ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Справа № 910/23482/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака
В.А.суддівДанилової М.В., Данилової
Т.Б.розглянувши матеріали касаційної
скаргиДочірнього підприємства
"Водограй"на ухвалуКиївського
апеляційного господарського суду від
02.06.2014у справі№ 910/23482/13 Господарського
суду міста Києва за позовомДочірнього
підприємства "Водограй"до Київської
міської ради третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
радипровнесення змін до договору
оренди та тлумачення його змістув
судовому засіданні взяли участь
представники :- - позивачане
з'явився - - відповідачаСамелюк
К.О.- - третьої особине з'явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 (у складі
головуючого Яковлєва М.Л., суддів:
Авдеєва П.В., Куксова В.В.) відмовлено
Дочірньому підприємству "Водограй" у
задоволені клопотання про відновлення
процесуального строку подання
апеляційної скарги на рішення
Господарського суду міста Києва від
18.03.2014 у справі № 910/23482/13, апеляційну
скаргу та додані до неї документи
повернуто скаржнику на підставі пункту
4 частини першої статті 97
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою
апеляційної інстанції, Дочірнє
підприємство "Водограй" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просить її скасувати, а справу
направити на розгляд до апеляційного
господарського суду.

Київська міська рада, Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради не надіслали
свої відзиви на касаційну скаргу, що в
силу положень статті 1112 Господарського
процесуального кодексу України не
перешкоджає перегляду судового акту,
що оскаржується.

Дочірнє підприємство "Водограй",
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради не реалізували процесуальне право
на участь у судовому засіданні суду
касаційної інстанції, хоча про час та
місце його проведення були повідомлені
належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
юридичну оцінку встановлених
фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування
господарськими судами норм
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

За змістом частини першої статті 91
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна скарга подається на
рішення місцевого господарського суду,
яке не набрало законної сили. Прийняття
і розгляд апеляційної скарги на
рішення, яке набрало законної сили,
можливе лише з дотриманням приписів
частини другої статті 93 цього кодексу,
щодо поновлення строку подання скарги.

Відповідно до частини першої статті 93
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна скарга подається на
рішення місцевого господарського суду
протягом десяти днів, а на ухвалу
місцевого господарського суду -
протягом п'яти днів з дня їх оголошення
місцевим господарським судом. У разі
якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84
цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання скаржника про
відновлення пропущеного строку
подання апеляційної скарги,
апеляційний господарський суд
встановив, що оскаржуване рішення
прийнято місцевим господарським судом
18.03.2014 та підписано 31.03.2014, а відповідна
апеляційна скарга на рішення суду
згідно відбитку поштового штемпеля на
конверті, направлена до Господарського
суду міста Києва 17.04.2014, тобто, поза
межами встановленого частиною першою
статті 93 Господарського
процесуального кодексу України
процесуального строку (а.с.113). Ця
обставина самим скаржником не
заперечується.

Також судом встановлено, що 31.03.2014,
тобто в день підписання повного тексту
рішення, на підставі поданого
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи з можливістю
фотокопіювання повноважний
представник Дочірнього підприємства
"Водограй" С.В. Мельник ознайомився з
матеріалами справи та зробив необхідні
йому копії. Крім того, 07.04.2014 вказаний
представник отримав повний текст
рішення суду, про що свідчить
відповідна відмітка на зворотній
стороні останнього аркушу рішення
(а.с.92).

Виходячи з матеріалів справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що повноважному представнику
скаржника було відомо про розгляд
справи та про судове рішення і в нього
було достатньо часу для оформлення та
подачі апеляційної скарги у
передбачений законом строк.

Частиною другою статті 93
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що апеляційний
господарський суд постановляє ухвалу
про повернення апеляційної скарги у
випадках, якщо вона подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, і суд за заявою особи, яка її
подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Статтею 53 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд може
відновити пропущений процесуальний
строк за заявою сторони, прокурора чи з
своєї ініціативи, якщо визнає причину
пропуску строку поважною. Виходячи зі
змісту даної статті, поважними
визнаються лише ті обставини, які є
об'єктивно непереборними і пов'язані з
дійсними істотними труднощами для
вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс
України не пов'язує право суду поновити
пропущений строк з певним колом
обставин, що спричинили пропуск строку.
Отже, в кожному випадку суд з
урахуванням конкретних обставин
пропуску строку оцінює докази, що
наведені в обґрунтування клопотання
про його поновлення, та робить
мотивований висновок щодо поважності
чи не поважності причин пропуску
строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 97 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо скаргу
подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про відновлення цього
строку або таке клопотання відхилено.

Судом апеляційної інстанції не було
встановлено обставин, які об'єктивно
перешкоджали скаржнику реалізувати
своє право на подання апеляційної
скарги протягом законодавчо
встановленого строку. Отже, можливість
вчасного подання апеляційної скарги
залежала виключно від волевиявлення
самого скаржника, тобто мала
суб'єктивний характер.

Клопотання про відновлення строку
подання касаційної скарги не містить
посилань на будь-які поважні причини
несвоєчасного вчинення процесуальних
дій, пов'язаних з процедурою подання
касаційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
недоведеності поважності причин
пропуску строку подання апеляційної
скарги на рішення місцевого
господарського суду та відсутності
правових підстав для задоволення
поданого клопотання про його
відновлення.

Таким чином, оскаржувана ухвала
Київського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 у справі
№ 910/23482/13 відповідає вимогам чинного
законодавства, що свідчить про
відсутність підстав для її зміни або
скасування.

Відповідно до пункту 1 статті 1119
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право залишити рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції без змін, а
скаргу без задоволення.

Доводи, що викладені в касаційній
скарзі пов'язані з вирішенням питання
про достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими і фактично зводяться до
необхідності надання нової оцінки
доказів по справі, що виходить за межі
повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись статями 1115, 1117, 1119, 11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 у справі
№ 910/23482/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.А. Корсак

С у д д і
М.В. Данилова

Т.Б. Данилова