ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" липня 2014 р.Справа № 916/2199/14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОВІМІ"

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 103 905,10 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "ПРОВІМІ",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 103 905,10 грн., де 101 839,79 грн. -
основний борг, 2 065,31 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.06.2014р. позовну заяву
(вх.№2228/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/2199/14 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Клопотання позивача про відкладення
розгляду справи (вх.№16801/14 від 27.06.2014р.)
судом задоволено.

Заява позивача про розгляд справи за
наявними в матеріалах справи
документами та без участі
представника позивача (вх.№219341/14 від
25.07.2014р.) судом задоволена.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції, подав до суду
заяву (вх.№18203/14 від 14.07.2014р.), відповідно
до якої заявлені позивачем позовні
вимоги визнає в повному обсязі та
просить суд розстрочити виконання
рішення на 12 місяців.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, суд встановив:

02 січня 2014р. між товариством з
обмеженою відповідальністю "ПРОВІМІ"
(Постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Дистриб'ютор) було укладено
дистриб'юторський договір №047/К, згідно
умов п.1.1. якого Постачальник
зобов'язується передати у власність
Дистриб'ютора, а Дистриб'ютор
зобов'язується прийняти та оплатити
товари, в т.ч. але не виключно
комбікорми, кормові додатки, премікси,
білкові та вітамінно-мінеральні
добавки (далі по тексту товар) на умовах
зазначених в даному Договорі. Список
Товарів, що є предметом даного Договору
визначається в "Прайс-листі".
Постачальник має право в
односторонньому порядку змінювати
список Товарів, що можуть бути
замовлені за цим Договором, шляхом
направлення Покупцю нового Додатку
"Прайс-лист" до даного Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору асортимент,
кількість та ціна товару визначається
у рахунках-фактури та/або у видаткових
накладних.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що товар
поставляється на умовах FCA (в редакції
Інкотермс 2010) або СРТ (в редакції
Інкотермс 2010) за адресою Дистриб'ютора,
що зазначається у товарно-транспортній
накладній та/або видатковій накладній
(далі - Пункт поставки).

Як вбачається зі змісту п.3.5. Договору
оплата за Товар Дистриб'ютором
здійснюється з відстрочкою платежу 30
(тридцять) календарних днів з дати
рахунку-фактури та/або видаткової
накладної Постачальника, при цьому
загальна сума відтермінування
платежів не повинна перевищувати 100 000
(сто тисяч) грн. Платежі, здійснені
Дистриб'ютором, в першу чергу будуть
зараховуватись як оплата за раніше
отриманий та неоплачений Товар.

Умовами п.п.10.1., 10.3. Договору у випадку
порушення зобов'язання, що виникає з
цього Договору, Сторона несе
відповідальність, визначену цим
Договором та/або чинним законодавством
України. У разі несвоєчасного
виконання грошових зобов'язань
Дистриб'ютор сплачує суму боргу з
врахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення, яка діє протягом періоду,
за який нараховується пеня.

Даний Договір вступає в силу з 01 січня
2014 року та діє до 31 грудня 2014 року. Якщо
в строк не пізніше одного місяця до
закінчення терміну дії Договору жодна
із сторін письмово не заявить іншій
стороні про відмову в продовженні дії
Договору, то він автоматично продовжує
свою дію на тих же умовах ще на один
календарний рік (п.13.1. Договору).

Додатковою угодою від 02.01.2014р. сторони
погодили, даним Дистриб'ютор
повідомляє, що ним будуть виконуватись
на Території обов'язки передбачені
п.4.2.4. Договору виключно у відношенні
товарів торгової марки "ІНФОРМАЦІЯ_1", в
свою чергу Постачальник погоджується
надати йому додаткову знижку в розмірі
2%. Дана додаткова знижка може
додаватись до інших знижок наданих
Дистриб'ютору згідно Договору.
Постачальник має право в будь-який час
скасувати знижку шляхом направлення
письмового повідомлення Дистриб'ютору,
в такому разі знижка перестає діяти на
всі поставки, що відбудуться після дати
письмового повідомлення.

На виконання умов Дистриб'юторського
договору №047/К позивачем відповідачу
було здійснено поставку товару на
загальну суму 154 970,99 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями видаткових накладних,
№4357 від 24.12.2013р. на суму 74 654,11 грн., №623
від 18.03.2014р. на суму 80 316,88 грн., що
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені їх
печатками, однак відповідачем вартість
отриманого товару була оплачено лише
частково в сумі 53 131,20 грн., внаслідок
чого за ним утворився борг в сумі 101 839,79
грн.

З підстав неналежного виконання
відповідачем договірних зобов'язань в
частині здійснення оплати вартості
отриманого товару, позивач звернувся
до відповідача з вимогою №211 від
08.05.2014р., відповідно до якої просив
негайно сплатити суму боргу, яка
відповідачем була залишена без
відповіді.

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за Дистриб'юторським
договором в частині оплати вартості
отриманого товару і стало підставою
для позивача звернутись до
господарського суду Одеської області
із даним позовом за захистом своїх
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому. Предметом
договору купівлі-продажу можуть бути
майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.
Предметом договору купівлі-продажу
може бути право вимоги, якщо вимога не
має особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом. До
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті. Особливості
договору купівлі-продажу окремих видів
майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар,визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу
України визначено, що продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець відмовився передати річ,
визначену індивідуальними ознаками,
покупець має право пред'явити
продавцеві вимоги відповідно до статті
620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу
України вбачається, що якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Стаття 1011 Цивільного кодексу визначає,
що за договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Приписами ст.1012 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір
комісії може бути укладений на
визначений строк або без визначення
строку, з визначенням або без
визначення території його виконання, з
умовою чи без умови щодо асортименту
товарів, які є предметом комісії.
Комітент може бути зобов'язаний
утримуватися від укладення договору
комісії з іншими особами. Істотними
умовами договору комісії, за якими
комісіонер зобов'язується продати або
купити майно, є умови про це майно та
його ціну.

Статтею 1013 Цивільного кодексу
передбачено, що комітент повинен
виплатити комісіонерові плату в
розмірі та порядку, встановлених у
договорі комісії. Якщо комісіонер
поручився за виконання правочину
третьою особою, він має право на
додаткову плату. Якщо договором
комісії розмір плати не визначений,
вона виплачується після виконання
договору комісії виходячи із звичайних
цін за такі послуги. Якщо договір
комісії не був виконаний з причин, які
залежали від комітента, комісіонер має
право на комісійну плату на загальних
підставах. У разі розірвання або
односторонньої відмови від договору
комісії комісіонер має право на плату
за фактично вчинені дії.

Комісіонер зобов'язаний вчиняти
правочини на умовах, найбільш вигідних
для комітента, і відповідно до його
вказівок. Якщо у договорі комісії таких
вказівок немає, комісіонер
зобов'язаний вчиняти правочини
відповідно до звичаїв ділового обороту
або вимог, що звичайно ставляться. Якщо
комісіонер вчинив правочин на умовах
більш вигідних, ніж ті, що були
визначені комітентом, додатково
одержана вигода належить комітентові
(стаття 1014 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (п.1 ст.656
Цивільного Кодексу України).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості приведеного позивачем
в позовній заяві та не спростованого
відповідачем, останнім в порушення
вищезазначених приписів чинного
законодавства України та договору -
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого від позивача товару на
загальну суму 154 970,99 грн. не виконані
належним чином, внаслідок чого за
відповідачем утворилась
заборгованість, яка позивачем
зазначена в розмірі - 101 839,79
грн., у зв'язку з чим стягненню з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь позивача підлягає сума боргу
за отриманий товар встановлена судом в
розмірі 101 839,79 грн.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 пені в розмірі 2 065,31 грн.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд
зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України
передбачає, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією. За
грошовим зобов'язанням боржник не
повинен платити відсотки за час
прострочення кредитора. Нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. У випадках, передбачених
законом, штрафні санкції за порушення
господарських зобов'язань стягуються
судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК
України передбачає строк та порядок, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, а строк, протягом якого особа
може звернутись до суду за захистом
свого порушеного права, встановлюється
ЦК України.

Наразі, наданий позивачем розрахунок
пені, на думку суду, здійснений
неналежним чином, у зв'язку з чим судом
було самостійно розраховано пеню
наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочки101839.7918.04.2014 - 26.05.2014399.5000 %0.052
%*2067.49Отже загальна сума пені за
самостійним розрахунком суду складає 2
067,49 грн., але у зв'язку з тим, що
позивачем до стягнення з відповідача
розмір пені заявлено в меншому розмірі,
в сумі 2065,31 грн., суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення
пені в розмірі заявленому позивачем,
тобто в сумі 2 065,31 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали
справи та проаналізовані положення
чинного законодавства України, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "ПРОВІМІ", у
зв'язку з чим стягненню з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
позивача підлягає основний борг,
встановлений судом в розмірі 101 839,79
грн., пеня в сумі 2 065,31 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 2
078,10 грн. судового збору.

Згідно положень ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Відповідно до поданої 14.07.2014р. заяви
відповідачем, з огляду на неможливість
на даний момент повного виконання
рішення суду, а також з урахуванням вже
прийнятих відповідачем заходів по
частковій сплаті заборгованості перед
позивачем, відповідач просив суд
надати йому розстрочку виконання
судового рішення у справі №916/2199/14 на
один рік, оскільки вважає, що надання
розстрочення сприятиме повному
виконанню рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, на
думку суду, ненадання фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 розстрочки
може призвести до призупинення його
діяльності, що спричинить негативні
наслідки. Натомість, надання
розстрочки, на думку суду, надасть
можливість боржнику отримати грошові
кошти та виконати рішення суду
належним чином.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
вважає за необхідне частково
задовольнити заяву відповідача та
розстрочити виконання судового
рішення у справі № 916/2199/14, з
урахуванням розміру стягуваної
заборгованості у сумі 103 905,10 грн., за
наступним графіком: зі сплатою у серпні
2014р. - 16 666,66 грн., у вересні 2014р. - 16 666,66
грн., у жовтні 2014р. - 16 666,66 грн., у
листопаді 2014р. - 16 666,66 грн., у грудні 2014р.
- 16 666,66 грн., у січні 2015р. - 20 571,80
грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОВІМІ" -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОВІМІ" (81083,
Львівська обл., Яворівський район, с.
Жорниська, комплекс "Ямельна - 1", код
ЄДРЮОФОП 3730400) 101 839 (сто одна тисяча
вісімсот тридцять дев'ять) грн. 79 коп. -
боргу, 2 065 (дві тисячі шістдесят п'ять)
грн. 31 коп. - пені, 2 078 (дві тисячі
сімдесят вісім) грн. 10 коп. - судового
збору.

3. Розстрочити виконання судового
рішення у справі №916/2199/14 в частині
стягуваної суми боргу та пені в сумі 103
905,10 грн. за наступним графіком:

до 31.08.2014р. - 16 666 (шістнадцять тисяч
шістсот шістдесят шість) грн. 66 коп.;

до 30.09.2014р. - 16 666 (шістнадцять тисяч
шістсот шістдесят шість) грн. 66 коп.;

до 31.10.2014р. - 16 666 (шістнадцять тисяч
шістсот шістдесят шість) грн. 66 коп.;

до 30.11.2014р. - 16 666 (шістнадцять тисяч
шістсот шістдесят шість) грн. 66 коп.;

до 31.12.2014р. - 16 666 (шістнадцять тисяч
шістсот шістдесят шість) грн. 66 коп.;

до 31.01.2015р. - 20 571 (двадцять тисяч п'ятсот
сімдесят одна) грн. 80 коп.;

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено
04.08.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.