м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10956/14 14.07.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" доВідкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
"Оранта"простягнення 12078 грн 95
коп.Представники: від позивача:
Карась В.В. - представник за довіреністю
№ 3400/18 від 24.12.2013від відповідача: не
з'явилисьОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.06.2014 до Господарського суду м. Києва
надійшла позовна заява Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" з вимогами
до Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії "Оранта" про стягнення 12078 грн
95 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності не виконав
зобов'язання щодо відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди майну
власника автотранспортного засобу Hyundai
Accent, державний номер НОМЕР_1, водієм
транспортного засобу ГАЗ-2410, державний
номер НОМЕР_2, цивільна
відповідальність власника якого
застрахована відповідачем відповідно
до Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2190079, та право вимоги за
якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014 порушено провадження у
справі № 910/10956/14 та справу призначено
до розгляду на 27.06.2014.

16.06.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
Департаменту інформаційного
забезпечення, аналізу та методології
страхування Моторного (транспортного)
бюро України надійшов витяг з
Централізованої бази даних Моторного
(транспортного) страхового бюро
України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.06.2014 розгляд справи
відкладено на 14.07.2014, у зв'язку з неявкою
представників сторін у судове
засідання та невиконанням ними вимог
ухвали суду.

04.07.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, відповідно до якого відповідач
заперечує проти заявлених позовних
вимог. В обґрунтування своїх
заперечень представник відповідача
посилається на те, що в порушення норм
статті 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивачем не було направлено
відповідачу протягом 1 року з моменту
ДТП заяву про страхове відшкодування
та документів, на підставі яких
приймається рішення щодо виплати
страхового відшкодування. Також,
відповідач зазначає, що позивачем не
було враховано коефіцієнт фізичного
зносу при визначення вартості
матеріального збитку та франшизу за
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2190079.

Представник відповідача у судове
засідання 14.07.2014 не з'явився, клопотання
про відкладення розгляду справи не
подав, вимоги суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення №
237.

У судове засідання 14.07.2014 з'явився
представник позивача та надав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких в повному обсязі підтримав
заявлені позовні вимоги та просить суд
їх задовольнити.

У судовому засіданні 14.07.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Відомостей про
дорожньо-транспортну пригоду № 8952695,
сформованих АІПС ДТП станом на 02.02.2012,
та постанови Тростянецького районного
суду Вінницької області від 28.02.2012 у
справі № 225/424/12 встановлено, що ОСОБА_2
27.01.2012, керуючи автомобілем ГАЗ-2410,
державний номер НОМЕР_2, порушив
Правила дорожнього руху, внаслідок
здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai
Accent, державний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, що призвело до
механічних пошкоджень транспортних
засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

01.06.2011 між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "АХА
Страхування" (страховик) та ОСОБА_4
(страхувальник) було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортну № 1440-а/11зп, відповідно до
умов якого застраховано майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечать чинному законодавству
України, пов'язані з володінням,
користуванням або розпорядженням
транспортним засобом марки Hyundai Accent,
державний номер НОМЕР_1.

У відповідності до умов пункту 18
договору страхування строк дії
договору визначено з 01.06.2011 по 31.05.2012.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону
України "Про страхування" договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про
страхування" визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25
Закону України «Про страхування»
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Відповідно до Звіту про оцінку
вартості відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу №
3703 від 09.02.2012, наданого
спеціалістом-автотоварознавцем
Гецуком Л.З., вартість відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу автомобіля Hyundai Accent,
державний номер НОМЕР_1, складає 10954 грн
43 коп.

Відповідно до рахунку № 91 від 10.02.2012,
виставленого Приватним підприємцем
ОСОБА_6, та калькуляції-висновку №
2012/V/OMO від 06.02.2014, фактична вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1,
складає 12588 грн 95 коп., без ПДВ.

Судом встановлено, що наведені в
калькуляції-висновку № 2012/V/OMO від 06.02.2014
роботи знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку із тими
пошкодженнями, що зазначені у довідці
про дорожньо-транспортну пригоду,
складеної за обставинами ДТП, виданій
Гайсинським районним відділом УДАІ МВС
України у Вінницькій області.
Відповідачем також не було надано
заперечень щодо переліку виконаних
робіт, зазначених у
калькуляції-висновку № 2012/V/OMO від
06.02.2014.

Згідно зі страховим актом, складеним
позивачем, № 2012/V/OMOD00744/VESKO3037 від 13.02.2012,
розмір страхового відшкодування
складає 12588 грн 95 коп.

На підставі заяви про настання події №
352-12 від 30.01.2012 позивачем виплачено
страхове відшкодування в розмірі 12588
грн 95 коп. на рахунок Приватного
підприємця ОСОБА_6, що підтверджується
платіжним дорученням № 6069 від 15.02.2014,
належним чином засвідчені копії яких
наявні в матеріалах справи.

Як встановлено судом, на момент скоєння
ДТП, цивільна відповідальність
власника транспортного засобу ГАЗ-2410,
державний номер НОМЕР_2, була
застрахована Відкритим акціонерним
товариством Національною акціонерною
страховою компанією "Оранта"
відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/2190079 з
встановленим розміром страхової суми
за шкоду заподіяну майну - 50000 грн,
франшизи - 510 грн.

10.02.2014 позивачем відповідачу
направлено регресну вимогу про
відшкодування шкоди № 1016/2 від 06.02.2014 та
документи в підтвердження розміру
страхового відшкодування, яка була
отримана останнім 11.02.2014, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 010.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно з статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Так як, за договором обов'язкового
страхування страхове відшкодування
здійснюється з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу та
відповідно до Звіту про оцінку
вартості відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу №
3703 від 09.02.2012 встановлено факт
наявності фізичного зносу, розмір
страхового відшкодування повинен
визначатися судом відповідно до
вартості відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, встановленого у звіті про оцінку
вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
512 Цивільного кодексу України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок виконання
обов'язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного
кодексу України до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У зв'язку з виплатою страхового
відшкодування страхувальнику, позивач
набув право вимоги до особи
відповідальної за заподіяний збиток,
оскільки відповідно до статті 993
Цивільного кодексу України та статті 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних
затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування перейшло право вимоги,
яке страхувальник мав до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Так як цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу марки ГАЗ-2410,
державний номер НОМЕР_2, була
застрахована Відкритим акціонерним
товариством Національною акціонерною
страховою компанією "Оранта" за Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2190079, відповідно до
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язок щодо відшкодування
збитку, завданого внаслідок ДТП водієм
транспортного засобу ГАЗ-2410, державний
номер НОМЕР_2, власнику
автотранспортного засобу Hyundai Accent,
державний номер НОМЕР_1, покладається
на відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу автомобіля Hyundai Accent, державний
номер НОМЕР_1, становить 10954 грн 43 коп.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/2190079 розмір
франшизи складає 510 грн 00 коп., розмір
страхової суми за шкоду заподіяну
майну - 50000 грн.

Таким чином, до позивача перейшло право
вимоги до відповідача щодо отримання
суми страхового відшкодування за
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2190079 у межах фактичних
витрат позивача, здійснених за
договором майнового страхування, та
які не перевищують вартості
відновлювального ремонту автомобіля з
урахуванням франшизи, передбаченої
Полісом.

Враховуючи вищезазначене, з
урахуванням норм статей 12 та 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача страхового
відшкодування визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 10444 грн 43 коп. (10954 грн 43 коп. -
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, відповідно до Звіту про оцінку
вартості відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу №
3703 від 09.02.2012) - «мінус» 510 грн 00 грн.
(франшиза за полісом № АВ/2190079).

З приводу заперечень відповідача,
викладених у відзиві на позовну заяву,
щодо відмови у виплаті страхового
відшкодування відповідачем у зв'язку з
неподанням позивачем або потерпілою
особою заяви про виплату страхового
відшкодування протягом року з моменту
настання страхового випадку, суд
зазначає наступне.

Згідно з пунктом 35.1. статті 35 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Статтею 37 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено підстави для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати),
зокрема, такою підставою є неподання
заяви про страхове відшкодування
впродовж одного року, якщо шкода
заподіяна майну потерпілого, з
моменту скоєння дорожньо-транспортної
пригоди.

Однак суд зазначає, що за своєю
правовою природою договір страхування
цивільно-правової відповідальності є
договором на користь третьої особи
(вигодонабувача) - особи, якій було
завдано шкоди внаслідок ДТП з вини
страхувальника за цим договором.
Потерпіла особа є кредитором у
деліктних правовідносинах, які виникли
внаслідок завдання їй позадоговірної
шкоди, та, водночас, є вигодонабувачем
за договором страхування
цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, право вимоги до страховика
за договором страхування
цивільно-правової відповідальності
щодо здійснення страхового
відшкодування виникає у особи, якій
завдано шкоди, з моменту ДТП. Умови та
порядок виконання обов'язку страховика
щодо здійснення страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
визначено договором та законом,
відповідно до яких передбачено правові
наслідки неподання потерпілою особою
(іншою особою, яка має право на страхову
виплату) заяви про виплату страхового
відшкодування протягом року з моменту
ДТП, а саме, право страховика відмовити
у виплаті страхового відшкодування. По
суті, законом встановлюється обов'язок
третьої особи щодо подання вказаної
заяви, у зв'язку з невиконанням якого
третя особа позбавляється права на
отримання страхового відшкодування.
Водночас, зобов'язання, яке виникає з
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
може породжувати обов'язків для
третьої особи (вигодонабувача) -
потерпілої особи, з огляду на норму
частини 1 статті 511 Цивільного кодексу
України. Обов'язок страховика
здійснити виплату страхового
відшкодування є безумовним у випадку
завдання шкоди третій особі внаслідок
настання страхового випадку з вини
застрахованої особи та не може
залежати від подання потерпілою особою
заяви про виплату страхового
відшкодування протягом певного строку.
Так само, право вимоги щодо виплати
страхового відшкодування, яке має
потерпіла особа, є безумовним майновим
правом, яке виникає з моменту скоєння
ДТП.

З огляду на положення норм частини 1
статті 1166 Цивільного кодексу України,
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.
Так як цивільно-правова
відповідальність особи, яка завдала
шкоду, застрахована, то відбувається
переведення боргу та до страховика за
цим договором переходить обов'язок
щодо відшкодування такої шкоди в межах
страхової суми та з урахуванням
франшизи. Отже, при укладенні договору
обов'язкового страхування
страхувальник розраховує саме на те, що
шкода, завдана ним, буде відшкодована
страховиком, і договором не ставиться
виконання обов'язку страховика в
залежність від строку подання заяви
потерпілою особою на виплату
страхового відшкодування та як
наслідку виникнення обов'язку
страхувальника відшкодувати завдану
ним шкоду самостійно. При цьому, особа,
якій завдано шкоди, не може бути
позбавлена гарантованого їй законом
(частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу
України) права на відшкодування шкоди.

Таким чином, потерпіла особа, так само
як і позивач (страховик за договором
майнового страхування), який здійснив
страхову виплату за договором
добровільного страхування майна на
користь потерпілої особи, та до якого
перейшло право вимоги потерпілої особи
до відповідача за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
зобов'язані звертатися безпосередньо
до особи, у якої застраховано
цивільно-правову відповідальність
заподіювача шкоди, з вимогою про
виплату страхового відшкодування. Таке
право страховика, враховуючи висновок,
наведений у рішенні Конституційного
Суду України від 09.07.2002р. № 15-рп/2002, може
бути реалізоване шляхом подання
відповідного позову до суду в межах
строків позовної давності.

За таких обставин, посилання
відповідача на приписи підпункту 37.1.4.
пункту 37.1. статті 37 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", згідно з яким неподання заяви
про страхове відшкодування впродовж
одного року з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди є
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування за цим
Законом, суд вважає безпідставним,
оскільки право особи на звернення до
суду за захистом порушеного права або
охоронюваного законом інтересу не може
бути обмежене законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Вищого господарського суду
від 24 березня 2014 року у справа № 910/19632/13.

Встановлення обов'язку щодо подання
заяви на виплату страхового
відшкодування для третьої особи
(потерпілої або страховика, до якого
перейшло право вимоги у зв'язку із
здійсненням страхової виплати за
договором добровільного страхування
майна) та встановлення підстави для
відмови у виплаті страхового
відшкодування, у зв'язку з пропуском
строку для її подання суперечить
нормам частини 1 статті 511 Цивільного
кодексу України, загальним принципам
обов'язковості відшкодування шкоди і
функціональному призначенню інституту
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача страхового відшкодування
визнаються судом обґрунтованими та
такими, що підлягають частковому
задоволенню у розмірі 10444 грн 43 коп.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії "Оранта" (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, буд. 7-Д,
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"
(04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8,
ідентифікаційний код 20474912) грошові
кошти у розмірі 10444 (десять тисяч
чотириста сорок чотири) грн 43 коп. та 1579
(одна тисяча п'ятсот сімдесят дев'ять)
грн. 77 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання протягом 10 днів з дня
складання повного рішення апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 21.07.2014

Суддя
І.М.
Отрош