номер провадження справи 2/35/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014
Справа № 908/2046/14

Суддя Мойсеєнко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Концерну «Міські теплові
мережі» в особі Філії Концерну «Міські
теплові мережі» Орджонікідзевського
району, м. Запоріжжя,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя,

про стягнення 5387,27 грн.

за участю представників:

від позивача - Білозерська К.О.,
довіреність №9133/27 від 30.12.2013р.;

від відповідача - ОСОБА_1, паспорт серії
НОМЕР_2 від 05.02.2002р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької
області звернувся Концерн "Міські
теплові мережі" в особі Філії Концерну
"Міські теплові мережі"
Орджонікідзевського району з позовом
про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 5135,54 грн.
заборгованості, 143,02 грн. пені, 108,71 грн. -
3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач в порушення
умов укладеного між сторонами по
справі договору від 24.09.2003р. №2471 «Про
постачання та використання теплової
енергії» не здійснив повної оплати за
спожиту теплову енергію за період
березень 2012р., квітень 2012р., з жовтня
2012р. по квітень 2013р., з жовтня 2013р. по
квітень 2014р., внаслідок чого у
останнього виникла заборгованість в
розмірі 5135,54 грн., яку позивач просить
стягнути в даному позові. Також позивач
просить стягнути з відповідача 143,02 грн.
пені, 108,71 грн. - 3 % річних, нарахованих на
суму заборгованості за період з 26.05.2013
р. по 30.05.2014 р.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11. 15,
16, 258, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 1, 2, 193, 232, 276
Господарського кодексу України, умов
договору від 24.09.2003р. №2471 «Про
постачання та використання теплової
енергії», Закону України від 02.06.2005р. №
2633-ІV "Про теплопостачання", Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", "Правил користування
тепловою енергією", затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.10.2007р. № 1198.

Ухвалою господарського суду від
16.06.2014р. позовну заяву прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі, присвоєно справі номер
провадження 2/35/14 та призначено розгляд
справи на 03.07.2014р.

У судових засіданнях 03.07.2014р. та 22.07.2014р.
оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 29.07.2014р. були
присутні представники сторін, за
заявою яких фіксація судового процесу
технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі. 29.07.2014р
від позивача до господарського суду
Запорізької області надійшла заява про
припинення провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 1000,00 грн., у зв'язку зі сплатою
відповідачем частини боргу.

Відповідач проти позову не заперечив,
відзив не надав. Заявив клопотання про
розстрочку виконання судового рішення
до 31.12.2014 р. рівними частинами.

Розглянувши клопотання про розстрочку
виконання судового рішення, суд
відмовив в його задоволенні. На
підставі ст. 83 ГПК України суд дійшов
висновку про надання відстрочки
виконання судового рішення строком на 1
місяць.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 29.07.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

24.09.2003р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
споживач, відповідач) та Концерном
«Міські теплові мережі» (надалі -
енергопостачальна організація,
позивач) в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Орджонікідзевського
району укладено договір № 2471 «Про
постачання та використання теплової
енергії», за яким теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати споживачу теплову енергію в
потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язується оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
цінами (тарифами) в терміни,
передбачені цим договором.

Відповідно до умов п. 2.1 договору
енергопостачальна організація
постачає споживачу теплову енергію: на
опалення - в період опалювального
сезону (з 1 листопада до 1 квітня). якщо
інше не буде встановлено рішенням
(розпорядженням, постановою) місцевих
органів влади, з тепловим
навантаженням 0,001776 Гкал/годину та за
тарифом 1Гкал теплової енергії - 70 грн.
(з ПДВ), затвердженим рішенням
виконавчого комітету Запорізької
міської ради від 25.07.2002р. №217/3.; на
гаряче водопостачання - протягом року,
якщо інше не буде встановлено рішенням
(розпорядженням, постановою) місцевих
органів влади, з тепловим
навантаженням 0,001150 Гкал/годину.
Вартість холодної води, що
централізовано іде на гаряче
водопостачання і послуги каналізації
сплачується споживачем додатково по
діючим тарифам.

Згідно з п. 3.2.1 договору споживач
зобов'язався виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, які
передбачені договором.

Пунктами 5.1-5.5 договору визначено, що
облік споживання споживачем теплової
енергії проводиться за показаннями
приладів обліку, або розрахунковим
способом.

Споживач, що має прилади обліку,
щомісячно подає до енергопостачальної
організації звіт про фактичні
показання приладів обліку в термін з 19
по 22 число поточного місяця.

У разі підключення споживача без
приладів обліку теплової енергії до
ЦТП «або групи будинків» з приладами
обліку від загального споживання
теплової енергії, визначеної за
показаннями приладів обліку
споживачів, підключених до ЦТП (або
групи будинків), а залишок обсягу
спожитої теплової енергії
розподіляється споживачу без приладів
обліку пропорційно його договірним
навантаженням.

При відсутності приладів обліку, або
виходу його з ладу, а також
прострочення госповірки, відсутність
клейма або свідоцтва, документації,
ненадання звіту про спожиту теплову
енергію, кількість теплової енергії, що
відпущена споживачу, визначається
енергопостачальною організацією, як
виняток, розрахунковим способом по
тепловому навантаженню визначеному у п
2.1 договору і фактично відпуску
теплової енергії з джерела теплоти за
звітний період.

Згідно з п. 6.4 договору розрахунковим
періодом є календарний місяць.

Споживач за 3 дні до початку
розрахункового періоду сплачує
Концерну «Міські теплові мережі»
вартість зазначеної в договорі
планової кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період,
з урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок місяця (п. 6.5
договору).

Відповідно до умов п. 6.6 споживач
розраховується за показанням приладів
обліку:

- при перевищенні фактичного
використання теплової енергії понад
планове та сплачене до початку
розрахункового періоду, це перевищення
оплачується споживачем не пізніше 25-го
числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання
теплової енергії нижче планового та
сплаченого до початку розрахункового
періоду, залишок (сальдо) розрахунків
визначається за фактично спожиту
теплову енергію за показаннями
приладів обліку.

Пунктом 6.7 договору встановлено, що
споживачі, що не мають приладів обліку,
розраховуються за кількість фактично
спожитої теплової енергії, згідно з
договірними навантаженнями
розрахунковим методом. Термін оплати
визначений у п. п. 6.5, 6.6 цього договору.

Згідно з п. 6.8 договору сторони
щоквартально з ініціативи
енергопостачальної організації
проводять звірку взаємних розрахунків
за фактично спожиту теплову енергію з
підписанням акту звірки для визначення
заборгованості.

Відповідно до приписів п. п. 10.1, 10.2
договору цей договір набирає сили з
моменту його підписання та вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін.

Доказів припинення дії договору
сторони не надали. Отже, на час розгляду
справи судом умови договору є чинними.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період березень 2012р., квітень 2012р., з
жовтня 2012р. по квітень 2013р., з жовтня
2013р. по квітень 2014р. позивач відпустив
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 5580,67 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі теплової енергії та
рахунками:

від 31.03.2012 р. - на суму 559,37 грн.;

від 30.04.2012 р. - на суму 85,45 грн.;

від 31.10.2012 р. - на суму 74,77 грн.;

від 30.11.2012 р. - на суму 491,04 грн.;

від 31.12.2012 р. - на суму 638,84 грн.;

від 31.03.2013 р. - на суму 537,97 грн.;

від 30.04.2013 р. - на суму 42,44 грн.;

від 31.10.2013 р. - на суму 439,80 грн.;

від 30.11.2013 р. - на суму 496,96 грн.;

від 31.12.2013 р. - на суму 574,66 грн.;

від 31.01.2014 р. - на суму 579,76 грн.;

від 28.02.2014 р. - на суму 480,01 грн.;

від 31.03.2014 р. - на суму 448,24 грн.;

від 30.04.2014 р. - на суму 131,36 грн.

Акти та рахунки надсилались
відповідачу щомісячно поштою, що
підтверджується реєстрами відправки
заказних рекомендованих листів за
спірний період.

Відповідач не повернув позивачу
підписані акти та не надав зауважень до
них.

Відповідач частково здійснив оплату у
розмірі 445,13 грн. платіжними
документами від 02.07.2013р. на суму 100 грн.
та від 03.12.2013р. на суму 200 грн., а також
залишком у розмірі 145,13 грн. від
платіжного документа на суму 537,97 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. 3.2.2 та 6.5 договору
споживач не здійснював оплату спожитої
теплової енергії згідно з виставленими
рахунками, внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 5135,54 грн., яку
позивач пред'явив до стягнення у даному
позові.

Після подачі позову відповідач оплатив
суму заборгованості у розмірі 1000,00 грн.,
що підтверджується квитанцією
№0.0.282967337.1 від 23.07.2014р. Таким чином,
предмет спору в частині стягнення 1000,00
грн. основного боргу відсутній. Згідно
з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору. У зв'язку з цим
провадження у справі в частині
стягнення боргу в сумі 1000,00 грн.
підлягає припиненню.

Залишок основного боргу складає 4135,54
грн.

Відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості та визнав суму
боргу.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача 4135,54 грн.
основного боргу підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3.3 договору передбачено, що за
несвоєчасне виконання розрахунків за
теплову енергію нараховується пеня в
розмірі 1% від належної до сплати суми
за кожен день прострочення, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
яка діяла у період за який сплачується
пеня.

За порушення строків оплати послуг
позивачем нарахована пеня на підставі
п. 7.3.3 договору в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за загальний
період з 26.05.2013 р. по 30.05.2014 р. в сумі 143,02
грн.

При розрахунку пені позивачем допущені
помилки у визначенні кількості днів
прострочення. Так, для пені,
нарахованої на суму боргу за березень
2014 р. позивачем помилково вказано 36
днів прострочення замість 35, а за
квітень 2014р. - 6 замість 5. Внаслідок
цього сума пені завищена.

За розрахунком суду з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
142,72 грн. пені. У стягненні 0,30 грн. пені
суд відмовляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За порушення строків оплати спожитої
теплової енергії позивач нарахував на
суму боргу 3% річних за загальний період
з 26.05.2013 р. по 30.05.2014 р. в розмірі 108,71 грн.

Розрахунок 3% річних є вірним. З
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 108,71 грн. - 3% річних.

Таким чином, позовні вимоги задоволені
судом частково.

В судовому засіданні 29.07.2014р.
відповідач заявив клопотання про
розстрочку виконання судового рішення
до 31.12.2014 р. рівними частинами,
посилаючись на скрутне матеріальне
становище. В обґрунтування свого
скрутного матеріального становища
позивач надав суду податкові
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за 2013 рік та
за перше півріччя 2014 року, а також
відомості про витрати. Згідно цих
розрахунків доходи від діяльності за
2013 рік склали 112065,00 грн., а в середньому
на місяць - 9338,75 грн. Після вирахування
витрат на загальну суму 8375,00 грн.
залишився дохід в сумі 963 грн. на місяць.
За січень-червень 2014 року середній
дохід склав 44856,00 грн. і 7476,00 грн. на
місяць, витрати 6450,00 грн. на місяць.
Звідси залишок доходу складає 1026,00 грн.,
якого не вистачить для сплати всієї
суми заборгованості одночасно.

Розглянувши клопотання про розстрочку
виконання судового рішення, суд
відмовив в її задоволенні.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Суд дійшов висновку, що з огляду на
матеріальний стан відповідача,
відстрочка виконання рішення строком
на 1 місяць надасть відповідачу
можливість сплатити суму за судовим
рішенням в добровільному порядку.

Представник позивача заперечень з
приводу відстрочки не надав.

Враховуючи викладене, з урахуванням
інтересів сторін, суд на підставі ст. 83
ГПК України, відстрочив виконання
судового рішення в частині стягнення
основного боргу, пеня та 3% річних
строком на 1 місяць.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1;
фактична адреса: АДРЕСА_2;
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Концерну «Міські теплові
мережі» (бул. Гвардійський, 137,
м.Запоріжжя, 69091, на поточний рахунок зі
спеціальним режимом використання
№1951 у Філії - Запорізьке обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», код МФО 313957, )
основний борг в сумі 4135,54 грн. (чотири
тисячі сто тридцять п'ять грн. 54 коп.),
пеню в сумі 142,72 грн. (сто сорок дві грн. 72
коп.), 3% річних в сумі 108,71 грн. (сто вісім
грн. 71 коп.) та витрати зі сплати
судового збору в розмірі 1826,90 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять шість грн. 90
коп.).

Видати наказ.

Відстрочити виконання рішення
господарського суду Запорізької
області від 29.07.2014р. у справі № 908/2046/14 в
частині стягнення основного боргу в
сумі 4135,54 грн. (чотири тисячі сто
тридцять п'ять грн. 54 коп.), пені в сумі
142,72 грн. (сто сорок дві грн. 72 коп.), 3%
річних в сумі 108,71 грн. (сто вісім грн. 71
коп.) строком на 1 місяць до 29.08.2014р.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення основного боргу в
сумі 1000,00 грн.

В задоволені іншої частини позову
відмовити.

Суддя
Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено і підписано,

згідно із вимогами ст. 84 ГПК України
31.07.2014р.

і набирає законної сили після
закінчення

десятиденного строку з дня його
підписання.