ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 липня 2014 року Справа № 5015/1105/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Грейц
К.В.,суддів:Бакуліної С.В., Волковицької
Н.О., Добролюбової Т.В. Мачульського
Г.М.,розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль" в особі
Львівської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 20.03.2014у
справі№ 5015/1105/12за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "ТКС Молл
Маркет"доПублічного акціонерного
товариства "Райффайзенбанк Аваль" в
особі Львівської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль"простягнення 239
035,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТКС Молл Маркет"
звернулось з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль" в особі
Львівської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль" про стягнення
заборгованості в розмірі 239 035,72 грн.,
яка виникла за період з 2005 по 2012 роки.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 26.09.2013 у справі
№ 5015/1105/12 позовні вимоги задоволено
частково, в розмірі 117 885,08 грн.
заборгованості за період з 01.03.2009 по
01.03.2012, з яких 89 170,88 грн. - вартість
послуг по обслуговуванню
торгівельного комплексу та 28 714,20 грн. -
вартість послуг по експлуатації
основних засобів.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 у справі
№ 5015/1105/12 рішення суду першої інстанції
було скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 20.03.2014 у справі № 5015/1105/12
постанову суду апеляційної інстанції
скасовано, а рішення місцевого
господарського суду залишено без змін.

Публічне акціонерне товариство
"Райффайзенбанк Аваль" в особі
Львівської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль" звернулось із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 20.03.2014
у справі № 5015/1105/12, у якій просить
вказану постанову скасувати та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити повністю.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 07.12.2010
у справі № 18/81(15/174), мотивовано
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України одних і
тих самих норм права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає необхідним відмовити в допуску
справи до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судового рішення може бути
подана виключно на підставі,
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

У постанові від 20.03.2014 у справі №
5015/1105/12, про перегляд якої подано заяву,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками місцевого господарського
суду щодо наявності підстав для
часткового задоволення позову про
стягнення з відповідача
заборгованості за відповідний період
за договором про спільну експлуатацію
комплексу. При цьому, суд касаційної
інстанції виходив із встановлених
місцевим судом обставин справи про те,
що вказаний договір не визнано
недійсним та у відповідача були в
наявності рахунки-фактури за спірний
період з відповідною розшифровкою
послуг, з огляду на що (враховуючи строк
позовної давності та контррозрахунок
відповідача) у апеляційного
господарського суду не було підстав
для відмови у частковому задоволенні
позовних вимог.

Водночас, у постанові від 07.12.2010 у
справі № 18/81(15/174) суд касаційної
інстанції погодився з висновками
місцевого господарського суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позову про стягнення заборгованості за
договором на перевезення вантажів
автомобільним транспортом та
навантаження екскаваторами. При цьому,
суд касаційної інстанції виходив із
встановлених місцевим господарським
судом обставин справи про відсутність
у матеріалах справи первинних
документів, обумовлених договором,
оскільки товаротранспортні накладні
оформлені не на відповідача, а акти
виконаних робіт підписані від імені
відповідача невідомими особами, що
свідчить про невідповідність наданих
позивачем документів вимогам, які
ставляться законодавством до
первинних документів, що фіксують
здійснення господарських операцій, а
відтак про недоведеність виконання
позивачем зобов'язання, що підлягало б
оплаті відповідно до поданих позовних
вимог.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене, підстави для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України відсутні.

Керуючись статтями 86, 11116- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Відмовити Публічному акціонерному
товариству "Райффайзенбанк Аваль" в
особі Львівської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль" у допуску справи
№ 5015/1105/12 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддяК. Грейц Судді: С.
Бакуліна Н. Волковицька Т.
Добролюбова Г. Мачульський