ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.07.14р. Справа № 904/4903/14

За позовом Приватного підприємства
"НВО Перспектива", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго", м.
Дніпропетровськ

про скасування
оперативно-господарської санкції

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: Трощенко В.Г., довіреність
№б/н від 15.07.2014р.

Сидоренко О.А., довіреність
№б/н від 08.07.2014р.

від відповідача: Коптілов Ю.В.,
довіреність №244/1001 від 14.07.2014р.

Суть спору:

Приватне підприємство "НВО
Перспектива" (далі - позивач) звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Дніпрообленерго" (далі -
відповідач) про скасування оперативно -
господарської санкції у вигляді
повідомлення про припинення подачі
електроенергії № 111/61-637/6/1 щодо
нарахування 23614,00 грн. за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав свої позовні
вимоги і просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог. У своєму відзиві на позов
зазначив, що позивач звернувся до
господарського суду за захистом,
обравши неналежний спосіб його
захисту, просив суд в позові відмовити.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області розгляд
справи відкладено на 29.07.2014 р.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні 29.07.2014 року оголошені вступна
та резолютивна частини судового
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача оцінивши
надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2012 р. між позивачем (споживач) та
відповідачем (постачальник) укладено
Договір про постачання електричної
енергії № 1 Ц-51 (далі - Договір).

Відповідно до Додаткової угоди № 3/13
від 15.11.2013 р. до Договору пункт 9.8
викладено в наступній редакції: цей
Договір набуває чинності з 17 січня 2012
року і укладається на строк до 31 грудня
2014 року.

Згідно п. 1. Договору постачальник
продає електричну енергію споживачу у
точці (точках) продажу електричної
енергії для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю372 кВт., величини
якої по об'єктах споживача визначені
додатком "Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії", а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
Договору.

Точка (точки) продажу електричної
енергії - межа балансової належності,
на якій відбувається перехід права
власності на електричну енергію,
визначена додатками "Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін" та/або "Загальна схема
електропостачання", які є невід'ємними
частинами даного Договору.

Під час виконання умов цього Договору,
а також вирішення всіх питань, що не
обумовлені цим Договором, сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ) - п. 2.1. Договору.

Пунктом 3.2.1. Договору визначено право
споживача звернутися до постачальника
не пізніше ніж за п'ять робочих днів до
закінчення поточного розрахункового
періоду у порядку, визначеному умовами
розділу 5 цього Договору, за зміною
(коригуванням) договірної величини
споживання електричної енергії цього
періоду (аналогічні положення
містяться у п.4.4 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 31.07.96 №28).

Згідно з додатком 1А до Договору про
постачання електричної енергії
очікуваний обсяг споживання
електричної енергії встановлений на
рівні 9 тис. кВт*год.

Зі заявою про коригування договірної
величини до 30 тис. кВт*год. позивач
звернувся 22.05.2014 р. (розрахунковий
період встановлюється з 1 числа
попереднього місяця до такого ж числа
розрахункового місяця), тобто більш ніж
за п'ять робочих днів, однак на момент
звернення був не в повній мірі
сплачений заявлений обсяг споживання
електричної енергії.

В зв'язку з тим, що з 01.05.2014 року
відповідно до Постанови НКРЕ № 552
встановлені тарифи на електричну
енергію для споживачів на рівні 1, 082
грн./кВт* год., а позивач ймовірно
сплачував за тарифом, що діяв в квітні
2014 року (1,0324 тис. кВт*год.), вказане
призвело до несплати очікуваного
об'єму споживання електричної енергії
в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.7 Договору "розрахунок
величини коштів попередньої оплати за
додатково заявлений обсяг
електроенергії визначається
споживачем самостійно як добуток
величини обсягу додатково заявленої
електроенергії на величину тарифу який
діє у даному розрахунковому періоді".

Додатковою угодою № 4/12 від 01.10.2012 р. до
Договору споживачу надано можливість
користуватися сервісом "Личный кабінет
юридического потребителя", який
створено з метою оперативного обміну в
електронному вигляді через мережу INTERNET
(в режимі реального часу) звітними та
розрахунковими документами. Також про
зміни тарифу повідомлено через
офіційний сайт - ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго"- http://doe.dr.ua, як то
передбачено умовами п. 2.2.4. Договору.
Отже Позивач в повній мірі був (повинен
бути) обізнаний про діючи тарифи.

Ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" визначено, що
споживачі (крім населення,
професійно-технічних навчальних
закладів та вищих навчальних закладів
І-ІV рівнів акредитації державної і
комунальної форм власності) у випадку
споживання електричної енергії понад
договірну величину за розрахунковий
період сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини (також
передбачено п. 4.2.2 Договору).

З урахуванням п. 7.5. Правил користування
електричною енергією, попередження про
припинення постачання електричної
енергії відповідає умовам укладеного
Договору та Правилам користування
електричною енергією.

Виходячи з наведених норм та приписів
ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику", передбачена
вказаною статтею санкція (сплата
двократної вартості різниці фактично
спожитої і договірної величини
електроенергії) є
господарсько-правовою
відповідальністю за порушення у сфері
господарювання.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів судом встановлює ст. 16 ЦК
України, способи захисту прав суб'єктів
господарювання визначає ст. 20 ГК
України.

Згідно наведених правових норм суд
може захистити права та законні
інтереси іншими способами, що
встановлені договором або передбачені
законом.

Між тим, як наведені правові норми, так
і норми інших законів, не передбачають,
що порушене право чи законний інтерес
можуть бути захищені шляхом визнання
дій щодо нарахування заборгованості за
активну електроенергію
неправомірними.

Предметом позову може бути
матеріально-правова чи немайнова
вимога позивача до відповідача,
відносно якої суд повинен прийняти
рішення.

Позивач просить визнати повідомлення
про припинення подачі електричної
енергії, що, у разі задоволення
позовних вимог, не призводить до
відновлення його порушеного права
неправомірними.

Вимога про визнання дій відповідача
неправомірними, фактично є вимогою про
встановлення певного факту, який
підлягає встановленню не в межах
вирішення спору за цією вимогою, а при
вирішенні іншого спору про право
цивільне у відповідності з заявленими
вимогами з застосуванням належного
способу захисту порушеного права
(наприклад, про стягнення
заборгованості).

Попередження про припинення
постачання електроенергії з вказівкою
заборгованості позивача за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії в
розмірі 23614,00 грн. не носять характеру
обов'язкових до виконання, а тому позов
ПП "НВО Перспектива" про скасування
оперативно-господарської санкції,
зазначеної в попередженні є неналежним
способом захисту прав судом у
розумінні частини 2 статті 16 Цивільного
кодексу України та частини 2 статті 20 ГК
(аналогічний правовий висновок
міститься у Постановах Вищого
Господарського суду України від 13.06.2012
р. у справі №
27/5005/970/2012, від 02.12.2013 р. у справі №
922/2943/13, від 18.11.2013 р. у справі №
906/498/13).

Отже, позивач, враховуючи характер
спірних правовідносин, звернувся до
господарського суду за захистом,
обравши неналежний спосіб його
захисту. Суд не може застосувати такий
спосіб захисту прав та законних
інтересів осіб, який не передбачений
чинним законодавством.

За частиною 2 статті 237 Господарського
кодексу України порядок застосування
сторонами конкретних
оперативно-господарських санкцій
визначається договором. У разі незгоди
із застосуванням
оперативно-господарської санкції
заінтересована сторона може
звернутися до суду із заявою про
скасування такої санкції та
відшкодування збитків, завданих її
застосуванням.

За наведеного, суд не вбачає підстав
для скасування у судовому порядку
повідомлення про припинення подачі
електроенергії № 111/61-637/6/1 щодо
нарахування 23614,00 грн. за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії.

У відповідності із ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

В силу ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі покладаються на
позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 1, 32, 33, 34, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судовий збір по справі покласти на
позивача.

Суддя
І.А.
Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 29 " липня 2014р.