ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 р. Справа № 909/471/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Малєєвої О.В.

при секретарі судового засідання
Мартиненко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", вул. Щорса, 36,
корпус Б, м.Київ, 01001, представництво
інтересів якого здійснює товариство з
обмеженою відповідальністю
"ПРОКОНСАЛТИНГ", м. Київ, вул.
Мельникова, буд.12, 04050,

до відповідача: приватного
підприємства "Лагуна", вул. Пушкіна, буд.
1, м. Калуш, Калуський район,
Івано-Франківська область, 77300,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_1, АДРЕСА_1,

про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок оплати
заборгованості за договором про
надання кредиту №0 від 26.04.2007 в
сумі 115 944,54 швейцарських франків, що
згідно курсу НБУ складає 1 020 230,10 грн,
шляхом передачі права власності на
предмет іпотеки;

про припинення права власності на
предмет іпотеки іпотекодавця;

про зобов'язання ПП "Лагуна" звільнити
нежитлову будівлю кафе з перукарнею;

про витребування від ПП "Лагуна"
правовстановлюючих документів на
предмет іпотеки,

за участю представників сторін:

від відповідача: представник Гунько
О.Ю., довіреність від 05.06.2014,

від позивача та від третьої особи:
представники не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством
"Дельта Банк" заявлено позов до
приватного підприємства "Лагуна" про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме на нежитлову будівлю
кафе з перукарнею - нежитлові
приміщення (цегла) в цілому, загальною
площею 463,3 кв.м, які є власністю
приватного підприємства "Лагуна" та
розташовані в Івано-Франківській
області, м. Калуш, вул. Пушкіна, будинок 1
на земельній ділянці площею 0,1134 га,
кадастровий номер 0:08:012:0003, шляхом
передачі іпотекодержателю - публічному
акціонерному товариству "Дельта Банк"
права власності на вказане майно на
підставі договору іпотеки №б/н від
28.04.2007 для виконання основного
зобов'язання ОСОБА_1 за договором про
надання кредиту №0 від 26.04.2007 у
розмірі 115 944,54 швейцарських франків, що
згідно курсу НБУ складає 1020230,10 грн; про
припинення права власності (права
володіння, користування та
розпорядження) іпотекодавця -
приватного підприємства "Лагуна" - на
предмет іпотеки, а саме на нежитлову
будівлю кафе з перукарнею - нежитлові
приміщення (цегла) в цілому, загальною
площею 463,3 кв.м, які розташовані в
Івано-Франківській області, м.Калуш,
вул. Пушкіна, будинок 1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003; про зобов'язання
приватного підприємства "Лагуна"
звільнити нежитлову будівлю кафе з
перукарнею - нежитлові приміщення
(цегла) в цілому, загальною площею 463,3
кв.м, які розташовані в
Івано-Франківській області, м. Калуш,
вул. Пушкіна, будинок 1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003; про витребування
від приватного підприємства "Лагуна"
правовстановлюючих документів, а саме:
свідоцтва про право власності на кафе,
виданого 04.11.2002 виконавчим комітетом
Калуської міської ради, державного
акта на право власності на земельну
ділянку, виданого 04.09.2005 виконавчим
комітетом Калуської міської ради, та
технічного паспорта на нежитлову
будівлю кафе з перукарнею - нежитлові
приміщення (цегла) в цілому, загальною
площею 463, 3 кв.м, які розташовані в
Івано-Франківській області, м. Калуш,
вул. Пушкіна, будинок 1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003.

Ухвалою про порушення провадження у
справі від 07.05.2014 до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача було залучено
ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.04.2007
між акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк", як
кредитодавцем, та ОСОБА_1, як
позичальником, було укладено договір
про надання споживчого кредиту
№0, відповідно до умов якого
позичальник отримав кредит в сумі 120
000,00 швейцарських франків, який
зобов'язувався повернути в повному
обсязі в строк до 25.04.2014 зі сплатою 8,99%
річних. Зазначає, що в забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
даним кредитним договором згідно
договору іпотеки від 28.04.2007 майновий
поручитель ПП "Лагуна" передав в
іпотеку належне йому на праві
власності нерухоме майно, а саме
нежитлову будівлю кафе з перукарнею
загальною площею 463,3 кв.м, яка
знаходиться за адресою
Івано-Франківська область, м. Калуш,
вул. Пушкіна, буд. 1. Вказує, що на
підставі договору купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами від 08.12.2011,
укладеного між ПАТ "УкрСиббанк", який є
правонаступником АКБ "УкрСиббанк", та
ПАТ "Дельта Банк", до позивача перейшло
право вимоги, яке виникло з кредитного
договору та договору іпотеки в обсязі
та на умовах, що існували у первісного
кредитора. Посилається на те, що у
зв'язку з неналежним виконанням
позичальником зобов'язань за кредитним
договором №0 виникла
заборгованість у розмірі 115 944,54
швейцарських франків, з яких 79 634,51
швейцарських франків - заборгованість
по тілу кредиту та 36 310,03 швейцарських
франків - заборгованість по відсотках.
Вказує, що відповідно до вимог
законодавства відповідачу та третій
особі направлялись письмові вимоги про
погашення заборгованості та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у випадку
невиконання порушеного зобов'язання,
однак вказані вимоги залишились не
виконаними. А тому відповідно до умов
договору іпотеки в погашення
заборгованості за вказаним кредитним
договором просить звернути стягнення
на нерухоме майно шляхом передачі
права власності іпотекодержателю. Для
проведення державної реєстрації права
власності на предмет іпотеки просить
витребувати від ПП "Лагуна"
правовстановлюючі документи. Вважає,
що для захисту своїх прав та інтересів,
для здійснення державної реєстрації
права власності слід також припинити
право власності на предмет іпотеки
іпотекодавця. В зв'язку з переходом
права власності на майно просить також
зобов'язати ПП "Лагуна" звільнити
нежитлову будівлю кафе з перукарнею.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує
положеннями ст.ст. 6, 13, 14, 317, 346, 509, 512, 514,
525, 526, 530, 572, 575, 585, 611, 1054, 1050, 1077 ЦК України,
ст.ст. 193, 222, 230 ГК України, ст.ст. 7, 33, 35-37
Закону України "Про іпотеку", ст. 15
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно".

Відповідач - ПП "Лагуна" - позов не
визнав, у відзиві на позов від 01.07.2014
(вх.10883/14 від 10.07.2014) вказав, що жодних
повідомлень з вимогою дострокового
виконання зобов'язань за договором
іпотеки не отримував. Крім того,
всупереч нормам законодавства та
умовам договору купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами позивачем не було
письмово повідомлено ПП "Лагуна" про
передачу від ПАТ "УкрСиббанк" до ПАТ
"Дельта банк" відповідних прав вимоги
за іпотечним договором. Зазначає, що з
витягу про реєстрацію у Державному
реєстрі іпотек вбачається, що
іпотекодержателем за договором
іпотеки є АКІБ "УкрСиббанк". Таким
чином, ПАТ "Дельта Банк" в порушення
вимог ст.ст.19, 23, 24 Закону України "Про
іпотеку", п.п. 22, 23 постанови КМУ №410 від
31.03.2004 "Про затвердження Тимчасового
порядку державної реєстрації іпотек"
та умов іпотечного договору не внесено
запис до Державного реєстру іпотек про
зміну іпотекодержателя, що позбавляє
його можливості звертатися з позовом
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В судовому засіданні представники
сторін дали аналогічні пояснення.
Представник відповідача свої
заперечення проти позову також
обґрунтовував відсутністю
документального підтвердження суми
заборгованості, в тому числі підстав
нарахування відсотків із
застосуванням подвійної відсоткової
ставки. Також вказав на те, що умовами
договору іпотеки не передбачено такого
способу звернення стягнення як
передача права власності на предмет
іпотеки. Вважає, що за умовами договору
іпотеки добровільна передача
предмета іпотеки у власність
іпотекодержателя визначена як спосіб
задоволення вимог іпотекодержателя, а
не як спосіб звернення стягнення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - ОСОБА_1 - в судові
засідання не з'являлась, письмові
пояснення з приводу заявлених позовних
вимог не подала. Про час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином.

Представник позивача брав участь у
судових засіданнях 05.06.2014, 03.07.2014, 10.07.2014.
Розгляд справи відкладався, зокрема, з
причин невиконання позивачем вимог
суду і неподання доказів, які мають
істотне значення для вирішення спору. В
судове засідання 17.07.2014 представник
позивача не з'явився, направив суду
клопотання про відкладення розгляду
справи. Дане клопотання було
задоволене з метою дотримання
процесуальних прав сторін та з метою
повного, об'єктивного та всебічного
з'ясування обставин справи, оскільки
позивачем не було виконано
неодноразових вимог суду про надання
доказів. Враховуючи закінчення вже
продовжених згідно ст. 69 ГПК України
строків вирішення спору, розгляд
справи було відкладено на 22.07.2014. Про
час та місце розгляду справи позивача
було повідомлено належним чином
ухвалою суду від 17.07.2014. Слід відмітити,
що в кожній із ухвал суду учасники
процесу повідомлялись про те, що вони
можуть отримувати інформацію про дату
судових засідань на веб-сторінці
господарського суду
Івано-Франківської області
(http://if.arbitr.gov.ua/sud5010/), в розділі "Список
справ призначених до розгляду".
Представник позивача за його бажанням
ухвали суду про відкладення розгляду
справи отримував наручно, зокрема,
ухвали суду від 05.06.2014, від 10.07.2014, про що
свідчать відповідні написи на звороті
вказаних ухвал. В судовому засіданні
представник відповідача повідомив, що
учасники судового процесу до судового
засідання спілкувались, в тому числі з
приводу врегулювання спору, і позивачу
було відомо про час та місце судового
засідання. Викладене свідчить про те,
що позивач належним чином був
повідомлений про час та місце
засідання суду, однак своїми
процесуальними правами не скористався.

Відповідно до ч.1 ст. 65 ГПК України в
порядку підготовки справи до розгляду
з метою забезпечення правильного і
своєчасного вирішення спору суд
зобов'язував позивача подати докази,
які мають істотне значення для
вирішення спору. Зокрема, ухвалою про
порушення провадження у справі від
07.05.2014 позивача було зобов'язано подати
докази видачі та погашення кредиту,
докази сплати відсотків, договір
купівлі-продажу права вимоги з
додатками. Ці документи
витребовувались також ухвалами суду
від 05.06.2014, від 26.06.2014, від 03.07.2014, від
10.07.2014, від 17.07.2014. З урахуванням
заперечень відповідача ухвалами суду
від 10.07.2014 та від 17.07.2014 позивача
зобов'язано було також подати докази
повідомлення позичальника про зміну
розміру процентної ставки відповідно
до п.9.2. кредитного договору, акт
приймання-передачі права вимоги за
кредитами відповідно до п.2.3. договору
купівлі-продажу права вимоги від 08.12.2011,
інші докази, що підтверджують
обставини, на які посилався
представник позивача.

Позивач даних вимог суду не виконав, в
тому числі не подав докази видачі та
погашення кредиту, докази сплати
відсотків, докази повідомлення
позичальника про зміну розміру
процентної ставки відповідно до п.9.2.
кредитного договору, додатки до
договору купівлі-продажу права вимоги
від 08.12.2011, акт приймання-передачі права
вимоги за кредитами відповідно до п.2.3.
договору. При з'ясуванні в судовому
засіданні 10.07.2014 причин невиконання
вимог суду представником позивача не
було наведено поважності таких причин.
Із пояснень представника позивача
випливало, що у довіреної особи
(повіреного) є труднощі у отриманні
необхідних документів у довірителя, що
не можна визнати об'єктивною
перешкодою у виконанні вимог суду.

Як передбачено п. 3.13. постанови пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у разі неподання
учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами.

Враховуючи викладене, а також те, що
судом витребовувались документи з
часу порушення провадження у справі,
про що позивачу було відомо (ухвала про
порушення провадження у справі
отримана ПАТ "Дельтабанк" 21.05.2014, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення 76 6), враховуючи те, що розгляд справи
тривав в максимально допустимі ст. 69
ГПК строки і позивачу надавались всі
можливості для подання доказів та
реалізації своїх процесуальних прав,
враховуючи те, що представник позивача
брав участь у судових засіданнях і
давав пояснення по суті заявлених
позовних вимог, суд вважає, що згідно
ст. 75 ГПК України справу слід
розглянути за наявними в ній
документами.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши зібрані у справі
докази, оцінивши їх відповідно до
приписів ст. 43 ГПК України суд
встановив наступне.

Між акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк", як
кредитодавцем, та ОСОБА_1, як
позичальником, було укладено кредитний
договір №0 від 26.04.2007, надалі
"кредитний договір" (а.с.139-151 т. І).
Позивачем до позовної заяви було
долучено примірник кредитного
договору, який не підписаний
позичальником. На вимогу суду було
представлено примірник кредитного
договору, який позичальником
підписаний.

Як вбачається з п.1.1. статуту ПАТ
"УкрСиббанк" зі змінами,
зареєстрованими 01.02.2012, публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк" є
правонаступником всіх прав та
обов'язків акціонерного комерційного
інноваційного банку "УкрСиббанк" (а.с. 202
т. І).

Згідно п.1.1. кредитного договору
позикодавець зобов'язався надати
позичальнику, а позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредит у формі непоновлювальної
кредитної лінії в іноземній валюті в
сумі ліміту кредитної лінії - 120 000,00
швейцарських франків та сплатити
проценти. Термін надання кредиту - по
25.04.2014 (п.1.2.1. кредитного договору).
Відповідно до п. 1.2.2. кредитного
договору позичальник у будь-якому
випадку зобов'язаний повернути банку
кредит у повному обсязі в терміни,
встановлені графіком погашення
кредиту (додаток №1 до договору), але в
будь-якому випадку - не пізніше 25.04.2014.
Як вбачається з графіку погашення
кредиту, який є додатком №1 до
кредитного договору, повернення
кредиту повинно було здійснюватись
відповідно до визначеного у графіку
залишку максимальної заборгованості
за кредитом щомісячними платежами до 25
числа кожного місяця з 25.05.2007 по 25.04.2014.

Як передбачено 1.3.1 кредитного договору,
за використання кредитних коштів
протягом 30 календарних днів, рахуючи з
дати видачі кредиту, процентна ставка
встановлюється у розмірі 8,99 % річних. По
закінченню цього строку та кожного
наступного місяця кредитування
процентна ставка підлягає перегляду
відповідно до умов п.9.2. даного
договору. У випадку, якщо банк не
повідомив позичальника про зміну
розміру процентної ставки на наступний
місяць строку кредитування в порядку,
передбаченому п.9.2. даного договору,
застосовується розмір процентної
ставки, діючий за цим договором в
попередньому місяці. Згідно п.9.2. банк
може збільшити розмір процентної
ставки за договором в наступному
порядку: банк не пізніше ніж за 14
календарних днів до зміни розміру
процентної ставки в сторону збільшення
повідомляє позичальника про
встановлення нової процентної ставки
із зазначенням її розміру та дати
початку дії такої ставки шляхом
направлення поштою відповідного
рекомендованого листа за адресою
позичальника, що вказана в розділі 12
цього договору, або за іншою адресою,
яку позичальник письмово повідомив
банку при зміні адреси; такий новий
розмір процентної ставки за цим
договором починає застосовуватись з
дати, що буде вказана у повідомленні
банку до позичальника, без укладення
сторонами відповідної угоди про
внесення змін до цього договору.
Відповідно до п.1.3.2. кредитного
договору новий розмір процентної
ставки за користування кредитом
встановлюється у разі настання
будь-якої із обставин, передбачених
частиною 1 п.9.2. договору. За умовами
п.1.3.4. кредитного договору строк сплати
процентів встановлено з 01 по 25 число
(включно) кожного місяця, наступного за
тим, за який були нараховані банком
такі проценти. В п.1.5. кредитного
договору вказано, що кредит надається
шляхом зарахування банком коштів на
поточний рахунок позичальника
№4900 у банку.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
між акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк", як
іпотекодержателем, та приватним
підприємством "Лагуна", як
іпотекодавцем, 28.04.2007 був укладений
договір іпотеки, надалі "договір
іпотеки" (а.с.92-99 т.П). Згідно витягу про
реєстрацію у Державному реєстрі іпотек
№12691829 від 25.05.2007 (а.с.52-53 т. І) на підставі
договору іпотеки внесено відповідний
запис про обтяження, а також внесено
реєстраційний запис до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, про що свідчить витяг про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
№12347661 від 28.04.2007 ( а.с.54-55 т. І).

Згідно п.1.1. договору іпотеки предметом
іпотеки виступило нерухоме майно -
нежитлова будівля кафе з перукарнею -
нежитлові приміщення (цегла) в цілому,
загальною площею 463,3 кв.м, які є
власністю іпотекодавця та розташовані
в Івано-Франківській області, м. Калуш,
вул. Пушкіна, будинок 1. Предмет іпотеки
розташований на земельній ділянці
площею 0,1134 га, кадастровий номер
0:08:012:0003. За домовленістю сторін
вартість предмета іпотеки визначена в
розмірі 1 916 955 грн. Умови кредитування, в
забезпечення виконання яких укладено
договір іпотеки, наведено в п.1.3.
договору іпотеки, а саме сума кредиту -
120 000 швейцарських франків, 8,99% річних,
строк користування - до 25.04.2014.

В п.2.1. договору іпотеки визначені права
іпотекодержателя , в тому числі права у
разі невиконання боржником зобов'язань
за договором, зазначеними в п.1.3. цього
договору, задовольнити за рахунок
предмету іпотеки свої вимоги в порядку,
зазначеному в розділі 5 цього договору,
у повному обсязі, включаючи суму боргу,
відсотки за користування кредитом
(п.2.1.1), а також право передати права
кредитора за цим договором третім
особам (п.2.1.8.).

Порядок задоволення вимог
іпотекодержателя врегульовано в
розділі 5 договору іпотеки.

Відповідно до п.5.1. іпотекодержатель
має право задоволення своїх вимог за
цим договором та за кредитним
договором, що зазначений в п.1.3. цього
договору, яке виникає у
іпотекодержателя у випадку
невиконання (або часткового
невиконання) боржником своїх
зобов'язань перед іпотекодержателем за
кредитним договором та в інших
випадках, передбачених цим договором, в
тому числі, при простроченні належного
платежу та згідно з розділом 4 цього
договору. В п.5.2. договору іпотеки
визначено, що задоволення вимог
іпотекодержателя здійснюється: -
шляхом добровільної передачі предмета
іпотеки у власність іпотекодержателя; -
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Порядок добровільної
передачі предмета іпотеки у власність
іпотекодержателя визначений в п.5.3.
договору іпотеки, а порядок звернення
стягнення - в п.5.4. А саме звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється за рішенням суду чи на
підставі виконавчого напису нотаріуса
після невиконання іпотекодавцем у 30
денний строк вимоги згідно до
повідомлення, надісланого у порядку ст.
35 Закону України "Про іпотеку". В п.5.4.1.
передбачено, що реалізація предмета
іпотеки, на який звернене стягнення,
провадиться шляхом його продажу з
публічних торгів, якщо інше не буде
встановлено цим договором.

Між публічним акціонерним товариством
"УкрСиббанк", як продавцем, та
публічним акціонерним товариством
"Дельта Банк", як покупцем, був
укладений договір купівлі-продажу
права вимоги за кредитами від 08.12.2011,
надалі "договір" (а.с.55-91 т.П). Відповідно
до п.2.1. договору продавець погодився
продати (відступити) права вимоги за
кредитами та передати їх покупцеві, а
покупець цим погодився придбати права
вимоги за кредитами, прийняти їх та
сплатити ціну купівлі. Відповідно до
п.2.3. договору права вимоги за кредитами
переходять від продавця до покупця
("Передача") та з урахуванням інших
зобов'язань продавця та покупця,
викладених у цьому договорі;
зобов'язання продавця передати права
вимоги за кредитами є виконаними з
моменту підписання продавцем та
покупцем Акту приймання-передачі прав
вимоги за кредитами на Дату закриття.
"Дата закриття" згідно розділу 1
договору означає 19 грудня 2011 року. Зі
змісту договору (а.с.56 т.П) вбачається,
що його додатками є, зокрема, Перелік
права вимоги за кредитами (додаток І),
форма Акту приймання-передачі Прав
вимоги за кредитами (додаток Ш), форма
Акту приймання-передачі документів
стосовно кредитів (додаток ІУ).
Позивачем представлений акт
прийму-передачі документації за
договором від 14.02.2012 (а.с.74 т. І), за яким
на виконання п.4.2. договору продавець
передав, а покупець прийняв документи
щодо стягнення заборгованості з
боржників, а саме: боржник - ОСОБА_1,
номер кредитного договору №0,
номер договору застави/іпотеки - Д-518.
Як вбачається з договору іпотеки, за
реєстровим номером Д-518 накладена
заборона відчуження предмету іпотеки.
Відповідно до розділу 4 договору щодо
зобов'язань сторін після передачі, то в
п.4.2. врегульовано питання передачі
документів стосовно кредиту, а в п.4.6.
передбачено обов'язок покупця протягом
30 календарних днів з Дати закриття
надіслати кожній особі, що надає
забезпечення, повідомлення про
передачу, підписане сторонами,
рекомендованим листом з повідомленням
про отримання. Позивачем не було
представлено суду додатків до
договору, акту приймання-передачі прав
вимоги за кредитами.

При вирішенні питання про перехід до
позивача права вимоги за договором
іпотеки, застосовуючи законодавство,
яке було чинним на час укладення
договору, суд виходить з того, що
відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги). В даному випадку
відступлення права вимоги відбулось за
договором купівлі-продажу майнових
прав. Згідно ч.1, ч.2 ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі
якого виникло зобов'язання, право
вимоги за яким передається новому
кредиторові; правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні, яке виникло
на підставі правочину, що підлягає
державній реєстрації, має бути
зареєстрований в порядку,
встановленому для реєстрації цього
правочину, якщо інше не встановлено
законом. В ст.18 Закону України "Про
іпотеку" містяться вимоги щодо
нотаріального посвідчення договору
іпотеки. Проте державної реєстрації
даних правочинів не було передбачено.
Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право
власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення. Договір
був нотаріально посвідчений 08.12.2011.
Оскільки за умовами договору акт
приймання-передачі документації
складається після підписання акту
приймання-передачі прав вимоги, то
неподання позивачем останнього акту не
перешкоджає встановленню факту
переходу до нього прав вимоги за
кредитним та іпотечним договорами.

Заперечення відповідача щодо
виникнення даних прав з часу їх
реєстрації не можуть бути взяті до
уваги, оскільки зміни до ч.4 ст. 334 ЦК
України, відповідно до яких набуття
прав на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникає з дня
такої реєстрації відповідно до закону,
набули чинності з 01.01.2013, тобто після
укладення договору. А із здійсненням
реєстрації обтяжень не пов'язується
виникнення та перехід речових прав.
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України
"Про іпотеку" обтяження нерухомого
майна іпотекою підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
законодавством. У разі недотримання
цієї умови іпотечний договір є
дійсним, але вимога іпотекодержателя
не набуває пріоритету відносно
зареєстрованих прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно.

За приписами ч.2 ст. 517 ЦК України
боржник має право не виконувати
свого обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу
до нового кредитора прав у
зобов'язанні.

Позивач не подав доказів виконання
вимог п.4.6 договору, а саме направлення
відповідачу повідомлення про передачу
прав вимоги рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Позивачем представлено адресований ПП
"Лагуна" лист вих. №9124839z1 від 15.10.2013 -
повідомлення про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
порушеного зобов'язання (а.с.69-70 т. І), в
якому міститься посилання на договір
від 08.12.2011 та вказано на долучення копії
даного договору до листа. На
підтвердження направлення даної
вимоги відповідачу позивачем подано
список згрупованих рекомендованих
відправлень №90 (а.с.71-73 т. І), в
якому відправником вказано ТзОВ
"Ксерокс (Україна) Лтд", а в п. 5
одержувачем значиться ОСОБА_1, №
відправки - 42 3, в п.7 - ПП "Лагуна",
№ відправки - 44 0. Відповідач щодо
належності та допустимості даного
доказу заперечив, оскільки
відправником є не позивач, а інша
особа, а також надав дані "Укрпошти" про
вручення поштового відправлення (а.с. 114
т.П), в якому вказано на відсутність
даних про відправлення 423, яке не
зареєстроване в системі. В судовому
засіданні представник позивача
пояснив, що ТзОВ "Ксерокс (Україна) Лтд"
на договірних засадах надавало послуги
позивачу щодо відправлення поштової
кореспонденції, проте докази, що
підтверджують дані обставини, не
представив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Відповідно до ч.2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Порядок надання послуг поштового
зв'язку врегульовано Правилами надання
послуг поштового зв'язку,
затвердженими постановою КМУ від 05.03.2009
№ 270 (надалі "Правила"). Відповідно до п. 2
Правил підтвердженням надання послуг
поштового зв'язку є розрахунковий
документ, тобто документ встановленої
відповідно до Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" форми та змісту (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо). Позивач
таких доказів не надав. Крім того,
умовами договору було передбачено
направлення повідомлення про
відступлення права вимоги
рекомендованим листом з повідомленням
про отримання, що за визначеннями п. 2
Правил є реєстрованим поштовим
відправленням. Позивач представив
список згрупованих рекомендованих
відправлень, який не містить підписів
працівників відправника і не
відповідає вимогам п. 67 Правил.

Враховуючи викладене, слід вважати, що
на час подання позову у відповідача не
виникли обов'язки за договором іпотеки
щодо позивача, і відповідно ПАТ "Дельта
Банк" не довів наявності порушеного
права, на захист якого згідно ст.ст. 15, 16
ЦК України подано даний позов.

Крім того, позивач не подав допустимих
доказів (ч. 2 ст. 34 ГПК України), які
підтверджують суму заборгованості за
кредитним договором.

Позивачем представлено розрахунок
заборгованості станом на 13.01.2014 (а.с. 42 т.
І), в якому відображено поточну
заборгованість по поверненню кредиту
згідно графіка з 19.12.2011 в розмірі 5713,60
швейцарських франків, прострочену суму
заборгованості по поверненню кредиту в
розмірі 73920,91 швейцарських франків,
нараховані відсотки на поточну
заборгованість по кредиту (8,99% річних) в
розмірі 15059,46 швейцарських франків, а
також нараховані відсотки на
прострочену заборгованість по кредиту
(17,98 %) на суму 21250,57 швейцарських
франків. На підтвердження видачі
кредиту та вказаної суми
заборгованості подано: розпорядження
відділу контролю кредитних операцій
фізичних осіб від 28.04.2007, від 30.10.2007 (а.с.
192 т. І), розпорядження №4/3 від 03.05.2007 (а.с.
193 т. І), розпорядження №4/2 від 03.05.2007
(а.с. 194 т. І), заяву ОСОБА_1 на отримання
кредиту без дати (а.с. 195-198 т. І), заяву
ОСОБА_1 про надання траншу від 07.12.2007
(а.с. 200 т. І). Проте, як передбачено ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", факти здійснення
господарських операцій фіксуються в
первинних документах, які складаються
під час здійснення господарської
операції на паперових або машинних
носіях і повинні мати обов'язкові
реквізити. Первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення (ст. 1 вказаного Закону).
Вимоги до первинних облікових
документів банку містяться в п. 2.1.1.
Положення про організацію
бухгалтерського обліку та звітності в
банках України, затвердженого
постановою Правління НБУ 30.12.1998 N 566 та
зареєстрованого в Мін'юсті України
01.02.1999 за N 56/3349. Первинні документи як у
паперовій формі, так і у вигляді
електронних записів (непаперовій
формі) повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми);
дату складання документа; назву
підприємства (банку), від імені якого
складений документ; місце складання
документа; назву отримувача коштів;
зміст операції (підстави для її
здійснення) та одиницю її виміру; суму
операції (цифрами та прописом); номери
рахунків; назву банку (отримувача та
платника коштів); посади та підписи
осіб, відповідальних за здійснення
операції та правильність її
оформлення. В п.4.4. Положення про
організацію операційної діяльності в
банках України, затвердженого
постановою Правління НБУ 18.06.2003 N254 та
зареєстрованого в Мін'юсті України
08.07.2003 за N 559/7880, в розділі 4
"Документування операцій у банках",
визначено, що залежно від виду операції
та типу контрагентів первинні
документи банку (паперові та
електронні) за змістом класифікуються
на касові та меморіальні (для
здійснення безготівкових розрахунків
із банками, клієнтами, списання коштів
з рахунків та внутрішньобанківських
операцій). Як зазначено в п.4.6. даного
Положення, меморіальні документи
застосовуються банками для
здійснення і відображення в обліку
операцій банку і його клієнтів за
безготівковими розрахунками
відповідно до нормативно-правових
актів Національного банку. До
меморіальних документів (паперових або
електронних), що використовуються
для безготівкових розрахунків,
належать такі розрахункові документи:
меморіальні ордери; платіжні
доручення; платіжні вимоги-доручення;
платіжні вимоги; розрахункові чеки;
інші документи (інші платіжні
інструменти, що визначаються
нормативно-правовими актами
Національного банку). Подані позивачем
документи не відносять до первинних
документів.

Крім того, позивач не довів наявність
підстав та дотримання порядку
застосування подвійної відсоткової
ставки.

Таким чином, сума заборгованості за
кредитом є недоведеною.

Обґрунтованими слід визнати і
заперечення відповідача щодо обраного
позивачем способу звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя. В ст. 36 даного Закону
визначено, що сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання
про звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору;
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.
Іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки (ч.1 ст. 37 даного Закону). В
правовій позиції, висловленій судовими
палатами у цивільних та господарських
справах Верховного Суду України, при
розгляді справи № 6-124цс13 від 11.12.2013
зазначено, що, виходячи з положень
частини другої статті 16 ЦК України,
частини третьої статті 33, статті 36,
частини першої статті 37 Закону України
"Про іпотеку" не виключається
можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
забезпечених іпотекою зобов'язань за
рішенням суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором. Із
змісту даного рішення вбачається, що у
справі в договорі іпотеки було
передбачено, що іпотекодержатель за
своїм вибором звертає стягнення на
предмет іпотеки одним із
перерахованих у цьому договорі
способів, у тому числі шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
забезпечених іпотекою зобов'язань.
Разом з тим, у даній справі в договорі
іпотеки серед визначених способів
звернення стягнення на предмет іпотеки
не передбачено такого способу як
набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержателем. В договорі
добровільна передача предмета іпотеки
у власність іпотекодержателя
визначена як один із способів
задоволення вимог іпотекодержателя,
іншим способом вказано звернення
стягнення на предмет іпотеки, яке за
змістом п.5.4. договору передбачає
проведення публічних торгів. Наведене
свідчить про те, що договором іпотеки
не передбачено такого способу
звернення стягнення на предмет іпотеки
як набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержателем.

Враховуючи викладене, не підлягають
задоволенню позовні вимоги про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а також інші вимоги, які є
похідними.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.8, 124 Конституції
України, ст. ст. 43, 49, ст. 82 - ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до приватного
підприємства "Лагуна" про звернення
стягнення на предмет іпотеки, а саме на
нежитлову будівлю кафе з перукарнею -
нежитлові приміщення (цегла) в цілому,
загальною площею 463, 3 кв.м, які є
власністю приватного підприємства
"Лагуна" та розташовані в
Івано-Франківській області, м. Калуш,
вул. Пушкіна, будинок 1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003, шляхом передачі
іпотекодержателю - публічному
акціонерному товариству "Дельта Банк"
права власності на вказане майно на
підставі договору іпотеки №б/н від
28.04.2007 для виконання основного
зобов'язання ОСОБА_1 за договором про
надання кредиту №0 від 26.04.2007 у
розмірі 115 944,54 швейцарських франків, що
згідно курсу НБУ складає 1020230,10 грн; про
припинення права власності (права
володіння, користування та
розпорядження) іпотекодавця -
приватного підприємства "Лагуна" - на
предмет іпотеки, а саме на нежитлову
будівлю кафе з перукарнею - нежитлові
приміщення (цегла) в цілому, загальною
площею 463, 3 кв.м, які розташовані в
Івано-Франківській області, м.Калуш,
вул.Пушкіна, будинок 1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003; про зобов'язання
приватного підприємства "Лагуна"
звільнити нежитлову будівлю кафе з
перукарнею - нежитлові приміщення
(цегла) в цілому, загальною площею 463, 3
кв.м, які розташовані в
Івано-Франківській області, м. Калуш,
вул.Пушкіна, будинок 1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003; про витребування
від приватного підприємства "Лагуна"
правовстановлюючих документів, а саме:
свідоцтва про право власності на кафе,
виданого 04.11.2002 виконавчим комітетом
Калуської міської ради, державного
акта на право власності на земельну
ділянку, виданого 04.09.2005 виконавчим
комітетом Калуської міської ради, та
технічного паспорта на нежитлову
будівлю кафе з перукарнею - нежитлові
приміщення (цегла) в цілому, загальною
площею 463, 3 кв.м, які розташовані в
Івано-Франківській області, м. Калуш,
вул. Пушкіна, будинок 1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.07.14

Суддя
Малєєва О. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_3 28.07.14