ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року Справа № 917/257/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І. за участю
представників сторін:позивачаМицька
Р.М. дов. від 30.12.2013 рокувідповідачане
з'явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним
чиномрозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Дочірньої компанії "Газ України
"Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України"на постановувід
27.05.2014 року Харківського апеляційного
господарського судуу справі№917/257/14
господарського суду Полтавської
області за позовомДочірньої компанії
"Газ України "Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"доКомунального підприємства
"Житлово комунальний
комбінат"простягнення 119862,84
грн.ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України
"Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду Полтавської
області з позовом про стягнення з
Комунального підприємства "Житлово
комунальний комбінат" пені у розмірі
69306,35 грн., інфляційні втрати у розмірі
9042,89 грн., 3% річних у розмірі 41513,60 грн.,
судові витрати у розмірі 2398,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
поставка газу за договором проведена у
повному обсязі але з порушенням
строків, визначених у договорі.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 09.04.2014 року
(суддя Тимошенко К.В.), залишеним без
змін постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
27.05.2014 року (головуючий суддя Тихий П.В.,
судді Пелипенко Н.М., Россолов В.В.), в
частині стягнення 1,51 грн. 3% річних у
позові відмовлено. В решті вимог позов
залишено без розгляду.

Дочірня компанія "Газ України
"Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулася до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Полтавської області від 09.04.2014 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 року і
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Скаржник посилається на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
а саме статті 42, 43, 47, 32, 43, 81, 82
Господарського процесуального кодексу
України, статті 509, 526, 598, 610, 611, 612, 624, 625
Цивільного кодексу України.

При цьому, заявник посилається на те, що
докази оплати газу відповідачем
вимагалися судом виключно від позивача
та на підставі першої ухвали місцевого
суду від 20.02.2014 року. Тобто повторної
вимоги про надання необхідних
матеріалів судом здійснено не було, що
дало підстави вважати позивачу, що
докази оплат чи визнання нарахованих
сум пені, 3% річних та інфляційних
збитків були надані відповідачем,
оскільки ухвалою про порушення
провадження у справі було зобов'язано
надати контррозрахунок позовних вимог,
у разі незгоди з розрахунком
стягуваної суми.

На думку заявника оскільки відповідач
не надав вказаного розрахунку він
згоден із розрахунком позивача.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутнього у судовому засіданні
представника позивача, перевіривши в
межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами 20.12.2010 року між
Комунальним підприємством "Житлово
комунальний комбінат" (покупець) та
Дочірньою компанією "Газ України"
(постачальник) був укладений договір
про закупівлю природного газу за
державні кошти №06/10-2172-ТЕ-24, згідно з
яким Дочірня компанія "Газ України"
передала протягом січня-квітня 2011 року
у власність відповідача природний газ
на загальну суму 1035379,51 грн., що
підтверджується актами прийому -
передачі природного газу (а.с.12-16, 27-30).

Згідно пункту 4.1 договору остаточний
розрахунок за фактично спожиті обсяги
газу здійснюється на підставі акта
приймання-передачі природного газу до
20 числа наступного за місяцем поставки
газу.

Позивач вказав, що покупець свої
зобов'язання з оплати газу виконав, але
з простроченням виконання
зобов'язання, що стало причиною для
подання позову про стягнення пені у
розмірі 69306,35 грн., інфляційних витрат у
розмірі 9042,89 грн. та 3% річних у розмірі
41513,60 грн.

Залишаючи позов без розгляду суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний господарський суд, виходив
із того, що позивачем не виконано
вимоги ухвали суду від 20.02.2014 року,
зокрема, не надано доказів, які
підтверджують дату та суму фактичної
оплати відповідачем газу.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 81 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Для застосування пункту 5 частини 1 цієї
статті необхідними є такі умови:
додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі, а, у разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання; витребувані документи чи
явка представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;
позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК
України) або в порядку статті 38
названого Кодексу, чи не направив свого
представника в засідання
господарського суду без поважних
причин.

Отже, для залишення позову без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
поважність.

Як вбачається з матеріалів справи
ухвалою від 20.02.2014 року господарський
суд призначив розгляд справи на 19.03.2014
року та ухвалив, зокрема, надати
позивачу до 12.03.2014 року копії витягів
державного реєстратора з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців щодо
позивача та відповідача станом на
даний час; вказати та надати докази
наведених у позовній заяві обставин
щодо несвоєчасної оплати відповідачем
отриманого газу, вказати дати і суми
фактичної оплати, вказати та надати
докази, що підтверджують дату і суму
фактичної оплати; надати обґрунтований
розрахунок пені та річних з
зазначенням дати початку і дати
закінчення кожного періоду, за які
позивачем нараховані річні і пеня
(як-то вказати за які 16 днів - від якої
дати і до якої дати позивачем
нарахована пеня, аналогічні відомості
вказати щодо кожної, вказаної в
розрахунках річних і пені кількості
днів); обґрунтувати зазначену у
позовній заяві ціну позову.

Ухвалою від 19.03.2014 року місцевий суд
розгляд справи відклав на 02.04.2014 року та
зобов'язав сторони до 27.03.2014 року надати
суду матеріали, витребувані ухвалою
від 20.02.2014 року.

Згідно протоколу від 02.04.2014 року у
судовому засіданні було оголошено
перерву до 09.04.2014 року.

Крім того, у вказаному протоколі
місцевий суд зазначив, що невиконання
ухвали суду від 20.02.2014 року представник
позивача пояснила скороченням штату
працівників позивача у зв'язку з
процесом припинення та повідомила, що
витребувані судом матеріали будуть
надані суду протягом тижня.

Суд першої інстанції дослідивши наявні
розрахунки позивача встановив, що у
розрахунку річних, нарахованих
позивачем на суму боргу 695958,51 грн. за 66
днів допущена арифметична помилка, в
зв'язку з чим у позові в цій частині
відмовив.

В решті вимоги позивача стосуються
стягнення пені, інфляційних та річних
за прострочку оплати газу, борг за який
на момент подання позову становить 0,00
грн., що сторонами не заперечується, а
відтак суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що докази такої
прострочки та періодів прострочки є
необхідними для вирішення спору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
65 Господарського процесуального
кодексу України, з метою забезпечення
правильного і своєчасного вирішення
господарського спору суддя вчиняє в
необхідних випадках такі дії по
підготовці справи до розгляду:
зобов'язує сторони, інші підприємства,
установи, організації, державні та інші
органи, їх посадових осіб виконати
певні дії (звірити розрахунки, провести
огляд доказів у місці їх знаходження
тощо); витребує від них документи,
відомості, висновки, необхідні для
вирішення спору, що було здійснено
господарським судом Полтавської
області ухвалою від 20.02.2014 року.

Проте, позивач витребувані докази не
надав, про наявність поважних причин
невиконання ухвали суду від 20.02.2014 року
в частині подання доказів прострочення
оплати не повідомив. Крім того,
витребуване ухвалою суду від 19.03.2014
року пояснення причин невиконання
ухвали суду від 20.02.2014 року, зокрема,
щодо причин неподання доказів
прострочення оплати не надав, в зв'язку
з чим суди дійшли обґрунтованого
висновку про відсутність поважних
причин неподання витребуваних судом
матеріалів.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що господарськими судами попередніх
інстанцій в порядку статей 43, 101
Господарського процесуального кодексу
України обґрунтували відсутність
поважних причин невиконання вимог суду
та неможливість розгляду справи без
надання вищевказаних доказів, в зв'язку
з чим касаційна інстанція не вбачає
підстав для скасування рішення та
постанови.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111, Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Полтавської області від 09.04.2014 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 року у
справі № 917/257/14 господарського суду
Полтавської області залишити без змін.

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України "Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" залишити
без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач