ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
Справа № 925/874/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Грачова В.М.,
при секретарі Лавріненку С.І., за участю
представників сторін: позивача - ОСОБА_1
за довіреністю, відповідача - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за довіреностями, третьої особи
- не з'явились, у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду в м.
Черкаси, розглянувши справу за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_4 до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_5, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
Вищедубечанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області про визнання договору
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2014 року позивач - суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_4 - звернувся в
господарський суд Черкаської області з
позовною заявою до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_5 (далі - відповідач), в якій
просив суд визнати недійсним договір
про співпрацю та організацію
взаємовідносин від 18.08.2010 року,
укладений між позивачем і
відповідачем, на підставі ч. 1 ст. 203, ч.ч.
1, 3 ст. 215 ЦК України з мотивів порушення
відповідачем при укладенні спірного
договору норм статей 125, 126 ЗК України та
відшкодувати понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 29.05.2014 року, за
ініціативою позивача, залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідачів
- Вищедубечанську сільську раду
Вишгородського району Київської
області.

Відповідач 18.06.2014 року подав письмовий
відзив на позов (вх. № 13339) із якого
вбачається, що відповідач позов не
визнав і просив суд в його задоволенні
позивачу відмовити повністю з мотивів
безпідставності, необгрунтованості
позовних вимог та наявності судового
рішення, яким цей спір уже вирішено.

В засіданні суду представник позивача
позов з підстав, викладених в позовній
заяві та письмових поясненнях (вх. № 14805
від 08.07.2014 року), підтримав і просив суд
задовольнити, представники
відповідача проти задоволення позову
заперечували з урахуванням мотивів,
викладених у письмовому відзиві.

Третя особа подала письмові поясненя
(вх. № 13666 від 23.06.2014, №14352 від 03.07.2014), в
яких зазначила, що рішення у справі зі
спору між сторонами на її права і
обов'язки не впливає, розгляд справи
просила провести без участі її
представника.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в справі
письмові докази та оцінивши їх у
сукупності, суд в задоволенні позову
відмовляє повністю з наступних
підстав.

Рішенням п'ятнадцятої сесії п'ятого
скликання від 06.06.2008 року
Вищедубечанська сільська рада
Вишгородського району Київської
області погодила проект відведення
земельної ділянки для розміщення
виробництва по обробці дерева та
металопластикових конструкцій ПП
ОСОБА_5 площею 1,0 га в АДРЕСА_1 за рахунок
земель запасу сільської ради.

18.08.2010 року позивачем - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 та
відповідачем - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 був
укладений договір про співпрацю та
організацію взаємовідносин (далі -
договір), за умовами п. 1.1. якого,
враховуючи рішення 15-ї сесії п'ятого
скликання Вищедубичанської сільської
ради Вишгородського району Київської
області від 06.06.2008 року «Про погодження
проекту відведення земельної ділянки
для розміщення виробництва по обробці
дерева та металопластикових
конструкцій ФОП ОСОБА_5», позивач
зобов'язався здійснювати відповідне
фінансування виготовлення технічної
та іншої документації, необхідної для
укладення договору оренди і подальшої
приватизації земельної ділянки площею
0,8556 га в АДРЕСА_1 (надалі -земельна
ділянка), на умовах, визначених цим
договором. Сторони договору погодили
усі його істотні умови, зокрема:

п. 1.2. - відповідач на підставі
вищевказаного рішення місцевої ради, в
порядку, встановленому чинним
законодавством України, укладає
договір оренди земельної ділянки та
реалізує право на її приватизацію
шляхом викупу;

п. 1.3. - після отримання у власність
земельної ділянки відповідач укладає з
позивачем договір про користування
земельною ділянкою або здійснює її
відчуження на користь позивача;

п. 2.1. - виконання договору відбувається
у три етапи:

1) укладення договору оренди земельної
ділянки між Відповідачем та
Вищедубичанською сільською радою
Вишгородського району Київської
області;

2) приватизація земельної ділянки;

3) відчуження (або укладення іншого
договору про користування земельною
ділянкою) на користь позивача;

п. 2.2 - відповідач приступає до
виконання своїх обов'язків в день
отримання попередньої оплати, згідно п.
3.2 цього договору.

п. 2.3. - у випадку затримки платежів,
визначених п. 3.2. цього договору, строки
виконання зобов'язань відповідачем
переносяться на відповідну кількість
днів затримки платежу;

п. 3.2. - фінансування першого етапу:

- попередня оплата (аванс), що становить
237000,00 грн. та сплачується позивачем
відповідачу в день укладення цього
договору;

- остаточний розрахунок, який становить
158000,00 грн. та сплачується позивачем
відповідачу протягом 3-х днів з дня
укладення договору оренди земельної
ділянки між Відповідачем та
Вищедубичанською сільською радою
Вишгородського району Київської
області;

п. 3.3. - фінансування наступних етапів
цього договору проводиться позивачем у
відповідності до укладених сторонами
додаткових угод, виходячи з цін, що
склались на ринку земельних відносин
та вартості необхідних послуг;

п. 3.4. - всі платежі за цим договором
сплачуються позивачем у готівковому
або безготівковому порядку на
розрахунковий рахунок відповідача у
строки, визначені цим договором без
виставлення додаткових рахунків, або
безпосередньо до відповідних
організацій згідно виставлених ними
рахунків;

п. 7.1. - цей договір вступає в силу в день
його підписання сторонами і діє до
повного виконання сторонами взятих на
себе зобов'язань;

п. 8.1. - цей Договір може бути змінено чи
розірвано за взаємної згоди сторін. Всі
зміни оформлюються в письмовому
вигляді, підписуються уповноваженими
представниками сторін та скріплюються
печатками;

п. 8.4. - у випадку відмови позивача або
недосягнення між сторонами згоди щодо
подальшого фінансування етапів цього
Договору він вважається припиненим без
права пред'явлення будь-яких претензій.

12.10.2010 року третьою особою -
Вищедубечанською сільською радою
Вишгородського району Київської
області, як орендодавцем, і
відповідачем - ФОП ОСОБА_5, як орендарем,
укладено договір земельної ділянки. За
умовами цього договору орендодавець,
на підставі рішення тридцять другої
сесії п'ятого скликання
Вищедубечанської сільської ради
Вишгородського району Київської
області від 08.09.2010 року, надав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку загальною площею 0,8556
га кадастровий номер :31:083:0153 під
розміщення виробництва по обробці
дерева та металопластикових
конструкцій, яка знаходиться на
території Вищедубечанської сільської
ради за адресою: АДРЕСА_1. Земельна
ділянка, яка передається в оренду,не
має таких недоліків, що можуть
перешкоджати ефективному
використанню. Цей договір посвідчено і
зареєстровано в реєстрі 12.10.2010 року
приватним нотаріусом, зареєстровано в
управлінні Держкомзему у
Вишгородському районі Київської
області в книзі записів державної
реєстрації договорів оренди 13.04.2011
року. 14.12.2011 року сторонами цього
договору внесено зміни і доповненя до
нього щодо нормативної грошової оцінки
земельної ділянки та орендної плати за
неї.

15.10.2010 року позивачем і відповідачем
складено акт приймання-передачі
виконаних робіт, яким сторони
підтвердили виконання першого етапу
умов п. 2.1. п.п. 2.1.1. договору про
співпрацю та організацію
взаємовідносин, укладеного ними 18.08.2010
року, також підтвердили відсутність
взаємних претензій стосовно виконаних
робіт і їх оплати.

За твердженням позивача, яке не
спростовується відповідачем, на
виконання п. 3.2. договору позивач
сплатив відповідачу, а відповідач
отримав від позивача грошові кошти у
розмірі 50000 тис. дол. США. що в
перерахунку по курсу валют (1 дол. США -
7,90 грн.) складає 395000 грн.

Рішенням господарського суду
Черкаської області у справі №
13/5026/1266/2012 від 13.11.2012 року зі змінами,
внесеними постановою Київського
апеляційного господарського суду від
29.05.2013 року і постановою Вищого
господарського суду України від 17.07.2013
року, відмовлено повністю в
задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до ФОП
ОСОБА_5 про розірвання договору про
співпрацю та організацію
взаємовідносин від 18.08.2010 року,
укладеного ними, з мотивів порушення
відповідачем умов договору та
повернення сплачених позивачем коштів
в сумі 410553,12 грн. (в тому числі 395000 грн.
на виконання умов договору і 15553,12 грн.
оплати за користування відповідачем
земельною ділянкою) на підставі ст. 1212
ЦК України.

Отже, предметом спору, що розглядається
у даній справі є заявлені позивачем
позовні вимоги про визнання недійсним
договору про співпрацю та організацію
взаємовідносин від 18.08.2010 року,
укладеного сторонами, з мотивів його
суперечності вимогам норм статей 125, 126
ЗК України. Зазначений договір є
укладеним, частково виконаний
сторонами, в судовому порядку не
розірваний, його умовами сторони
передбачили випадки зміни цього
договору та припинення його дії за
згодою сторін. Цей факт, встановлений
судовими рішеннями господарських
судів у справі № 13/5026/1266/2012, відповідно
до ч. 3 ст. 35 ГПК України, не потребує
доведення знову.

Спірні правовідносини сторін за
правовою природою віднесені до
договірних зобов'язань послуг і
представництво одночасно, загальні
положення про представництво
визначені главою 17, про послуги - главою
63, загальні положення про правочини
визначені розділом IV книги 1 ЦК України,
про зобов'язання і договір - розділами І
і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК
України, правові наслідки порушення
зобов'язання, відповідальність за
порушення зобов'язання - главою 51 ЦК
України, розділом V ГК України.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 1, 2,
6, 7 Цивільного кодексу (далі -ЦК)
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки;
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини; способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема, визнання права, визнання
правочину недійсним, зміна чи
припинення правовідношення.

Статтею 20 Господарського кодексу
України передбачено право кожного
суб'єкта господарювання на захист
своїх прав і законних інтересів шляхом,
зокрема, визнання наявності або
відсутності прав, визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом, установлення,
зміни і припинення господарських
правовідносин. Порядок захисту прав
суб'єктів господарювання та споживачів
визначається цим Кодексом, іншими
законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено,
відповідно, межі здійснення цивільних
прав та загальні засади виконання
цивільних обов'язків. Зокрема, і
цивільні права і цивільні обов'язки
здійснюються (виконуються) в межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

При вирішенні даного спору судом також
враховуються роз'яснення Пленуму
Вищого господарського суду України,
дані господарським судам у постановах N
11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними», № 6 від 23.03.2012
року «Про судове рішення», роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України, дані в
постанові від 06.11.2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними».

В обґрунтування своїх вимог в частині
визнання договору недійсним позивач,
зокрема, зазначив про те, що на момент
укладання спірного договору
відповідач не був власником чи
користувачем спірної земельної
ділянки, отже укладав договір з
порушенням норм статей 125, 126 ЗК України
і не мав права розпоряджатися нею.

Статтями 125, 126 ЗК України, на
суперечністьдоговору яким посилається
позивач, визначено момент виникнення
прав на земельну ділянку та порядок
оформлення цих речових прав на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, на яку
посилається позивач, зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст. 236 ЦК України,
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до встановлених обставин
справи та приписів вищенаведених норм
законодавства, суд суперечності
спірного договору про співпрацю та
організацію взаємовідносин від 18.08.2010
року при його укладанні сторонами не
вбачає, тому із зазначених позивачем
матеріальних підстав, правових підстав
згідно з нормами ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215
ЦК України для визнання цього договору
також не вбачає.

Згідно з ч. 3 ст. 43 ГПК України,
господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України,
було запропоновано сторонам подати
докази в обґрунтування позову і
заперечень проти нього, брати участь в
засіданнях суду, вони своїми правами
скористались на свій розсуд, подали всі
наявні у них докази і на їх підставі
судом прийнято рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, з врахуванням обставин справи
та вищенаведених приписів
законодавства суд вважає, що при
обставинах що склалися, позовні вимоги
є необгрунтованими, обраний позивачем
спосіб захисту своїх прав
неправомірним, тому надає перевагу
запереченням відповідача, а позов
визнає безпідставним і в його
задоволенні відмовляє.

На підставі статті 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня його
підписання.

Повний текст рішення складено і
підписано 25.07.2014 року.

Суддя
В.М. Грачов