ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р.
Справа № 911/1618/14

Господарський суд Київської області в
складі судді Скутельника П.Ф., при
секретарі Жилі Б.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи № 911/1618/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "КОНТИНЕНТ",
ідентифікаційний код: 31182939,
місцезнаходження: 49055, м.
Дніпропетровськ, вул. Тітова, буд. 36,

до товариства з обмеженою
відповідальністю "СХІД БІЗНЕС ЦЕНТР",
ідентифікаційний код: 35115285,
місцезнаходження: 07400, Київська обл., м.
Бровари, вул. Красовського, буд. 16,

про стягнення заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Білаш О.Д., яка діє на
підставі довіреності від 20.05.2014 року
б/н, -

Обставини справи:

товариство з обмеженою
відповідальністю "КОНТИНЕНТ" (далі за
текстом: Позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю "СХІД
БІЗНЕС ЦЕНТР" (далі за текстом:
Відповідач) про стягнення
заборгованості за договором поставки
від 28.01.2013 року №74/20Р у вигляді
основного боргу у сумі 155 313,49 грн. (сто
п'ятдесят п'ять тисяч триста тринадцять
гривень 49 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує
тим, що Відповідач не виконав належним
чином зобов'язання за договором
поставки від 28.01.2013 року №74/20Р з оплати
отриманого товару, у зв'язку з чим за
Відповідачем утворилась
заборгованість у вигляді основного
боргу у сумі 155 313,49 грн. (сто п'ятдесят
п'ять тисяч триста тринадцять гривень 49
коп.).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 07.05.2014 року порушено
провадження у справі № 911/1618/14, розгляд
якої призначено на 02.06.2014 року.

02.06.2014 року в судове засідання з'явився
представник Позивача, який вимоги
ухвали суду від 07.05.2014 року в повному
обсязі не виконав, надав пояснення по
справі. Представник Відповідача в
судове засідання не з'явився, вимоги
ухвали суду від 07.05.2014 року не виконав.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 02.06.2014 року розгляд справи
відкладено на 23.06.2014 року.

20.06.2014 року через відділ діловодства
господарського суду Київської області
від Відповідача надійшов відзив на
позовну заяву від 20.06.2014 року №283 (вх.
№11915/14 від 20.06.2014 року) з доданими
документами, у якому Відповідач вказує,
зокрема, що визнає позов частково в
розмірі 145 335,52 грн., та зазначає, що
станом на сьогоднішній день
заборгованість Відповідача перед
Позивачем становить 135 335,52 грн.

23.06.2014 року в судове засідання з'явився
представник Позивача, який вимоги
ухвали суду від 02.06.2014 року в повному
обсязі не виконав, надав пояснення по
справі. В судове засідання з'явився
представник Відповідача, який частково
виконав вимоги ухвали суду від 02.06.2014
року, надав пояснення по справі.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 23.06.2014 року продовжено
строк вирішення спору у справі № 911/1618/14
на п'ятнадцять днів до 21.07.2014 року;
розгляд справи відкладено на 14.07.2014
року.

В судове засідання 14.07.2014 року з'явився
представник Відповідача, який надав
пояснення по справі, подав частково
витребувані судом докази. В судове
засідання представник Позивача не
з'явився, про причини нез'явлення суд не
повідомив, вимоги ухвали суду від 23.06.2014
року не виконав. Ухвалою
господарського суду Київської області
від 14.07.2014 року розгляд справи
відкладено на 21.07.2014 року.

21.07.2014 року через відділ діловодства
господарського суду Київської області
від Відповідача надійшов відзив на
позовну заяву від 21.07.2014 року №291 (вх.
№13338/14 від 21.07.2014 року), у якому
Відповідач вказує, що станом на
сьогоднішній день заборгованість
Відповідача перед Позивачем становить
56 078,08 грн., яку Відповідач і визнає.

В судове засідання 21.07.2014 року з'явився
представник Відповідача, який надав
пояснення по справі, позов визнав
частково у сумі 56 078,08 грн. В судове
засідання представник Позивача не
з'явився, про причини нез'явлення суд не
повідомив, вимоги ухвали суду від 14.07.2014
року не виконав. У зв'язку з цим, спір
розглядався за наявними у справі
матеріалами, після дослідження яких
суд видалився до нарадчої кімнати для
прийняття рішення у справі, оголошення
якого призначено на 21.07.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Відповідача, з'ясувавши фактичні
обставини, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утримуватися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

28.01.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "КОНТИНЕНТ"
(постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю "СХІД
БІЗНЕС ЦЕНТР" (покупець) укладено
договір поставки від 28.01.2013 року №74/20Р
(далі за текстом Договір), згідно п. 1.1
якого, постачальник зобов'язується в
порядку та на мовах, визначених даним
договором, та відповідно до замовлень
покупця, поставляти товар, а покупець
зобов'язується в порядку та на мовах,
визначених даним договором, приймати
товар і оплачувати його вартість, за
цінами, визначеними у специфікації.

Відповідно до п. 1.4. Договору, товар
вважається поставленим у разі
підписання сторонами видаткової
накладної.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що
постачальник зобов'язаний постачати
товар за цінами, погодженими сторонами
в специфікації з врахуванням знижок,
відповідно до умов даного договору.

Згідно п. 8.1. Договору, оплата
здійснюється у розмірі вартості товару
шляхом безготівкового переказу на
поточний рахунок постачальника,
вказаний у реквізитах постачальника в
цьому договорі.

Відповідно до п.п. 12.1., 12.2. Договору,
договір набуває чинності з дати його
підписання та скріплення печатками
сторін та діє до 31.12.2013 року.

Судом встановлено, що Позивачем та
Відповідачем підписано додаткову
угоду від 28.01.2013 року №1 до Договору, у п.
п. 2, 3 якої сторони погодили, що покупець
оплачує поставлений постачальником
товар за договором один раз на тиждень
в розмірі реалізованого товару за
останній тиждень, але в будь-якому разі
не пізніше 90 календарних днів з моменту
отримання товару покупцем. Оплата
здійснюється у національній валюті
України шляхом банківського переказу
на розрахунковий рахунок
постачальника вказаний в реквізитах
даного договору.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу
України визначено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов`язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов`язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що Позивач у період
з березня 2013 року по грудень 2013 року на
виконання вимог п. 1.1. Договору, з
дотриманням положень ст.ст. 526, 629, 712
Цивільного кодексу України, поставив
товар на загальну суму 195 752,72 грн., що
підтверджується видатковими
накладними від 19.03.2013 року №КНРН-004082,
від 26.03.2013 року №КНРН-004732, від 09.04.2013
року №КНРН-005517, від 16.04.2013 року
№КНРН-006185, від 23.04.2013 року №КНРН-006913,
від 14.05.2013 року №КНРН-008141, від 21.05.2013
року №КНРН-008607, від 28.05.2013 року
№КНРН-009018, від 31.05.2013 року №КНРН-009536,
від 31.05.2013 року №КНРН-009550, від 11.06.2013
року №КНРН-009857, від 18.06.2013 року
№КНРН-010256, від 25.06.2013 року №КНРН-010655,
від 09.07.2013 року №КНРН-011099, від 16.07.2013
року №КНРН-011637, від 16.07.2013 року
№КНРН-011644, від 30.07.2013 року №КНРН-012580,
від 13.08.2013 року №КНРН-013547, від 13.08.2013
року №КНРН-013559, від 30.07.2013 року
№КНРН-012580, від 13.08.2013 року №КНРН-013547,
від 13.08.2013 року №КНРН-013559, від 03.09.2013
року №КНРН-014818, від 03.09.2013 року
№КНРН-014887, від 10.09.2013 року №КНРН-015460,
від 17.09.2013 року №КНРН-016211, від 17.09.2013
року №КНРН-016215, від 24.09.2013 року
№КНРН-017698, від 01.10.2013 року №КНРН-018241,
від 22.10.2013 року №КНРН-020125, від 29.10.2013
року №КНРН-020621, від 05.11.2013 року
№КНРН-021149, від 14.11.2013 року №КНРН-021730,
від 14.11.2013 року №КНРН-021741, від 14.11.2013
року №КНРН-021782, від 14.11.2013 року
№КНРН-021802, від 19.11.2013 року №КНРН-021935,
від 26.11.2013 року №КНРН-022724, від 24.12.2013
року №КНРН-024723, які підписані від імені
Відповідача без будь-яких заперечень з
приводу зазначених у вказаних
видаткових накладних вартості,
кількості та якості поставленого
Позивачем товару, копії яких
знаходяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Частиною 1 ст. 33 Господарського кодексу
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського
кодексу України, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З метою встановлення факту прийняття
товару згідно вказаних видаткових
накладних уповноваженими
представниками Відповідача суд
ухвалами від 07.05.2014 року, від 02.06.2014
року, від 23.06.2014 року та 14.07.2014 року
зобов'язував Позивача подати належним
чином засвідчені копії довіреностей,
на підставі яких представниками
Відповідача отримано товар за
видатковими накладними згідно
договору поставки від 28.01.2013 року №74/20Р.
Проте, Позивач вказаних вимог суду не
виконав, належним чином засвідчені
копії довіреностей, на підставі яких
представниками Відповідача отримано
товар за видатковими накладними згідно
договору поставки від 28.01.2013 року №74/20Р
суду не подав.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що Відповідачем
було повернуто Позивачу товар за
договором поставки від 28.01.2013 року
№74/20Р на загальну суму 17 490,30 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи поверненнями постачальнику від
14.11.2013 року №481, від 25.09.2013 року №424, від
18.09.2013 року №419. Факт повернення товару
Позивачем не заперечується.

Як встановлено судом, Відповідачем на
рахунок Позивача перераховано грошові
кошти в рахунок оплати за договором
поставки від 28.01.2013 року №74/20Р у сумі 26
124,20 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями від 31.07.2013 року №3535, від
12.08.2013 року №3743, від 25.10.2013 року №697, від
12.11.2013 року №916, від 21.05.2014 року №1340, від
23.05.2014 року №1364.

Разом з тим, після порушення
провадження у справі №911/1618/14
Відповідачем перераховано на рахунок
Позивача грошові кошти в рахунок
оплати за договором поставки від 28.01.2013
року №74/20Р у сумі 65 000,00 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями від
14.07.2014 року №1828, від 01.07.2014 року №1701, від
24.06.2014 року №1614, від 23.06.2014 року №1593, від
20.06.2014 року №1581.

Також Відповідач вказує, що ним після
порушення провадження у справі було
сплачено на рахунок Позивача грошові
кошти у сумі 10 000,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями від 02.07.2014 року №1708 та від
04.07.2014 року №1725, проте вказані платіжні
доручення в матеріалах справи
відсутні.

Разом з тим, Позивачем не надано жодних
доказів та пояснень щодо сплати
Відповідачем грошових коштів у сумі 10
000,00 грн. на підставі платіжних доручень
від 02.07.2014 року №1708 та від 04.07.2014 року
№1725.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
кодексу України, господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо:
відсутній предмет спору.

Відповідно до абз.абз. 1, 3 п. 4.4.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 року №18, господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

За таких обставин, враховуючи те, що
предмет спору в частині стягнення з
Відповідача заборгованості за
договором поставки від 28.01.2013 року
№74/20Р у вигляді основного боргу у сумі
65 000,00 грн. припинив існування в процесі
розгляду справи, тобто, після порушення
провадження у справі №911/1618/14, суд
дійшов висновку про те, що провадження
в частині позовних вимог про стягнення
з Відповідача заборгованості за
договором поставки від 28.01.2013 року
№74/20Р у вигляді основного боргу у сумі
65 000,00 грн. підлягає припиненню на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
кодексу України.

Як вказує Відповідач у відзиві на
позовну заяву, Позивач у своїй позовній
заяві невірно зазначив ціну позову у
сумі 155 313,49 грн., оскільки Позивач
обраховуючи ціну позову не прийняв до
уваги здійснені оплати по даному
договору в загальній сумі 16 124,20 грн.;
Позивачем з моменту укладення договору
було поставлено товару на загальну
суму 161 459,72 грн. Також Відповідач
вказує, що станом на сьогоднішній день
заборгованість Відповідача перед
Позивачем становить 56 078,08 грн., яку
Відповідач і визнає.

Частиною 5 ст. 22 Господарського кодексу
України визначено, що відповідач має
право визнати позов повністю або
частково, а також має право до початку
розгляду господарським судом справи по
суті подати зустрічний позов.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського кодексу
України, у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

За таких обставин, враховуючи те, що
Позивачем не надано суду належним
чином засвідчені копії довіреностей,
на підставі яких представниками
Відповідача отримано товар за
видатковими накладними згідно
договору поставки від 28.01.2013 року №74/20Р,
враховуючи визнання Відповідачем
позову в частині стягнення з
Відповідача заборгованості за
договором поставки від 28.01.2013 року
№74/20Р у вигляді основного боргу у сумі
56 078,08 грн. (п'ятдесят шість тисяч
сімдесят вісім гривень 08 коп.), суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги про стягнення з Відповідача
заборгованості за договором поставки
від 28.01.2013 року №74/20Р у вигляді
основного боргу у сумі 155 313,49 грн. (сто
п'ятдесят п'ять тисяч триста тринадцять
гривень 49 коп.) підлягають частковому
задоволенню в частині стягнення
заборгованості за договором поставки
від 28.01.2013 року №74/20Р у вигляді
основного боргу у сумі 56 078,08 грн.
(п'ятдесят шість тисяч сімдесят вісім
гривень 08 коп.).

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс
України у ст. 36 встановлює, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що копії документів,
які знаходяться в матеріалах справи та
надавались суду Позивачем та
Відповідачем у справі в якості доказів,
є належними та допустимими письмовими
доказами, які стосуються предмету
спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Поряд з цим, Позивач просить суд
стягнути з Відповідача судові витрати.

Відповідно до абз. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
частковим задоволенням позовних вимог
та у зв'язку з тим, що спір виник
внаслідок неправильних дій
Відповідача, суд, на підставі абз. 3 ч. 1,
ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, покладає на
Відповідача судові витрати у вигляді
судового збору пропорційно розміру
задоволених позовних вимог у сумі 2 421,56
грн. (дві тисячі чотириста двадцять
одна гривня 56 коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №911/1618/14 в
частині стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю "СХІД
БІЗНЕС ЦЕНТР" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "КОНТИНЕНТ"
заборгованості за договором поставки
від 28.01.2013 року №74/20Р у вигляді
основного боргу у сумі 65 000,00 грн.
(шістдесят п'ять тисяч гривень 00 коп.), -
припинити.

2. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "КОНТИНЕНТ" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "СХІД БІЗНЕС ЦЕНТР"
про стягнення заборгованості в
частині, в якій провадження у справі
№911/1618/14 не припинено, - задовольнити
частково.

3. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "СХІД БІЗНЕС ЦЕНТР",
ідентифікаційний код: 35115285,
місцезнаходження: 07400, Київська обл., м.
Бровари, вул. Красовського, буд. 16, на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "КОНТИНЕНТ",
ідентифікаційний код: 31182939,
місцезнаходження: 49055, м.
Дніпропетровськ, вул. Тітова, буд. 36,
заборгованість за договором поставки
від 28.01.2013 року №74/20Р у вигляді
основного боргу у сумі 56 078,08 грн.
(п'ятдесят шість тисяч сімдесят вісім
гривень 08 коп.) та судовий збір у сумі 2
421,56 грн. (дві тисячі чотириста двадцять
одна гривня 56 коп.).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
Скутельник П.Ф.

Рішення підписано 21 липня 2014 року