ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.Справа № 922/2422/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання
Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства банк "Меркурій", м. Харків
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меркурій-Прогрес", м.
Харків про стягнення 21300778,72 грн. за
участю представників:

позивача - Суховій Т.М. за довіреністю №
56 від 16.06.2014 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство банк
"Меркурій" (позивач) звернулося до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меркурій-Прогрес"
(відповідач) про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором № 02/1-25К-71
невідновлювальної кредитної лінії в
національній валюті України від 29.08.2012
р. у розмірі 21300778,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на порушення відповідачем
своїх зобов'язань за договором №
02/1-25К-71 невідновлювальної кредитної
лінії в національній валюті України
від 29.08.2012 р.

Представник відповідача, через
канцелярію господарського суду 14.07.2014
р. за вх.№ 23960, надав відзив на позовну
заяву, який судом долучений до
матеріалів справи. Згідно відзиву
представник відповідача просив суд,
зокрема відмовити позивачу у
задоволенні позову повністю.

Судом розгляд справи було відкладено
на "29" липня 2014 р. о 10:20.

Представник позивача до початку
судового засідання, через канцелярію
господарського суду 29.07.2014 р. за вх.№
Д496/14, надав заяву про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дана заява
не суперечить чинному законодавству,
інтересам сторін, тому приймається
судом та підлягає задоволенню.

Відповідач про судове засідання був
повідомлений належним чином, в судове
засідання його представник не з'явився.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129
Конституції України основними
засадами судочинства є, зокрема
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом, та те, що
відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, встановив наступне.

29.08.2012 р. між сторонами був укладений
договір № 02/1-25К-71 невідновлювальної
кредитної лінії в національній валюті
України (надалі - кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору
з урахуванням додаткової угоди № 7 до
кредитного договору від 28.02.2013 р.
відповідачу були надані кредитні кошти
у розмірі 19432500,00 грн. на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
використання.

Також, умовами кредитного договору був
визначений розмір процентів за
користування кредитом у розмірі 25 %
річних.

В підтвердження факту надання
позивачем відповідачу кредиту у
розмірі 19432500,00 грн. позивач посилався
на платіжне доручення № 18483 від 29.08.2012
р., платіжне доручення № 4862 від 28.02.2013 р.
та платіжне доручення № 27415 від 30.11.2012
р., та службові розпорядження
обліково-операційного управління від
29.08.2012 р., 28.02.2013 р. та від 30.11.2012 р.

Згідно із додатковою угодою № 12 до
кредитного договору від 12.08.2013 р. був
встановлений кінцевий термін
повернення заборгованості за
кредитною лінією 11.08.2014 р., згідно
наступного графіка погашення:

- в період з серпня 2013 р. по липень 2014 р. -
щомісячно не пізніше останнього
робочого дня поточного місяця погашати
кредит у розмірі 1000,00 грн.;

- 11.08.2014 р. - 19420500,00 грн.

Також, додатковою угодою № 12 до
кредитного договору від 12.08.2013 р. було
доповнено п.3.1. кредитного договору тим,
що нараховані проценти за період з
01.06.2013 р. по 31.08.2013 р. необхідно сплатити
не пізніше 30.09.2013 р.

30.09.2013 р. між сторонами була укладена
додаткова угода № 13 до кредитного
договору відповідно до якої п.3.1.
кредитного договору було доповнено
тим, що нараховані проценти за період з
01.07.2013 р. по 30.09.2013 р. необхідно сплатити
не пізніше 31.10.2013 р.

31.10.2013 р. між сторонами була укладена
додаткова угода № 14 до кредитного
договору відповідно до якої п.3.1.
кредитного договору було доповнено
тим, що нараховані проценти за період з
01.09.2013 р. по 31.10.2013 р. необхідно сплатити
не пізніше 29.11.2013 р.

29.11.2013 р. між сторонами була укладена
додаткова угода № 15 до кредитного
договору відповідно до якої п.3.1.
кредитного договору було доповнено
тим, що нараховані проценти за період з
01.11.2013 р. по 30.11.2013 р. необхідно сплатити
не пізніше 27.12.2013 р.

30.12.2013 р. між сторонами була укладена
додаткова угода № 16 до кредитного
договору відповідно до якої п.3.1.
кредитного договору було доповнено
тим, що нараховані проценти за період з
01.12.2013 р. по 31.12.2013 р. необхідно сплатити
не пізніше 31.01.2014 р.

31.01.2014 р. між сторонами була укладена
додаткова угода № 17 до кредитного
договору відповідно до якої п.3.1.
кредитного договору було доповнено
тим, що нараховані проценти за період з
01.01.2014 р. по 31.01.2014 р. необхідно сплатити
не пізніше 28.02.2014 р.

28.02.2014 р. між сторонами була укладена
додаткова угода № 18 до кредитного
договору відповідно до якої п.3.1.
кредитного договору було доповнено
тим, що нараховані проценти за період з
01.01.2014 р. по 28.02.2014 р. необхідно сплатити
не пізніше 31.03.2014 р.

За умовами п.5.2.3. та п.5.2.5. кредитного
договору відповідач був зобов'язаний
здійснити погашення кредиту в
повному обсязі не пізніше дати,
встановленої п.1.4. даного договору.
Сплачувати позивачу проценти за
користування кредитом у порядку,
встановленому розділом 3 цього
договору.

Проте, відповідачем свої зобов'язання
за кредитним договором щодо сплати
процентів за користування кредитними
коштами та виконання графіку
повернення кредиту не були виконані.

Відповідно до п. 5.3.2. кредитного
договору позивач має право в
односторонньому порядку розірвати
договір та/або вимагати від
відповідача дострокового повернення
суми заборгованості за цим договором
та/або стягнути наданий раніше кредит,
проценти по ньому та можливі штрафні
санкції, а також реалізувати свої інші
права передбачені законодавством
України або цим договором.

Відповідно до п.6.1. кредитного договору
у випадку порушення строків повернення
кредиту, сплати процентів відповідач
сплачує позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ України
від суми простроченої заборгованості
за кожний день прострочення.

Станом на 21.05.2014 р. у відповідача
утворилась заборгованість перед
позивачем за кредитним договором, яка
складає 21300778,72 грн., згідно уточненого
розрахунку заборгованості за
кредитним договором, з яких:

- 19423500,00 грн. - залишок заборгованості за
кредитом;

- 2000,00 грн. - залишок простроченої
заборгованості за кредитом;

- 266102,74 грн. - заборгованість за
нарахованими процентами;

- 1596676,72 грн. - заборгованість за
простроченими процентами;

- 32,06 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення процентів;

- 12467,20 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення процентів.

02.06.2014 р. за № 2990/08 позивачем на адресу
відповідача була направлена вимога про
усунення порушення (претензія)
відповідно до якої позивач просив
відповідача відповідно до умов
договору сплатити позивачу зазначені
вище грошові кошти.

Однак, дані суми відповідачем не були
сплачені позивачу.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах
справи відсутні докази сплати
позивачем відповідачу даних сум за
кредитним договором.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковими.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором Банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов`язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовується
положення параграфу 1 глави 71 цього
кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір та
порядок процентів встановлюється
договором (ст. 1048 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов`язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій саме сумі, що
були йому передані позикодавцем) у
строк та порядку, що встановлені
договором.

Якщо договором встановлено обов`язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення позики, що
залишилася та сплати процентів (ч. 2 ст.
1050, ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов`язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання зобов'язань" розмір пені,
передбачений п. 1 цього Закону
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
умови кредитного договору, та те, що
відповідач не надав суду доказів
сплати позивачу нарахованих процентів
за кредитом та суми наданого кредиту,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача суми у розмірі 21300778,72 грн.
(19423500,00 грн. - залишок заборгованості за
кредитом; 2000,00 грн. - залишок
простроченої заборгованості за
кредитом; 266102,74 грн. - заборгованість за
нарахованими процентами; 1596676,72 грн. -
заборгованість за простроченими
процентами; 32,06 грн. - пеня за
несвоєчасне погашення процентів; 12467,20
грн. - пеня за несвоєчасне погашення
процентів) підлягають задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Враховуючи те, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі, а позивач
був звільнений від сплати судового за
подання до суду позовної заяви та заяви
про забезпечення позову, суд
відповідно до ст. 44 та ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України вважав за необхідне стягнути з
відповідача на користь державного
бюджету України суму сплаченого
судового збору у розмірі 73080,00 грн. за
подання позову до суду та у розмірі 1827,00
грн. за подачу до суду заяви про
забезпечення позову, всього - 74907,00 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 129 Конституції України,
ст.ст. 1,3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст. 232
Господарського кодексу України, ст.ст.
525, 526, 530, 549, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1050, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12,
22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меркурій-Прогрес"
(61001, м. Харків, Червонозаводський район,
майдан Повстання, буд. 7/8, поверх 13; 61082,
м. Харків, пр. Московський, 144;
ідентифікаційний код 33413354) на користь
Публічного акціонерного товариство
банк "Меркурій" (61002, м. Харків, Київський
район, вул. Петровського, 23,
ідентифікаційний код 14360386)
заборгованість за договором № 02/1-25К-71
невідновлювальної кредитної лінії в
національній валюті України від 29.08.2012
р. у розмірі 21300778,72 грн. (19423500,00 грн. -
залишок заборгованості за кредитом;
2000,00 грн. - залишок простроченої
заборгованості за кредитом; 266102,74 грн. -
заборгованість за нарахованими
процентами; 1596676,72 грн. - заборгованість
за простроченими процентами; 32,06 грн. -
пеня за несвоєчасне погашення кредиту;
12467,20 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення процентів).

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меркурій-Прогрес"
(61001, м. Харків, Червонозаводський район,
майдан Повстання, буд. 7/8, поверх 13; 61082,
м. Харків, пр. Московський, 144;
ідентифікаційний код 33413354) на користь
державного бюджету України (одержувач
коштів - Управління державної
казначейської служби у Дзержинському
районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м.
Харків, 61166, , рахунок
3003, банк одержувача - Головне
управління державної казначейської
служби України у Харківській області,
МФО 851011, код бюджетної класифікації
22030001) 74907,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 04.08.2014 р.

Суддя Д.О. Доленчук