КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р. Справа№ 910/11068/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Ткаченка Б.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі:
Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

прокурор: не з'явився

від позивача 1 : Шиховець Д.В. (
довіреність № 40951514 від 16.06.2014 року)

від позивача 2 : Шпортило Я.І.
(довіреність № 35-30-1 від 03.01.2014 року)

від відповідача: Повар О.М.
(довіреність від 23.01.2014 року)

розглянувши апеляційні скарги
Заступника прокурора Київської
області, Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та
приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія « Міжнародні авіалінії
України»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 року

у справі № 910/11068/13 (Колегія суддів:
головуючий суддя Котков О.В., Босий В.П.,
Стасюк С.В.)

за позовом Заступника прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі:

Міністерства інфраструктури України,
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль»

до Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України»

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанії «Міжнародні авіалінії
України» про стягнення заборгованості
за несплату платежів про надання
послуг на суму 14 590 286,40 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва позовні вимоги задоволено
частково: стягнуто з Приватного
акціонерного товариства «
Авіакомпанія « Міжнародні авіалінії
України» на користь Державного
підприємства « Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» грошові кошти : основного
боргу 3 723 214,00 грн.,пеню 598 438,59 грн. та 3 %
річних - 119 678,81 грн.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції
зазначив, що в силу ст. 610 ЦК України 10 148
946,00 грн. зараховуються в рахунок
погашення зустрічних однорідних вимог
за Договором послуг , та як наслідок,
зобов'язання в цій частині
припиняється. Окрім того прийшов до
висновку, що заборгованість
відповідача по неоплаченому рахунку №
71/17 становить 3 723 214,00 грн. за надані
послуги.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції з апеляційною скаргою
звернулось Державне підприємство
«міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
просив скасувати рішення в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
на суму 10 148 946,00 грн. та прийняти нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі. В обґрунтування
позовних вимог вказав, що рішення суду
прийнято з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та не доведено обставини, що мають
значення для справи. Зокрема, при
зарахуванні зустрічних однорідних
вимог суд не врахував норми
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 07.04.2008
року № 01-8/211 «Про деякі питання
практики застосування норм Цивільного
та Господарського кодексів України».
Зазначив, що можливість зарахування
зустрічних однорідних вимог, про які
відповідач повідомив листом від 09.08.2013
року № 1.1.18-234, не може розглядатись у
межах даної справи, оскільки Державне
підприємство «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» не визнає заборгованості
перед відповідачем на суму 10 148 946,00 грн.
Зазначена відповідачем сума боргу є
видуманою та не підтверджується жодним
допустимим доказом.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції з апеляційною скаргою
звернувся відповідач - Приватне
акціонерне товариство «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії України», в якій
просив скасувати рішення в частині
стягнення 4 441 340 , 40 грн. та прийняти
нове рішення , яким в задоволенні
позовних вимог в цій частині відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав, що рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог є незаконним та
необґрунтованим. Суд першої інстанції
не врахував, що рахунки, які надавав
Державне підприємство «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» були явно
завищені та такими, що не відповідають
Наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України від 26 березня 2008 року №
337. При обслугованні трансферних
пасажирів, відповідно до вищевказаного
наказу мала стягуватись плата у
розмірі 8,50 дол. США за кожного
трансферного пасажира. Державне
підприємство «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль», за період з квітня 2008 року
по грудень 2012 року взагалі не вів
обліку трансферних пасажирів та
виставляв до сплати завищені суми
пасажирського збору. 3 695 494,00 грн.
оплачено у якості попередньої оплати
за Договором, що здійснена протягом
серпня-грудня 2012 року та неправомірно
зарахована у якості оплати послуг за
обслуговування міжнародних
трансферних пасажирів за подвійною
ставкою.

Також, з апеляційною скаргою звернувся
Заступник прокурора Київської області,
в інтересах Міністерства
інфраструктури України та Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт «
Бориспіль», в якій просив рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволені позовних вимог скасувати та
повністю задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказалв на те, що рішення є
незаконним та необґрунтованим,
прийняте з неправильним застосуванням
норм матеріального права. Вважає, що
умовами Договору про наземне
обслуговування сторони погодили
послуги, що надаються за Договором та
їх ціни, в тому числі аеропортний збір.
Суд першої інстанції вправі був би
зарахувати зустрічні однорідні вимоги
лише за умови згоди обох сторін
правочину. Проте, ДП «МА «Бориспіль» не
визнавав забогованності перед
відповідачем на суму 10 148 946,00 грн, а тому
зарахування зустрічних однорідних
вимог не могло бути застосовано.

Ухвалою Київського апеляційного
Господарського суду від 29 січня 2014 року
прийнято до розгляду апеляційні скарги
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль», Приватного
акціонерного товариства «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії України»,
Заступника прокурора Київської
області та справу призначено до
слухання на 05.03.2014 року о 10 год. 50 хв. У
складі колегії суддів, головуючий
суддя Руденко М.А., суддів: Дідиченко
М.А., Пономаренко Є.Ю.

В подальшому у справі неодноразово
оголошувалась перерва в судовому
засіданні.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду Андрієнка В.В. від
15.07.2014 року, відповідно до якого, в
зв'язку з відпусткою судді Дідиченко
М.А., здійснити розгляд справи № 910/11068/13
у складі: головуючий суддя Руденко М.А.,
суддів: Ткаченко Б.О., Пономаренко Є.Ю.

15.07.2014р. представник від Прокуратури
Київської області, у судове засідання
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, як свідчать матеріали
справи, про час та місце розгляду
справи всі представники були
повідомлені належним чином. Колегією
суддів було відкладено розгляд справи
на 21.07.2014 рік.

В попередніх судових засіданнях,
прокурор вимоги апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі та просив
задовольнити.

Представник позивача -1, Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль», підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив рішення
суду першої інстанції в частині щодо
відмови в задоволені позовних вимог
скасувати та позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі

Представник Міністерства
інфраструктури України, вимоги
апеляційних скарг прокурора та
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» підтримав та
просив задовольнити.

Представник приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Міжнародні
авіалінії України» заперечував проти
задоволення вимог апеляційних скарг
прокурора та Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
вимоги своєї апеляційної скарги
підтримав та просив задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши
доводи апеляційних скарг, дослідивши
письмові докази, долучені до
матеріалів справи, виходячи з вимог
чинного законодавства, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційні скарги
Заступника прокурора Київської
області та Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
підлягають задоволенню , а в задоволені
вимог Приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Міжнародні
авіалінії України» необхідно
відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи між
Державним підприємством «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» та приватним
акціонерним товариством «Авіалінії
«Міжнародні авіалінії України» (
спільне закрите акціонерне товариство
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України») укладено договір у вигляді
додатку В 1.102.1.1-23.9-7 до Стандартної
угоди про наземне обслуговування від
вічня 2004 року про надання наземного
обслуговування літаків.

Відповідно до параграфів 1 і 2 Договору
ДП «МА «Бориспіль» зобов'язався
забезпечити послуги з наземного
обслуговування, в тому числі надання
місць для базування повітряних суден,
обслуговування на пероні,
обслуговування посадки та зльоту ПС,
обслуговування пасажирів в
аеровокзалі, забезпечення авіаційної
безпеки, обслуговування вантажу та
пошти, тощо. В подальшому додатковими
угодами внесені зміни і доповнення до
зазначених умов та визначено вартість
послуг.

Пунктом 5.1.,5.2,5.3 зазначеного Договору
передбачено, що підставою для оплати
наземного обслуговування, аеропортних
зборів, додаткових послуг, надання
місць для базування повітряних суден є
рахунки, які виставляються двома
частинами за період з 01 до 15 числа
кожного місяця до 20 числа та за період з
16 по 31 число поточного місяця, що настає
за звітнім. Разом з розрахунком
Відповідач отримує акт прийому-здачі
виконаних робіт. Рахунки виставляються
на підставі складених за кожним рейсом
«карт на обслуговування авіарейсів в
аеропорту «Бориспіль», підписаних
уповноваженими представниками сторін
Договору.

Передбачені договором послуги за
період в січні 2013 року Державним
підприємством « Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» були виконані в повному
обсязі, що не заперечувалось
представником сторін в судовому
засіданні. На виконання умов договору
відповідачу були виставлені рахунки та
акти приймання-здачі виконаних робіт ,
а саме : № 71/1 від 21.01.2013 року, № 71/17 від
04.02.2013 року ( сума за яким знижена на
підставі рахунку № 71/54 від 13.02.2013 року
на 415 659 , 98 грн. в результаті
корегування) та № 71/18 від 04.02.2013 року на
суму 17694880,27 грн. , які були частково
оплачені відповідачем на суму 3 822 720,27
грн., несплачений залишок складає 13 872 160
грн.

При розгляді справи в суді першої
інстанції відповідач звернувся до
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт Бориспіль» з листом № 1.1.18-234
від 09.08.2013 (т.2 а.с.50) року про зарахування
зустрічних вимог на суму 10 148 946,00 грн., в
якому вказав на те, що вважає, що у
позивача-1 за період з квітня 2008 року по
липень 2012 року утворилась перед ним
заборгованість внаслідок того, що
надмірно сплачені кошти за
обслуговування трансферних платежів
на вищевказану суму.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції прийшов до висновку
про зарахування зустрічних однорідних
вимог в розмірі 10 148 946,00 грн. ,
відповідно до ст. 601 ЦК України,
стягнувши при цьому заборгованість за
надані Державним підприємством
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
послуги в розмірі 3 723 214,00 грн. по
неоплаченому відповідачем рахунки №
71/17. Також судом першої інстанції за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
Договором, та на підставі ст. 549 ЦК
України та пунктів 5.10 Договору, у
редакції Додаткової угоди № 26 від
08.02.2013 року було стягнуто пеню у розмірі
598 438,59 грн. та 3 % річних - 119 687,81 грн.

Проте колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції зважаючи на наступне.

Предметом дослідження у даній справі є
питання виконання сторонами
зобов'язань за договором, який за своєю
правовою природою є договором про
надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
договором про надання послуг
виконавець зобов'язується за завданням
замовника надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з приписами статті 903
Цивільного кодексу України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором. Тобто оплата замовником
проводиться за фактично надані
послуги, якщо сторони не домовились про
інше.

Статтею 629 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як видно зі змісту ст. 193 ГК
України, 526 ЦК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як видно з матеріалів справи,
надані послуги з наземного
обслуговування літаків були сплачені
відповідачем частково , заборгованість
становить по рахунку № 71/1 - 7 397 918,18 грн.,
а по рахунку № 71/17 - 6 474 241, 82 грн., а
всього 13 872 60,00 грн.

Судова колегія вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
часткове задоволення позову з мотивів
зарахування зустрічних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи 10 148
946,00 грн., що заявлені відповідачем до
зарахування, за його поясненнями є
сумою безпідставно сплачених позивачу
коштів, переплати, що виникла у зв'язку
з завищенням позивачем збору за
обслуговування пасажирів , визначеного
на підставі Наказу міністерства
транспорту та зв'язку України від 26
березня 2008 року за № 337, що
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 22 квітня 2008 року за № 34915049 та на
його думку повинен застосовуватись при
обслуговуванні трансферних пасажирів
у розмірі 8,50 дол. США для кожного
трансферного пасажира, а не 17 дол. США
як розраховував позивач - Державне
підприємство «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль».

Відповідно до ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Відтак, за змістом вказаної норми
припинення зобов'язання зарахуванням
можливе за умов зустрічності вимог, їх
однорідності та безспірності (ясності
вимог). За відсутності безспірності
вимог спір має бути вирішений у
судовому порядку з дотриманням вимог
процесуального закону.

Водночас, суд першої інстанції,
погоджуючись з відповідачем про
наявність переплати за договором у
такому розмірі не врахував, що обсяг,
характер та вартість наданих послуг
має підтверджуватись та
встановлюватись відповідно до умов
договору, тобто згідно рахунку на
оплату сформованого на підставі акту
про надання послуг, узгодженого
сторонами, а також карток рахунку.
Відповідач при цьому не спростував, що
обсяг, характер та вартість наданих
послуг протягом квітня 2008 - липня 2012
років була узгоджена ним у спосіб та в
порядку, що передбачені договором, а
оплата у тому числі 10 148 946,00 грн. була
проведена на підставі складених та
узгоджених сторонами документів, які
відповідно до договору є підставою для
її здійснення.

Крім того, заявлені відповідачем до
зарахування 10 148 946,00 грн., були за його
твердженням переплачені протягом 2008-2012
років. Позивач, заперечуючи проти
зарахування, посилається на позовну
давність щодо таких вимог.

За змістом статті 257 ЦК України
загальна позовна давність, яка
відповідно до статті 256 цього кодексу є
строком, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу,
встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, відповідно до частини 4 статі 267
ЦК України є підставою для відмови у
позові. Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту
(частина 5 цієї статті).

Наведене дає підстави для висновку, що
питання пропуску строку позовної
давності, наявність підстав для його
поновлення, або ж відмови у позові з
підстав пропуску позовної давності
може бути у спорі, предметом якого є
відповідна вимога, щодо якої і мають
бути визначені правові наслідки
пропуску позовної давності.

Отже, суд першої інстанції, не
звернувши увагу на відсутність
безспірності зустрічного зобов'язання
та його необґрунтованість, не
підтвердження дійсності таких вимог з
огляду на позовну давність, тобто за
відсутності їх розгляду у позовному
провадженні та визначення наслідків
пропуску позовної давності, дійшов
хибного висновку про можливість їх
зарахування в рахунок часткового
припинення зобов'язання відповідача
щодо оплати наданих послуг.

Колегія суддів не погоджується з
доводами відповідача про оплату
наданих послуг у січні-лютому 2013 року
відповідно до платіжних доручень про
здійснення попередньої оплати за
договором . Такі сплати відповідачем
здійснювались у період з серпня 2012 року
по грудень 2012 року (а.с. 62-112 т. 2).
Оскільки внесення попередньої оплати
здійснювалось протягом тривалого
попереднього періоду, призначення
платежу не містить посилання на
попередню оплату послуг саме у січні 2013
року, а інші матеріали справи не дають
підстав для такого висновку, судова
колегія такі доводи вважає
необґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що надані
позивачем послуги мають бути оплачені
відповідачем в силу ст. ст. 525, 526, 901, 903
ЦК України, ст.193 Господарського
кодексу України, у зв'язку з чим
заявлена сума вартості послуг у
розмірі 13 872 160 грн. за січень 2013 року та
нараховані на підставі ст. 625 ЦК України
три проценти річних у розмірі 119 687, 81
грн., а також нарахована на підставі п.
5.10 Договору пеня у розмірі 598 438, 59 грн.,
у зв'язку з допущеним простроченням в
оплаті, підлягають стягненню.

Зважаючи на вищевикладене, оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає
частковому скасуванню на підставі ст.
104 ГПК України з прийняттям нового про
задоволення позову в цій частині.

Судові витрати у справі на підставі ст.
49 ГПК України, за подання апеляційної
скарги підлягають покладенню на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
„Міжнародні авіалінії України" на
рішення господарського суду міста
Києва від 17.12.2013р. року у справі №
910/11068/13 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Заступника
прокурора Київської області та
Державного підприємства „Міжнародний
аеропорт „Бориспіль" на рішення
господарського суду міста Києва від
17.12.2013р. року у справі № 910/11068/13
задовольнити.

Рішення господарського суду міста
Києва від 17.12.2013р. року у справі №
910/11068/13 скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог на суму 10 148
946,00 грн. та прийняти в цій частині нове
рішення яким, стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
„Міжнародні авіалінії України" ( 01034, м.
Київ, вул. Лисенка,4, Код ) на
користь Державного підприємства
„Міжнародний аеропорт „Бориспіль"
(р/р №4648 філія ВАТ «Укрексімбанк»
м. Київ, МФО 380333, ) основну
заборгованість в сумі 10 148 946,00 грн.

В іншій частині рішення господарського
суду міста Києва від 17.12.2013 року
залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Авіакомпанія „Міжнародні
авіалінії України" ( 01034, м. Київ, вул.
Лисенка,4, Код ) на користь
Державного підприємства „Міжнародний
аеропорт „Бориспіль" (р/р №4648
філія ВАТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО
380333, ) судовий збір в розмірі
34 410,00 грн. за подання апеляційної
скарги.

Видачу наказу доручити господарському
суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/11068/13 повернути
господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
Б.О. Ткаченко

Є.Ю. Пономаренко