ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
Справа № 925/12/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Грачова В.М.,
при секретарях Луговій І.В., Лавріненку
С.І., за участю представників сторін:
позивача - Гураль С.П. за довіреністю №
7611-Д/04-14-10-2337 від 04.11.2013 року, Федоренко
О.І. за довіреністю № 7612-Д/04-14-10-2337 від
04.11.2013 року, виданих їм Юдицьким О.В. як
арбітражним керуючим - розпорядником
майна, виконуючим обов'язки керівника
позивача, Калмазан А.В., Тюріної Ж.А. за
довіреностями № 20/12/2013 від 20.12.2013 року,
Мухінського В.О. за довіреністю від
23.12.2013 року, виданих їм ОСОБА_7 як
директором позивача, відповідача-1 - не
з'явились, відповідача-2 - Сіденка С.А. за
довіреністю, у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду в м.
Черкаси розглянувши справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван- 1» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг»
(далі - відповідач-1) і Черкаської
центральної товарної біржі (далі -
відповідач-2) про визнання правочину
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Сван- 1», 30.12.2013 року
звернувся в господарський суд
Черкаської області з позовною заявою
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг»
(відповідач-1), в якій просив суд визнати
недійсним правочин, в результаті
укладення якого відбулось відчуження
автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, сірого кольору,
2005 року випуску, державний номерний
знак СА9334АС, № двигуна А15SMS154794R, №
кузова SUPTF69YD6W262274, укладений між
позивачем і відповідачем-1, з мотивів
суперечності його вимогам діючого
цивільного законодавства України,
вчинення його зі сторони позивача
особою, яка не мала необхідного обсягу
цивільної дієздатності, за заниженою
ціною та всупереч інтересам
підприємства і його кредиторів.

08.01.2013 року за вх. № 19 позовна заява
зареєстрована судом, ухвалою суду від
10.01.2014 року позовна заява прийнята до
розгляду, по ній порушено провадження у
справі № 925/12/14 і призначено до
розгляду, ухвалами суду від 20.03.2014 року,
за клопотаннями позивача (т. 1 а.с. 176-180,
т. 2 а.с. 3-6, 109-111) провадження у справі
зупинялось до вирішення справи №
823/4040/13-а Київським апеляційним
адміністративним судом, а від 27.05.2014
року - залучено до участі у справі
другого відповідача - Черкаську
центральну товарну біржу (відповідач-2)
(т. 1 а.с. 1, т. 2 а.с. 127-129, 153, т. 3 а.с. 34-35).

03.03.2014 за вх. № 5503 (т. 1 а.с. 169-170, 171,т.2 а.с.
9-12) позивач, на підставі ч. 2 ст. 22 ГПК
України, подав заяву про застосування
наслідків недійсності правочину, в
якій просив суд застосувати наслідки
недійсності правочину та зобов'язати
відповідача-1 - товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг»
повернути автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, сірого
кольору, 2005 року випуску, державний
номерний знак СА9334АС, № двигуна
А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274позивачу.

17.06.2014 року за вх. № 13148 (т. 3 а.с. 50-55)
позивач, на підставі ч. 2 ст. 22 ГПК
України, подав заяву про доповнення
позову новими обставинами, а саме:

спірний правочин укладено з порушенням
п. 1.4. Статуту позивача і ст. 79 ГК
України, ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», ст. 203 ЦК України, що є
додатковими обставинами визнання його
недійсним;

відчуження автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y,
сірого кольору, 2005 року випуску,
державний номерний знак СА9334АС, №
двигуна А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274 від
позивача до відповідача-1 відбулось на
підставі біржової угоди
купівлі-продажу транспортного засобу
реєстраційний № 18983/2 від 27.11.2010 року,
укладеної на Черкаській центральній
товарній біржі;

біржова угода купівлі-продажу
транспортного засобу реєстраційний №
18983/2 від 27.11.2010 року, укладена між
позивачем і відповідачем-1 на
Черкаській центральній товарній біржі,
укладена внаслідок зловмисної
домовленості представника позивача
ОСОБА_9 з відповідачем-1, чим позивачу
спричинені значні збитки, що
відповідно до ст.ст. 232, 215 ч. 1 є також
підставою визнання цього правочину
недійсним.

Крім того, у своїх письмових поясненнях
вх. № 14783 від 08.07.2014 року (т. 4 а.с. 23-33)
представник позивача послалась, як на
додаткову підставу визнання спірного
правочину недійсним, не зазначену у
позові і заяві про його доповнення
новими обставини, на суперечність
цього правочину нормам ст.ст. 3 п. 3.1., 4 п.
4.1. Закону україни «Про податок на
додану вартість».

Представник позивача в засіданні суду
позовні вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві, заявах про
застосування наслідків недійсності
правочину, про доповнення позову
новими обставинами, заяві про захист
порушеного права і додаткових
письмових поясненях до неї (т. 2 а.с. 13-16,
т. 3 а.с. 121-135), письмових поясненнях (т. 1
а.с. 45-52, 245-246, т. 4 а.с. 23-33), підтримала та
просила суд задовольнити позов
повністю, а саме:

визнати недійсним правочин - біржову
угоду купівлі-продажу транспортного
засобу реєстраційний № 18983 від 27.11.2010
року, що була укладена на підставі
протоколу № 18556 проведення біржових
торгів від 27.11.2010 року та зареєстрована
в реєстрі обліку біржових угод під
номером 18984 на товарній біржі
«Черкаська центральна товарна біржа»,
в результаті укладення якого відбулось
відчуження автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y,
сірого кольору, 2005 року випуску,
державний номерний знак СА9334АС, №
двигуна А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274
позивачем відповідачу-1;

застосувати наслідки недійсності
правочину та зобов'язати відповідача-1 -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг»
повернути автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, сірого
кольору, 2005 року випуску, державний
номерний знак СА9334АС, № двигуна
А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274 позивачу.

Відповідач-1 - товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг»,
подав письмові заперечення (відзив)
проти позову вх. № 3484 від 11.02.2014 року ( т.
1 а.с. 123-124) та заяву про застосування
позовної давності до спірних вимог вх.
№ 5535 від 03.03.2014 року (т. 1 а.с. 222-223), за
змістом яких просив суд в задоволенні
позову позивачу відмовити у зв'язку зі
сплином строку позовної давності.

Відповідач-2 - Черкаська центральна
товарна біржа - подав письмовий відзив
на позов(вх. № 13029 від 16.06.2014 року, т.3 а.с.
39-40), в засіданні суду представник
відповідача позов не визнав і просив
суд позивачу в його задоволенні
відмовити з мотивів, викладених у
письмовому відзиві, зокрема
необгрунтованості і безпідставності
позовних вимог, та підтримав заяву
відповідача-1 про застосування
позовної давності як окрему підставу
відмови у позові.

Відповідач-1 про місце, день і час
розгляду справи був повідомлений
належним чином за правилами,
передбаченими розділом 2.6. Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації від 20
лютого 2013 року № 28, проте без поважних
причин в засідання суду явку своїх
представників не забезпечив.

Неявку представників відповідач-1 в
засідання суду суд визнає зловживанням
ним правами, визначеними статею 22 ГПК
України, та, з урахуванням вимог норм
статей 69, 75, 77 ГПК щодо обов'язку суду
вирішити спір в розумні процесуальні
строки і права суду вирішити спір без
участі представників сторін або однієї
із сторін за наявними матеріалами,
справу розглянув без їх участі за
наявними матеріалами, оскільки їх
неявка не перешкоджає вирішенню спору
по суті.

Заслухавши пояснення представників
позивача і відповідача-2, дослідивши
наявні в справі письмові докази та
оцінивши їх у сукупності, суд в
задоволенні позову відмовляє повністю
з наступних підстав.

Із Установчого договору засновників
позивача товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван- 1» і Статуту,
викладених в новій редакції і
зареєстрованих 04.03.2002 року, витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
Серії АА № 485968 станом на 18.09.2013 року
вбачається, що засновниками товариства
є громадяни України ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, органом управління товариства
є загальні збори, керівником і
підписантом товариства з 09.02.2012 року є
Юдицький О.В.

07.06.2010 року, згідно з протоколом
загальних зборів засновників
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» № 10/06/07,
загальними зборами засновників
товариства прийнято рішення про
звільнення з посади генерального
директора товариства ОСОБА_2 і
призначення на цю посаду з 08.06.2010 року
ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 10).

За клопотанням позивача (т. 1 а.с. 65-68, т. 3
а.с. 41-47), ухвалами суду від 11.02.2014 року і
від 17.06.2014 року (т. 1 а.с. 127-129, т. 3 а.с. 98-101)
витебувано у відповідачів і відділу
РЕР ДАІ з обслуговування міста Черкаси
документи, що стосуються вчинення
спірного правочину. На виконання вимог
суду представниками сторін подано
документи (т. 3 а.с. 104-109, 113-118, т. 4 а.с. 2-22),
із яких вбачається наступне.

24.11.2010 року, згідно з протоколом
загальних зборів засновників
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» № 416,
загальними зборами засновників
товариства у складі 100% голосів
прийнято рішення про здійснення
відчуження транспортного засобу марки
DAEWOO LANOS TF69Y, сірого кольору, 2005 року
випуску, державний номерний знак
СА9334АС, № двигуна А15SMS154794R, № кузова
SUPTF69YD6W262274, надання повноваження
генеральному директору товариства
ОСОБА_9 укласти та підписати всі
необхідні угоди для відчуження даного
транспортного засобу та видачу
доручення йому для оформлення всіх
необхідних документів в органах ДАІ.

На виконання рішення загальних зборів
засновників товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» від 24.11.2010
року № 416 вчинено наступні дії:

продавцем - товариством з обмеженою
відповідальністю «Сван-1», на підставі
протоколу № 416, наказу № 807, довіреності
№ 50 від 24.11.2010 року подано заяву до
Черкаської центральної товарної біржі
про прийняття в члени біржі 27.11.2010 року
на момент оформлення біржової угоди і
виключення з членів біржі після
закінчення вказаного строку з
проханням укласти біржову угоду про
продаж транспортних засобів, в тому
числі і легкового автомобіля DAEWOO LANOS
TF69Y, сірого кольору, 2005 року випуску,
державний номерний знак СА9334АС, №
двигуна А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274;

покупцем - товариством з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг», на
підставі наказу № 9 і довіреності № 9
від 23.11.2010 року подано заяву до
Черкаської центральної товарної біржі
про прийняття в члени біржі строком на
один день 27.11.2010 року і виключення з
членів біржі після закінчення
вказаного строку з проханням укласти
біржову угоду про придбання
транспортних засобів, в тому числі і
легкового автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, сірого
кольору, 2005 року випуску, державний
номерний знак СА9334АС, № двигуна
А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274;

27.11.2010 року Черкаською центральною
товарною біржею, згідно з протоколом №
18556, проведено біржові торги за
результатом яких зареєстровано
біржову угоду купівлі-продажу
транспортного засобу реєстраційний №
18983/2, укладену між ТОВ «Сван-1», як
продавцем, який діє в особі ОСОБА_9
згідно протоколу загальних зборів,
наказу і довіреності товариства від
24.11.2010 року, і ТОВ «Агро Інжиніринг», як
покупцем, в особі Плешкова Г.В., який діє
згідно наказу і довіреності від 25.11.2010
року, за умовами якої продавець продав,
а покупець купив транспортні засоби в
кількості трьох одиниць, в тому числі і
легковий автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, сірого
кольору, 2005 року випуску, державний
номерний знак СА9334АС, № двигуна
А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274, за ціною 9865
грн. В преамбулі протоколу біржових
торгів і біржової угоди допущена
невідповідність номерів протоколу
загальних зборів засновників, наказу і
довіреності про продаж транспортного
засобу номерам цих же документів,
долученим до справи в копіях. Оскільки
зазначені документи за змістом
узгоджуються з протоколом біржових
торгів і біржовою угодою, суд, з
урахуванням пояснень представника
відповідача-2, вважає це механічною
помилкою, яка на правомірність
вчинення спірної угоди не впливає.

29.11.2010 року на рахунок в банку позивача
перераховано кошти в сумі 9865 грн. за
автомобіль DAEWOO LANOS (т. 1 а.с. 38);

згідно з обліковою карткою державного
ТЗ СА9334АН, зазначений транспортний
засіб за заявою власника ТОВ «Сван-1»
знятий з обліку в Черкаському ВРЕР ВДАІ
для реалізації на підставі біржової
угоди № 18983/2 від 27.11.2010 року, а 07.12.2010
року цей транспортний засіб
перереєстровано на іншого власника -
ТОВ «Агро Інжиніринг» і поставлено на
постійний облік.

Із висновку спеціаліста по визначенню
вартості транспортного засобу НДЕКЦ
при УМВСУ в Черкаській області № 1860 від
07.12.2010 року вбачається, що автомобіль
DAEWOO LANOS TF69Y, сірого кольору, 2005 року
випуску, державний номерний знак
СА9334АС, № двигуна А15SMS154794R, № кузова
SUPTF69YD6W262274 на момент дослідження має
пробіг 197929 км., строк його експлуатації
складає 5 років 11 місяців, має
понаднормативний пробіг і царапини на
кузові, його ринкова вартість складає
43161,84 грн.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 25.10.2011 року у
справі № 10/5026/2337/2011 прийнято до
розгляду заяву ПАТ «Сведбанк» до ТОВ
«Сван-1» про визнання банкрутом,
порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ «Сван-1», введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, розпорядником майна
боржника призначено арбітражного
керуючого Юдицького О.В. (т. 1 а.с. 16-17).

Ухвалою від 09.12.2012 року у справі №
10/5026/2337/2011, залишеною без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2013 року,
господарський суд Черкаської області,
відповідно до ст.ст. 5, 12 ч. 2 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», відсторонив
керівника боржника Вінника С.В. - голову
ліквідаційної комісії товариства від
посади, поклав виконання обов'язків
керівника ТОВ «Сван-1» на арбітражного
керуючого - розпорядника майна
боржника Юдицького О.В. Відомості про
керівника ТОВ «Сван-1» Юдицького О.В.
були внесені до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (т. 1 а.с. 18-20, 21-24, 117-122).

Із повідомлень слідчого з ОВС СУ ФР ГУ
Міндоходів у Черкаській області від
12.09.2013 року, начальника відділу
прокуратури Черкаської області від
17.10.2013 року, начальника відділу
прокуратури Черкаської області від
03.12.2013 року, першого заступника
начальника УМВС України в Черкаській
області від 04.12.2013 року, заступника
прокурора міста Черкаси від 24.12.2013 року
вбачається, що за заявами арбітражного
керуючого - розпорядника майна, в.о.
керівника ТОВ «Сван-1» Юдицького О.В.
порушено кримінальні провадження і
ведеться досудове розслідування про
обставини вчинення службовими особами
ТОВ «Сван-1» кримінальних
правопорушень, передбачених статтями
219, 358 ч. 2 КК України, за фактами
складання завідомо підроблених
офіційних документів та їх
використання, укладення завідомо
збиткових договорів, що призвели до
стійкої фінансової неспроможності
товариства і завдали великої шкоди
кредиторам, доведення до банкрутства
товариства. Кримінальні провадження,
порушені за статтями 219, 358 ч. 2 КК
України, об'єднані в одне провадження, в
порушенні кримінальної справи за
заявою арбітражного керуючого -
розпорядника майна, в.о. керівника ТОВ
«Сван-1» Юдицького О.В. про викрадення
транспортних засобів постановою
оперуповноваженого СКР
Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВСУ
в Черкаській області від 10.09.2012 року
відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України (т. 3 а.с. 188).

Ухвалою Соснівського районного суду
міста Черкаси від 21.05.2014 року у справі №
1 кс/712/5935/14-к провадження № 1 кс/712/2087/14
скасовано постанову старшого слідчого
в особливо важливих справах відділу
розслідування особливо важливих справ
та злочинів, учинених організованими
групами і злочинними організаціями СУ
УМВСУ в Черкаській області від 31.03.2014
року, якою було закрите кримінальне
провадження за ознаками вчинення
кримінальних правопорушень,
передбачених статтями 219, 358 ч. 2 КК
України, у зв'язку з відсутністю в
діянні складу зазначених кримінальних
правопорушень (т. 3 а.с. 191-196).

Із пояснень представників позивача в
засіданні суду слідує, що остаточне
рішення органами досудового
розслідування чи судом у зазначеному
кримінальному провадженні на час
прийняття рішення у даній
господарській справі не прийнято.

Отже, предметом спору, що розглядається
у даній справі є заявлені позивачем
позовні вимоги про визнання недійсним
біржової угоду купівлі-продажу
транспортного засобу реєстраційний №
18983 від 27.11.2010 року, укладеної між ТОВ
«Сван-1», як продавцем, і ТОВ «Агро
Інжиніринг», як покупцем,
зареєстрованої Черкаською центральною
товарною біржею, з наведених позивачем
мотивів та про застосування наслідків
недійсності цього правочину.

Спірні правовідносини сторін за
правовою природою віднесені до
договірних зобов'язань купівлі-продажу
і біржової торгівлі, загальні
положення про купівлю продаж, як
окремий вид зобов'язань, визначені
параграфом 1 глави 54 ЦК України, про
біржову торгівлю - параграфом 4 глави 30
ГК України, загальні положення про
правочини визначені розділом IV книги 1
ЦК України, про зобов'язання і договір -
розділами І і ІІ книги 5 ЦК України,
главами 19, 20 ГК України, правові
наслідки порушення зобов'язання,
відповідальність за порушення
зобов'язання - главою 51 ЦК України,
розділом V ГК України. Крім того, спірні
правовідносини сторін перебувають у
сфері регулювання спеціального
нормативного акту - Закону України «Про
товарну біржу».

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 2
Цивільного кодексу (далі -ЦК) України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки; підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини; способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
визнання правочину недійсним.

Статтею 20 Господарського кодексу
України передбачено право кожного
суб'єкта господарювання на захист
своїх прав і законних інтересів шляхом,
зокрема, визнання наявності або
відсутності прав, визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Частинами 1-3 статті 92 ЦК України
визначено, що юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону, порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом.
Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 237, ч.ч. 1, 3 ст. 238 ЦК
України, представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє,
представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.
Представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє, представник не може
вчиняти правочин від імені особи, яку
він представляє, у своїх інтересах або
в інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 232 ЦК України визначено,
що правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
господарського суду України,
викладеними у п. 2.1. постанови від 29.05.2013
року № 11 «Про деякі питання визнання
угод (господарських договорів)
недійсними», правочин може бути
визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом. Загальні
підстави і наслідки недійсності
правочинів (господарських договорів)
встановлені статтями 215, 216 ЦК України,
статтями 207, 208 ГК України. Правила,
встановлені цими нормами, повинні
застосовуватися господарськими судами
в усіх випадках, коли правочин вчинений
з порушенням загальних вимог частин
першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК
України і не підпадає під дію інших
норм, які встановлюють підстави та
наслідки недійсності правочинів,
зокрема, статті 232 ЦК України. Отже,
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п. 3.10. цієї ж постанови Пленуму
Вищого господарського суду України, у
вирішенні спорів про визнання
правочинів недійсними на підставі
статей 230 - 233 ЦК України господарські
суди повинні мати на увазі, що
відповідні вимоги можуть бути
задоволені за умови доведеності
позивачем фактів обману, насильства,
погрози, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною, тяжких обставин і наявності
їх безпосереднього зв'язку з
волевиявленням другої сторони щодо
вчинення правочину. Зловмисна
домовленість - це умисна змова
представника однієї сторони правочину
з другою стороною, внаслідок чого
настають несприятливі наслідки для
особи, від імені якої вчинено правочин.
У визнанні правочину недійсним з
відповідної підстави доведенню
підлягає не наявність волі довірителя
на вчинення правочину, а існування
умислу представника, який усвідомлює
факт вчинення правочину всупереч
інтересам довірителя, передбачає
настання невигідних для останнього
наслідків та бажає чи свідомо допускає
їх настання. Наслідком такого визнання,
крім загальних наслідків, визначених
статтею 216 ЦК України, є виникнення у
довірителя права вимагати від свого
представника і другої сторони, зокрема,
солідарного відшкодування збитків. При
цьому представником не може вважатися
орган юридичної особи, в тому числі її
керівник, навіть якщо він діяв всупереч
інтересам цієї особи: представництво в
даному разі визначається за правилами
глави 17 названого Кодексу.

За встановлених обставин справи
повноваження представника - директора
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» ОСОБА_9 на
укладення спірного правочину
підтверджені рішенням загальних
зборів засновників і Статутом цього
товариства, рішення загальних зборів
засновників товариства з цього питання
недійсним у встановленому порядку не
визнавалось.

Доказаних фактів зловмисної
домовленості представника однієї
сторони, а саме позивача, з другою
стороною - ТОВ «Агро Інжиніринг» за
обставин вчинення спірного правочину
позивачем не наведено, судом під час
розгляду справи не встановлено, вимога
позивача про визнання правочину
недійсним одночасно з підстав
вчиненення його з порушенням загальних
вимог частин першої - третьої, п'ятої
статті 203 ЦК України і статті 232 ЦК
України є неправомірною.

Частинами 1, 2, 4-6 статті 15 Закону України
«Про товарну біржу» визначено, що:

біржовою операцією визнається угода,
що відповідає сукупності зазначених
нижче умов: а) якщо вона являє собою
купівлю-продаж, поставку та обмін
товарів, допущених до обігу на товарній
біржі; б) якщо її учасниками є члени
біржі; в) якщо вона подана до реєстрації
та зареєстрована на біржі не пізніше
наступного за здійсненням угоди дня;

угоди, зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню;

угода вважається укладеною з моменту
її реєстрації на біржі;

біржові операції дозволяється
здійснювати тільки членам біржі або
брокерам;

не можуть бути предметом біржової
торгівлі речі, визначені
індивідуальними ознаками, якщо вони не
продаються як партія, а також будь-які
вживані товари, включаючи транспортні
засоби, та капітальні активи. Таке
обмеження не поширюється на майно, яке
відчужується з податкової застави, а
також майно, конфісковане відповідно
до закону. Статтю 15 доповнено частиною
шостою згідно із Законом України від
20.05.2010 р. N 2275-VI.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, на які
посилається позивач, зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятись у формі, встановленій
законом, правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

Згідно з частиною 1 ст. 236 ЦК України,
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

За змістом статті 15 Закону України «Про
товарну біржу», продаж вживаних
товарів на біржі заборонений у
будь-якому випадку, крім продажу майна,
що відчужується з податкової застави, а
також майна, конфіскованого відповідно
до закону. Ця норма не допускає
об'єднання вживаних товарів у партію
для їх продажу.

Таким чином, продаж автомобіля DAEWOO LANOS
TF69Y, сірого кольору, 2005 року випуску,
державний номерний знак СА9334АС, №
двигуна А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274
через укладення спірної біржової угоди
купівлі-продажу транспортного засобу
реєстраційний № 18983/2 від 27.11.2010 року,
зареєстрованої Черкаською центральною
товарною біржею, суперечить вимогам
чинного законодавства, зокрема, ч. 6 ст.
15 Закону України «Про товарну біржу».
Суперечність спірного правочину
зазначений нормі закону, відповідно до
ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 236 ЦК України,
суд визнає підставою визнання його
недійсним з моменту його вчинення.

Всі інші обставини, наведені позивачем
як підстави визнання спірного
правочину недійсним, відповідно до ч.ч.
1-4 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 232 ЦК України,
суд такими не визнає.

Відповідачем-1, відповідно до ст. 257, 267 ч.
4 ЦК України, заявлено про застосування
строку позовної давності до позовних
вимог.

Позивач, заперечуючи проти заяви
відповідача про застосування строку
позовної давності, в засіданні суду
надав пояснення, за змістом яких строк
позовної давності до позовних вимог не
є пропущеним.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Статтями 256-258, 260, 261, 263, 264 ЦК України
визначено поняття позовної давності,
її загальну і спеціальну тривалість,
правила обчислення, початок перебігу,
умови зупинення і переривання перебігу
позовної давності.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України N 10 від
29.05.2013 року «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
роз'яснено, що за змістом частини
першої статті 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи. Лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Загальний трирічний строк позовної
давності щодо визнання біржової угоди
від 27.11.2010 року сплив 28.11.2013 року,
позивач звернувся до суду 30.12.2013 року,
наведені ним обставини спростування
пропуску строку позовної давності суд
допустимими не визнає.

Таким чином, оцінивши заяву
відповідача-1 про застосування строку
позовної давності, заперечення на неї
позивача в сукупності з встановленими
обставинами справи, з врахуванням
вимог законодавства і попереднього
висновку про часткову обґрунтованість
позовних вимог, суд відмовляє в позові
у зв'язку зі спливом позовної давності.

Такий висновок міститься в постанові
Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 року у
справі № 925/5/14.

Директором товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» ОСОБА_7, як
представником позивача, 20.03.2014 року за
вх. № 6914 (т. 2 а.с. 117) подано, відповідно
до ст.ст. 22, 78, 80 ГПК України, заяву про
відмову від позову і припинення
провадження у справі з мотивів подання
позову неуповноваженим представником.

В засіданні суду представники позивача
за довіреностями, виданими директором
товариства ОСОБА_7, заяву про відмову
від позову підтримали, просили суд її
задовольнити і припинити, з цієї
підстави, провадження у справі,
представник відповідача-2 заяву
підтримав, представник позивача за
довіреністю, виданою в.о. керівника
товариства арбітражним керуючим -
розпорядником майна ОСОБА_3 проти
задоволення судом заяви заперечувала
змотивів її необгрунтованості.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши наявні у
справі письмові докази та оцінивши їх у
сукупності господарський суд в
задоволенні заяви про відмову від
позову відмовляє з наступних підстав.

26.11.2013 року рішенням позачергових
загальних зборів учасників ТОВ
«Сван-1», оформленим протоколом № 26/11/13,
було вирішено призначити ОСОБА_7 на
посаду генерального директора
товариства.

19.12.2013 року, на підставі прийнятого
26.11.2013 року позачерговими загальними
зборами ТОВ «Сван-1» рішення, державним
реєстратором відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції було внесено запис до Єдиного
державного реєстру, згідно з яким
керівником ТОВ «Сван-1» є ОСОБА_7

30.12.2013 року ТОВ «Сван-1» звернулось в
господарський суд Черкаської області з
позовною заявою (за підписом Гураль С.П.
- представника за довіреністю, виданою
в.о. керівника ТОВ «Сван-1» Юдицьким О.В.)
до ТОВ «Агро Інжиніринг» про визнання
недійсним правочину, що розглядається
у даній справі.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
у справі № 823/4040/13-а, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2014 року,
відмовлено у задоволенні позову
арбітражного керуючого-розпорядника
майна ТОВ «Сван-1» Юдицького О.Ю. до
державного реєстратора відділу
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області Яжемчук
О.А., третя особа - ТОВ «Сван-1», про
визнання незаконними дій державного
реєстратора щодо внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців запису №
2001629 від 19.12.2013 року про внесення
змін до відомостей про юридичну особу,
що не пов'язані зі змінами в установчих
документів, щодо зміни керівника
юридичної особи, зміни складу
підписантів та зобов'язання скасувати
внесений запис № 2001629 від 19.12.2013
року в Єдиному державному реєстрі про
внесення змін до відомостей про
юридичну особу, що не пов'язані зі
змінами в установчих документів, щодо
зміни керівника юридичної особи, зміни
складу підписантів.

Зазначені обставини, на думку заявника,
підтверджують його повноваження як
чинного керівника товариства.

Разом з тим, ухвалою Господарського
суду Черкаської області від 09.02.2013 року,
залишеною без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2013 року, у
справі № 10/5026/2337/2011 про банкрутство ТОВ
«Сван-1», в порядку ст. 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
було вжито заходів щодо забезпечення
вимог кредиторів шляхом відсторонення
від посади керівника боржника (ТОВ
«Сван-1») ОСОБА_16 з покладенням
виконання обов'язків керівника
боржника на розпорядника майна
арбітражного керуючого Юдицького О.В.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про банкрутство» № 15 від 18.12.2009 року, з
метою правильного та однакового
застосування законодавства про
банкрутство роз'яснено, що з моменту
порушення щодо боржника справи про
банкрутство він перебуває в особливому
правовому режимі і спеціальні норми
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» мають
пріоритет у застосуванні при розгляді
справ про банкрутство щодо інших
законодавчих актів України.

Згідно з ч. 15 ст. 13 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
призначення розпорядника майна не є
підставою для припинення повноважень
керівника чи органу управління
боржника.

Поряд з цим, у зв'язку з порушенням
провадження у справі про банкрутство
боржника, існують деякі особливості та
обмеження у реалізації органами
управління боржника своїх повноважень
з управління підприємством. Такі
особливості визначені, зокрема,
нормами ч. ч. 11-16 ст. 13 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Водночас, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлює порядок вжиття
господарським судом заходів щодо
забезпечення вимог кредиторів, зокрема
шляхом відсторонення керівника
боржника (який також відноситься до
органів управління боржника) від
посади з покладенням його обов'язків на
розпорядника майна. При цьому, таке
питання вирішується виключно
господарським судом, який розглядає
справу про банкрутство, шляхом
ухвалення відповідного судового
рішення (ухвали).

Враховуючи встановлені у справі
обставини та норми чинного
законодавства, які підлягають до
застосування у спірних
правовідносинах, суд вважає, що питання
щодо повноважень керівника ТОВ «Сван-1»
було вирішено господарським судом у
межах справи про банкрутство.
Відповідна ухвала у справі про
банкрутство ТОВ «Сван-1» не скасована,
набрала законної сили та є обов'язковою
до виконання на всій території України
в силу ст. 124 Конституції України.

У цьому випадку, відсторонення
керівника боржника у справі про
банкрутство було здійснено
господарським судом як захід
забезпечення вимог кредиторів, який, в
силу ч. 3 ст. 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
діє до дня введення щодо боржника
наступної судової процедури,
передбаченої Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Положення цієї статті також надають
господарському суду право скасувати
або змінити заходи щодо забезпечення
вимог кредиторів до настання
вищезазначених обставин, про що
виноситься відповідна ухвала, яка може
бути оскаржена в установленому
порядку.

Таким чином, до скасування, у
встановленому законом порядку, у
справі про банкрутство заходу щодо
забезпечення вимог кредиторів,
здійснених ухвалою господарського
суду Черкаської області від 09.02.2013 року
у справі № 10/5026/2337/2011, у порядку,
встановленому ст. 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
розпорядник майна Юдицький О.В. є
єдиним повноважним керівником
позивача ТОВ «Сван-1».

Такий висновок міститься в постанові
Вищого господарського суду України від
26.06.2014 року у справі № 925/08/14.

За відсутності обставин, які б свідчили
про скасування заходів щодо
забезпечення вимог кредиторів, вжитих
ухвалою господарського суду
Черкаської області від 09.02.2013 року у
справі № 10/5026/2337/2011, суд вважає, що заява
представника позивача в особі
генерального директора ОСОБА_7 про
відмову від позову, з підстав,
передбачених ст.ст. 23, 78, 80 ГПК України,
не підлягає задоволенню, оскільки ця
заява підписана особою, яка не мала
права її підписувати.

За змістом статей 43 ч. 3, 47, 43 ГПК України:

господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства;

судове рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи;

господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України,
було запропоновано сторонам подати
докази в обґрунтування позову і
заперечень проти нього, брати участь в
засіданнях суду, вони своїми правами
скористались на свій розсуд, подали всі
наявні у них докази і на їх підставі
судом прийнято рішення у справі.

Відтак, з врахуванням обставин справи
та вищенаведених приписів
законодавства суд вважає, що при
обставинах що склалися, обраний
позивачем спосіб захисту своїх прав є
правомірним, позов обґрунтованим і
доказаним частково, проте, у зв'язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності у задоволенні позову йому
відмовляє.

На підставі статті 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84, 86 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви директора
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» ОСОБА_7 від
20.03.2014 року за вх. № 6914 про відмову від
позову - відмовити.

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 04.08.2014
року.

Суддя
В.М. Грачов