м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4888/14 21.07.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 14 432, 96 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Байправ М.С.
від відповідача: не з'явилися
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
(надалі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«НАСТА» (надалі-відповідач) про
стягнення 14 432, 96 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою
страхового відшкодування за договором
добровільного страхування наземного
транспортного засобу №АМ 030312 від 29.11.2011
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 25.03.2014 р. порушено
провадження у даній справі, призначено
її до розгляду у судовому засіданні на
14.04.2014 р. за участю представників
сторін, яких зобов'язано надати суду
09.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва надійшов лист з інформацією на
судовий запит від МТСБУ.
14.04.2014 р. судове засідання не відбулося
через участь судді Бондарчук В.В. на
загальних зборах суддів
Господарського суду міста Києва
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та Закону
України «Про відновлення довіри до
судової влади в Україні».
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 р. призначено розгляд
справи на 28.04.2014 р. за участю
представників сторін.
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та неналежне виконання
ними вимог суду.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
26.05.2014 р., у зв'язку із перебуванням
судді Бондарчук В.В. у відпустці, справу
№910/4888/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. суддею Марченко О.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
02.06.2014 р., у зв'язку із поверненням судді
Бондарчук В.В. з відпустки, справу
№910/4888/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 р. суддею Бондарчук В.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
26.06.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва від представника позивача
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі останнього та копія
постанови Дарницького районного суду
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та неналежне виконання
ними вимог суду.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив.
Суд відзначає, що відповідач був
повідомлений про час та місце судового
засідання належним чином, зокрема,
ухвали Господарського суду міста Києва
у справі неодноразово направлялись
відповідачу на зазначену у позовній
заяві та витязі з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
Залізничне шосе, 6, проте конверти з
ухвалами суду повернулися до суду з
відміткою «за закінченням
встановленого строку зберігання».

Так, згідно п. 3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, відповідач не скористався
своїм процесуальним правом на надання
відзиву та направлення представника
для участі в судове засідання, суд
вважає за можливе розглянути позов у
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами
згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.07.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2011 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» та ОСОБА_2 укладено договір
страхування транспортних засобів
№АМ.030312, відповідно до якого було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом - «Nissan Tiida»,
державний номер НОМЕР_1.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
«Про страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного
кодексу України, за договором
страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України, предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 28.08.2012 р. в м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Nissan Tiida»,
державний номер НОМЕР_1, під
управлінням ОСОБА_3 та автомобіля
«Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_4

При цьому, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено застрахований в Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» автомобіль «Nissan
Tiida», державний номер НОМЕР_1.

Згідно постанови Дарницького
районного суду міста Києва від 16.10.2012 р.,
ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні
правопорушення, що сталось 28.08.2012 р. в м.
Києві за участю автомобіля «Nissan Tiida»,
державний номер НОМЕР_1 та автомобіля
«Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_2.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування», страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до актуалізованого звіту
№1269/КВ1 про оцінку вартості збитків від
02.10.2012 р. - вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Nissan Tiida», державний
номер НОМЕР_1, склала 16 790,48 грн.

16.10.2012 р. позивачем було складено
страховий акт №UA023/L02/03, згідно
якого виплата страхового
відшкодування складає 14 432,96 грн.

Відповідно до зазначеного вище звіту
та страхового акту, позивачем було
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 14 432,96 грн., що підтверджується
копією платіжного доручення № 6754 від
17.10.2012 р. (копії у матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» зазначає, що у
зв?язку з тим, що ним було здійснено
виплату страхового відшкодування
власнику пошкодженого автомобіля «Nissan
Tiida», державний номер НОМЕР_1, позивач
відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
«Про страхування», набув право вимоги
до осіб, відповідальних за завдану
шкоду. Тож, враховуючи, що
цивільно-правова відповідальність за
шкоду перед третіми особами, завдану
внаслідок експлуатації транспортного
засобу «Mitsubishi Lancer», державний номер
НОМЕР_2 застрахована у Товаристві з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «НАСТА» за полісом №АВ/1343912, а
також з огляду на те, що водія
автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний
номер НОМЕР_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, позивач просить
стягнути з останнього шкоду в розмірі 14
432,96 грн., завдану з вини водія
застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах;

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок
експлуатації автомобіля «Mitsubishi Lancer»,
державний номер НОМЕР_2 була
застрахована у Товаристві з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«НАСТА» за полісом №АВ/1343912.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За таких обставин, у зв?язку з настанням
страхового випадку - пошкодженням
ОСОБА_4 автомобіля «Nissan Tiida», державний
номер НОМЕР_1, у відповідача виник
обов'язок відшкодувати останньому
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
вартість страхового відшкодування
власнику автомобіля «Nissan Tiida»,
державний номер НОМЕР_1 у розмірі 14 432,96
грн., було сплачено позивачем на
підставі договору страхування.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля «Nissan Tiida», державний номер
НОМЕР_1, у нього виникло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяну
шкоду, тобто, у даному випадку - до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«НАСТА».

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, в розумінні ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993
Цивільного кодексу України до позивача
перейшло право вимоги у розмірі
виплаченого відшкодування, тобто у
сумі 14 432,96 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
29.04.2013 відповідачем отримана претензія
позивача №55/2013-04/ИР від 25.04.2013 р. на
виплату страхового відшкодування, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, а
тому обов'язок відповідача виплатити
суму страхового відшкодування в
розмірі 14 432,96 грн. виник саме з моменту
отримання претензії та настав станом
на день звернення позивачем до суду.

При цьому, відповідачем не надано суду
доказів перерахування коштів позивачу
у якості страхового відшкодування на
суму 14 432,96 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста» (01103, м. Київ, Залізничне шосе,
буд. 6, ідентифікаційний код - 35893575), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053,
м. Київ, вул. Артема, буд. 40,
ідентифікаційний код - 20782312) 14 432
(чотирнадцять тисяч чотириста тридцять
дві) грн. 96 коп. - страхового
відшкодування та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. -
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 22.07.2014 р.

Суддя

Бондарчук В.В.