським судом, а тому
рішення господарського суду Сумської
області від 05.05.2014 року по справі №
920/2152/13 відповідає чинному
законодавству та фактичним обставинам
справи, а доводи заявника, з яких подана
апеляційна скарга про скасування
рішення, не можуть бути підставою для
його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись
статтями статями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Сумської
дирекції УДППЗ "Укрпошта", м. Суми
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 05.05.2014 року по справі
№920/2152/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її підписання і може бути оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 30 липня 2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Гончар Т. В.