м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10075/14 18.07.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Аквавит"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 42 798,27 грн

Суддя Шкурдова Л.М.

при секретарі судового засідання
Іващенко М.М.,

представники:

від позивача - Мелашвілі М.Г., дов. № 10
від 05.12.2013,

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аквавит" звернулося
до господарського суду міста Києва з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 42 798,27 грн, з
яких: 34 765,50 грн - основний борг, 5 649,97
грн - пеня, 1 235,52грн - 3% річних, 1 147,28
грн - інфляційні втрати.

У судовому засіданні 24.06.2014 розгляд
справи відкладено на 18.07.2014.

У судовому засіданні 18.07.2014 представник
позивача підтримав позов, позовні
вимоги просив задовольнити в повному
обсязі.

Від відповідача 18.07.2014 надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з відрядженням
представника відповідача, яке судом
відхиляється, оскільки відповідач не
позбавлений права направити до суду
іншого представника.

Відповідач відзив на позов не направив,
представник відповідача у судове
засідання 18.07.2014 не з'явився, про час і
місце розгляду даної справи
повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено, а відтак, суд не вважає за
необхідне відкладати розгляд справи
та, відповідно до статті 75 ГПК України,
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача,суд -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Аквавит" (далі -
позивач, постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі -
відповідач, покупець) укладено договір
поставки № 479 (далі - договір),
відповідно до умов якого, постачальник
зобов'язується поставити і передати у
власність покупця товар у
відповідності з поданими покупцем
замовленнями, а покупець
зобов'язується прийняти та своєчасно
сплачувати його вартість на умовах
даного договору.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець
перераховує кошти за поставлену партію
товару після спливу 30 банківських днів
з моменту отримання товару.

Позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 34 765,50 грн, а саме: за
видатковою накладною № 4038 від 21.12.2012 на
суму 5 923,80 грн, за видатковою накладною
№ 4039 від 21.12.2012 на сум 6 226,32 грн, за
видатковою накладною № 4043 від 21.12.2012
на суму 8 757,18 грн, за видатковою
накладною № 4044 від 21.12.2012 на суму 1 377,90
грн, за видатковою накладною № 4045 від
21.12.2012 на суму 462,60 грн, за видатковою
накладною № 4050 від 21.12.2012 на суму 4 328,82
грн, за видатковою накладною № 4316 від
24.12.2012 на суму 5 445,00 грн, за видатковою
накладною № 5903 від 29.12.2012 на суму 971,70
грн, за видатковою накладною № 5908 від
29.12.2012 на суму 1 272,18 грн. Факт поставки
також підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями
товарно-транспортних накладних.

Відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав, оплату
поставленого товару в строк
передбачений договором не здійснив, у
зв'язку з чим, у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 34 765,50 грн.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК), є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

У відповідності до ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК).

В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України,
ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610
ЦК, є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 ЦК, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості за
поставлений товар в сумі 34 765,50 грн
обґрунтовані, підтверджені наявними в
матеріалах справи доказами, не
спростовані належним чином
відповідачем, а відтак підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 6.6. договору (з
урахуванням протоколу розбіжностей до
договору поставки № 479 від 08.10.2010), у
випадку порушення покупцем строків
оплати, покупець оплачує
постачальникові неустойку у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
простроченої суми за кожен день
прострочення. Неустойка сплачується за
весь період невиконання або
неналежного виконання покупцем своїх
зобов'язань включаючи день повного
розрахунку за поставлений товар.

Згідно ст. 549 ЦК, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3).

Відповідно до статті 625 ЦК, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат, трьох відсотків річних та пені
за період з 06.02.2013 по 14.04.2014, суд вважає
його обґрунтованим, не спростованим
належним чином відповідачем, а відтак,
позовні вимоги про стягнення
інфляційних втрат в розмірі
1 147,28 грн, трьох відсотків річних в
розмірі 1 235,52 грн та пені в розмірі 5 649,97
грн підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, з огляду на наведене
вище позов підлягає задоволенню в
повному обсязі в сумі 42 798,27 грн, з яких:
34 765,50 грн - основний борг, 5 649,97 грн -
пеня, 1 235,52грн - 3% річних, 1 147,28
грн - інфляційні втрати.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, ст.ст. 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (03186, АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аквавит"
(49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова 1,
) 34 765,50 грн (тридцять
чотири тисячі сімсот шістдесят п'ять
грн 50 коп.) основного боргу, 5
649,97 грн (п'ять тисяч шістсот сорок
дев'ять грн 97 коп.) пені, 1 235,52 грн
(одну тисячу двісті тридцять п'ять грн 52
коп.) трьох відсотків річних,
1 147,28 грн (одну тисячу сто сорок
сім грн 28 коп.) інфляційних втрат та 1
827,00 (одну тисячу вісімсот двадцять сім
грн 00 коп.) витрат по сплаті судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 28.07.2014.

Суддя
Л.М. Шкурдова