ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р.Справа № 916/1917/13
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Журавльова О.О.

(склад судової колегії змінено
відповідно до розпорядження № 418 від
29.07.2014 року)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 30.07.2014 року:

від позивача: ОСОБА_1, за паспортом;

від відповідачів: Молодецький Р.А., за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення господарського суду
Одеської області від 02.06.2014 року

по справі № 916/1917/13

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до відповідачів: Товариства з
обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ»

Відкритого
акціонерного товариства «Пресмаш»

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу

В судовому засіданні 30.07.2014 року
згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю ««МОДУЛЬ» (далі
відповідач, ТОВ «МОДУЛЬ») та Відкритого
акціонерного товариства «Пресмаш»
(далі відповідач, ВАТ «Пресмаш») про
визнання недійсним з дня укладення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна та споруд № 01-11/2001 від 09.11.2001 року,
укладеного між відповідачами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказує про недійсність договору
купівлі-продажу № 01-11/2001 від 09.11.2001 року,
оскільки за цим договором ВАТ
«Пресмаш» відчужило майно, на яке не
мало право власності. Позивач вказує,
що виходячи зі свідоцтва про право
власності, ВАТ «Пресмаш» належало
право власності на будівлю складу
товарів народного споживання (літ. «В»)
площею 1188,5 кв.м.; будівлю складу (літ.
«Н») площею 33,1 кв.м.; будівлю насосної
(літ. «Е») площею 164,8 кв.м., тоді як за
оспорюваним договором ВАТ «Пресмаш»
продало інше майно, на яке не мало права
власності.

В правове обґрунтування позивач
послався на ст. ст. 48, 49, 59, 224, 225 ЦК
України 1963 року та ст. ст. 41, 42
Конституції України.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 02.06.2014 року по справі №
916/1917/13 (суддя Гуляк Г.І.) провадження у
справі в частині вимог до Відкритого
акціонерного товариства «Пресмаш»
припинено. У задоволенні позову
відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої
інстанції вказав про відповідність
договору № 01-11/2001 від 09.11.2001 року нормам
чинного на час укладення договору
законодавства та зазначив про
виконання сторонами умов договору у
повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду від
02.06.2014 року, ФОП ОСОБА_1 звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
вказує про незаконність та
необґрунтованість рішення, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення від 02.06.2014 року, прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги,
визнати недійсним з 09.11.2001 року (із дня
укладення) договір купівлі-продажу
майна та споруд № 01-11/2001 від 09.11.2001 року,
укладений між ТОВ «Модуль» та ВАТ
«Пресмаш».

Серед доводів апеляційної скарги
скаржник наводить наступне:

- оскаржуване рішення не містить
дослідження та правового аналізу
наданих позивачем доказів;

- суд дійшов хибного висновку щодо
відповідності договору № 01-11/2001 від
09.11.2001 року нормам чинного на час
укладення договору законодавства та
виконання сторонами умов договору у
повному обсязі, оскільки судом
помилково не застосовані норми ст. ст.
48, 49, 59, 224, 225 ЦК України в редакції 1963
року;

- судом безпідставно відмовлено в
клопотанні позивача від 03.10.2013 року
щодо зупинення провадження у справі у
порядку ст. 79 ГПК України у зв'язку з
розглядом справи № 916/2331/13, предметом
спору якої є визнання недійсним
договору купівлі-продажу № 01-11/2001 від
09.11.2001 року, скасування реєстрації
права власності та зобов'язання
вчинити певні дії;

- судом неповно з'ясовані всі обставини
справи, що мають значення для справи,
недоведені обставини суд визнав
встановленими, висновки, викладені в
рішенні суду, не відповідають дійсним
обставинам справи.

В свою чергу, ТОВ «Модуль» надало до
суду апеляційної інстанції відзив на
апеляційну скаргу, в якому підтримує
правову позицію суду першої інстанції,
вважає оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим, прийнятим з дотриманням
відповідних норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
просить залишити рішення від 02.06.2014
року без змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, надавши оцінку всім обставинам
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши позивача та
представника ТОВ «Модуль», колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом
встановлено, що у відповідності до
свідоцтва на право власності № 013007 від
18.04.2001 року ВАТ «Пресмаш» на праві
власності належало майно за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 1386,4 кв.м., що
складається з літер «В», «Е», «Н»,
відображених у технічному паспорті,
виданому ОМБТІ та РОН 07.03.2001 року.

З наявної в матеріалах справи копії
договору вбачається, що 11.05.2001 року за
договором купівлі-продажу нерухомого
майна №1279 ВАТ «Пресмаш» продало, а
ОСОБА_3 придбав 78/1000 частки нежитлового
приміщення за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 108,1 кв.м., що
складаються з літери «В» 8-майстерня,
9,10,11 - підсобні, 12 - гараж, та з літери
«Н» 1 - склад.

Відповідно до п. 2. вказаного договору
78/1000 частини нежитлового приміщення
належить ВАТ «Пресмаш» на підставі
свідоцтва про право власності № 013007,
виданого виконавчим комітетом
Одеської міської ради 18 квітня 2001 року.

Таким чином, після продажу ОСОБА_3 78/1000
майна, яке належало ВАТ «Пресмаш» на
праві власності згідно свідоцтву про
право власності №013007 від 18.04.2001 року, у
ВАТ «Пресмаш» залишилось у власності
приміщення складу товарів народного
споживання площею 1278,3 кв.м., з яких 1113,5
кв.м. у складі приміщень літери «В» та
164,8 кв.м. у складі приміщень літери «Е» -
насосної.

09 листопада 2001 року між ВАТ «Пресмаш»
та ТОВ «Модуль» укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна та
споруд №01-11/2001.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору
ВАТ «Пресмаш» продало, ТОВ «Модуль»
придбало наступне нерухоме майно та
споруди: нерухоме майно - склад товарів
народного споживання загальною площею
1278,30 кв.м. у складі приміщень першого та
другого поверху загальною площею 1113,50
кв.м. (літера «В») та приміщень насосної
площею 164,8 кв.м. (літера «Е»); споруда:
огорожа до будівлі "Прессервіс" (склад
товарів народного споживання) довжиною
152 м (п.1.1.2 договору №01-11/2001); споруда:
покриття території площадки
бетонованими плитами (відкритий
складський майданчик, що примикає до
складу товарів народного споживання з
боку вул. Остапа Вишні) загальною
площею 3715 кв.м (п.1.1.3. договору №01-11/2001);
споруда: інженерна споруда для
очищення зливових та талих вод,
розташована на відкритому складському
майданчику, що примикає до складу
товарів народного споживання з боку
вул. Остапа Вишні (п.1.1.4. договору
№01-11/2001).

Відповідно до п.1.3. договору №01-11/2001 від
09.11.2001 року нерухоме майно «склад
товарів народного споживання»
належить ВАТ «Пресмаш» на праві
власності згідно із Свідоцтвом про
право власності № 013007 від 18.04.2001 року,
виданим на підставі рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради №270 від 11.04.2001 року.

Відповідно до п. 2.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» вирішуючи спори
про визнання вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод
недійсними, суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Оскільки договір купівлі-продажу №
01-11/2001 від 09.11.2001 року був укладений до
набрання з 01.01.2004 року чинності ЦК
України, то до вказаного договору
застосовуються положення ЦК України в
редакції від 18.07.1963 р.

Відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 року) недійсною є
та угода, що не відповідає вимогам
закону, в тому числі ущемляє особисті
або майнові права неповнолітніх дітей.
По недійсній угоді кожна з сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все одержане за угодою, а при
неможливості повернути одержане в
натурі - відшкодувати його вартість у
грошах, якщо інші наслідки недійсності
угоди не передбачені законом.

Згідно ст. 224 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 р.) за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу майна, крім випадків
примусового продажу, належить
власникові (ст. 225 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
власність", що діяв на момент укладення
спірного договору, власник на свій
розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.

Господарським судом встановлено, що
договір купівлі-продажу №01-11/2001 від
09.11.2001 року між ВАТ «Пресмаш» та ТОВ
«Модуль» вчинено у письмовій формі,
підписано уповноваженими особами,
зареєстровано в ОМБТІ та РОН, а склад
відчуженого за договором майна
відповідає документам, які
підтверджують право власності
продавця. Місцевий
господарський суд, ретельно дослідивши
умови оспорюваного договору
купівлі-продажу № 01-11/2001 від 09.11.2001 року,
правильно встановивши фактичні
обставини справи та здійснивши аналіз
вищевикладених положень пленуму
Вищого господарського суду України та
ЦК України (в редакції 1963 року), дійшов
правомірного висновку про
недоведеність позивачем заявлених
позовних вимог, на підставі чого
відмовив ФОП ОСОБА_1 в позові.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо: настала
смерть фізичної особи або оголошено її
померлою чи припинено діяльність
суб'єкта господарювання, які були
однією із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо припинення
провадження у справі в частині
позовних вимог до ВАТ «Пресмаш»,
відносно якого 30.12.2013 року внесено до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
запис № 0004612 про припинення
юридичної особи за судовим рішенням.

Доводи скаржника щодо сумніву в
наявності у ВАТ «Пресмаш» права
власності на відчужені споруди
відхиляється, оскільки ФОП ОСОБА_1 не
надано доказів на спростування
встановлених судом фактичних обставин.

Посилання скаржника на порушення
місцевим господарським судом
процесуальних прав позивача є
безпідставним, оскільки матеріали
справи свідчать про дотримання судом
вимог ст. ст. 4-3, 22 ГПК України.

Клопотання ФОП ОСОБА_1 від 30.07.2014 року
про відкладення розгляду апеляційної
скарги в зв'язку з хворобою
представника не задовольняється,
оскільки підстава відкладення не
доведена відповідними доказами.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 02.06.2014 року по справі №
916/1917/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено
та підписано 04.08.2014 року.

Головуючий суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
О.О. Журавльов