м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9824/14 21.07.14За позовом
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА
До Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
на стороні відповідача ОСОБА_1
Про стягнення 3 293,62 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
Від позивача Краснюк Т.В. -
представник (дов. № 3399/18 від 24.12.2013 р.)
Від відповідача Чала І.М. -
представник (дов. № 08-03-29/248-13 від 02.10.2013
Від 3-ої особи не з'явився
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"
про стягнення страхового
відшкодування, яке було сплачено
страхувальнику відповідно до договору
страхування наземного транспорту №
359254705АВ від 11.01.2012 р. в розмірі 3 293,62 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказує на те, що ним за договором
страхування наземного транспорту №
359254705АВ від 11.01.2012 р., внаслідок настання
дорожньо-транспортної пригоди, було
здійснено виплату страхового
відшкодування за письмовою заявою
страхувальника автомобіля «Chevrolet»,
державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1, а тому
позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1187, 1188 ЦК
України отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду. Оскільки транспортний
засіб - автомобіль «Богдан» державний
номер НОМЕР_2, за участю якого сталась
дорожньо-транспортна пригода, водій
якого ОСОБА_4 визнаний винним у її
скоєні, застрахований у НАСК "Оранта"
згідно з полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/9161732, позивач
просить стягнути з відповідача суму
страхового відшкодування в розмірі 3
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 26.05.2014 р. порушено провадження у
справі №910/9824/14, та призначено справу до
розгляду на 16.06.2014 р.
У судовому засіданні 16.06.2014 р.
представник відповідача подав суду
відзив на позовну заяву, у якому
заперечує проти позову з підстав того,
що НАСК «Оранта» вже здійснило виплату
страхового відшкодування на користь
постраждалої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1,
а тому підстави для стягнення
страхового відшкодування вдруге
Також у даному судовому засіданні
представник позивача подав суду
клопотання про залучення ОСОБА_1 в
якості 3-ої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача.
За наслідками розгляду даного
клопотання у судовому засіданні 16.06.2014
р., суд задовольнив останнє.
За таких обставин, у зв'язку з
залученням до участі у справі 3-ї особи,
суд, відповідно до ст. 77 ГПК України,
відклав розгляд справи на 14.07.2014р., та
ухвалив залучив до участі у справі в
якості 3-ї особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ОСОБА_1, про що
виніс відповідну ухвалу від 16.06.2014р.
10.07.2014р. відділом діловодства суду від
третьої особи отримано письмові
пояснення по справі. Згідно даних
пояснень, третя особа зазначила, що у
зв'язку із недостатністю суми
страхового відшкодування, що
перерахована позивачем для здійснення
відновлювального ремонту
застрахованого транспортного засобу,
змушена була звернутись до відповідача
за рештою суми необхідної для
проведення ремонту. Також, згідно даних
пояснень, ОСОБА_1 просить суд
здійснювати подальший розгляд справи
У судовому засіданні 14.07.2014р.
представником відповідача подано
уточнений відзиву на позовну заяву та
додаткові документи для долучення до
матеріалів справи.
Представник позивача у судовому
засіданні 14.07.2014р. заявив усне
клопотання про відкладення розгляду
справи, з метою подання додаткових
пояснень по суті позову.
Дане клопотання судом задоволено.
За таких обставин, а також, у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
третьої особи, суд, відповідно до ст. 77
ГПК України, відклав розгляд справи на
21.07.2014р., про що виніс відповідну ухвалу.
21.07.2014р. відділом діловодства суду від
представника позивача одержано
заперечення а відзив відповідача.
У судове засідання 21.07.2014р. третя особа
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
Після виходу суду з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 21.07.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -
11.01.2012 р. між ПрАТ "Страхова компанія
"АХА Страхування" та ОСОБА_1
(страхувальник) укладено договір
страхування наземного транспорту №
359254705АВ від 11.01.2012 р (далі - Договір
срахування), згідно з яким на
страхування був прийнятий автомобіль
«Chevrolet», державний номер НОМЕР_1.
Згідно з довідкою про дорожньо -
транспортну пригоду ВДАІ з
обслуговування м. Полтави УМВС України
№ 9140961, 10.01.2013 р. о 11 год. 00 хв., в м.
Полтаві по вул. Ст. Фронту 46 трапилась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю транспортного засобу
«Chevrolet», державний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_1, та транспортного
засобу «Богдан» державний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_4
ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху
України, якого визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення
постановою Київського районного суду
м. Полтави від 04.02.2013 р.
22.01.2013р. до ПрАТ "Страхова компанія "АХА
Страхування" звернувся страхувальник
(3-тя особа) із заявою про виплату
страхового відшкодування в зв'язку з
пошкодженням застрахованого
транспортного засобу внаслідок ДТП, що
відповідно до умов Договору
страхування є страховим випадком.
Позивачем, на підставі Ремонтної
калькуляції № 1.002.13.0 від 22.01.2013р.,
розрахунку страхового відшкодування
від 06.02.2013р. та страхового акту
виплату страхового відшкодування в
розмірі 3293,62 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 8 352 від 08.02.2013 р.
Таким чином, позивач свій обов'язок
перед страхувальником (ОСОБА_1, 3-тя
особа) за Договором страхування
виконав належним чином, здійснивши
виплату страхового відшкодування у
Матеріалами справи підтверджується, що
транспортний засіб - автомобіль
«Богдан» державний номер НОМЕР_2, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди застрахованому у позивача
автомобілю «Chevrolet», державний номер
НОМЕР_1, знаходився під керуванням
Цивільно-правова відповідальність в
частині заподіяння шкоди майну
будь-якою особою внаслідок
експлуатації автомобіля «Богдан»
державний номер НОМЕР_2 була
застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» на
підставі укладеного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АВ/9161732).
Позивач стверджує, що відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля «Chevrolet»,
державний номер НОМЕР_1, відповідно до
положень Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів" в
межах, передбачених договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності (поліс № АВ/9161732), а до
ПрАТ "Страхова компанія "АХА
Страхування" як страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
Договором, перейшло право зворотної
вимоги, яке потерпіла особа мала до
ОСОБА_4 як особи, відповідальної за
За таких обставин, керуючись
положеннями ч.1 статті 1191 ЦК України, де
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом, позивач
звернувся з даним позовом та просить
стягнути з відповідача в порядку
регресу суму виплаченого страхового
відшкодування у розмірі 3293,62 грн.
Відповідач, заперечуючи проти
задоволення позовних вимог позивача в
повному обсязі зазначає, що ним
зобов'язання за Полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів № АВ/9161732 перед
потерпілою особою (ОСОБА_1) виконано в
повному обсязі та відшкодовано
узгоджену суму страхового
відшкодування. Таким чином, підстави
для задоволення позову та стягнення
суми страхового відшкодування на
користь позивача відсутні.
У підтвердження своїх заперечень,
відповідачем надано письмові докази, з
яких вбачається таке.
14.03.2013р. ОСОБА_1, як потерпіла особа в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, що трапилась 10.01.2013р.
звернулась до Відповідача із заявою
про страхове відшкодування № 287 від
Згідно даної заяви, третя особа
повідомила відповідача, що станом на
дату подання цієї заяви (14.03.2014р.)
відшкодування від учасників ДТП,
страховиків не отримувала, та просила
суму страхового відшкодування
виплатити готівкою через ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».
Згідно Дослідження №ВІ5183АР-28.01/1 від
28.01.2013р. вартість матеріального збитку
завданого власникові Chevrolet Aveo,
державний номер НОМЕР_1, в результаті
його пошкодження, визначений на
підставі Протоколу огляду автомобіля і
калькуляції відновлювального ремонту
складає 2330,01 грн.
Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
страхове відшкодування завжди
зменшується на розмір франшизи.
Відповідно до умов полісу
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів №
АВ/9161732 за шкоду, заподіяну майну (на
одного потерпілого) ліміт
26.07.2013 р. Відповідачем на підставі
розрахунку від 20.03.2013 р. та страхового
акту №ОЦВ-13-605/1 було перераховано
страхове відшкодування у розмірі 1820,01
грн. (2330,01 грн. - 510 грн. франшизи) ОСОБА_1
на рахунок в ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» як забажав сам отримувач, що
підтверджується платіжним дорученням
За таких обставин, відповідач зазначає,
що зобов'язання за Полісом № АВ/9161732 ним
виконано у повному обсязі, у зв'язку з
чим, в задоволенні позову просив
Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.
Згідно Постанови Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року у справі №
6-112 цс 13, суд зробив наступний правовий
висновок: у разі настання страхового
випадку за договором добровільного
страхування наземного транспортного
засобу у потерпілої особи виникає
право або вимагати відшкодування шкоди
від особи, винуватої в її заподіянні,
або вимагати виплати страхового
відшкодування від страхової компанії,
з якою нею укладено договір
добровільного страхування автомобіля.
У разі виплати страховою компанією
страхового відшкодування до неї у
межах фактичних витрат від потерпілої
особи переходить право вимоги до особи,
винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК
України). При цьому перебіг позовної
давності не змінюється і він
обчислюється від дня настання
страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК
Як визначено частиною першою статті
111-28 Господарського процесуального
кодексу України, Рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Таким чином, враховуючи вказівку
Верховного Суду України, щодо спірних
правовідносин слід застосовувати
положення статті 993 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до статті 993 Цивільного
кодексу України, до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, позивач виплативши суму
страхового відшкодування потерпілій
особі у межах фактичних витрат отримав
право вимоги, яке потерпіла особа, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Тим самим, із врахуванням п. 4 ч. 1 статті
512 ЦК України, де зазначено, що кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок виконання
обов'язку боржника третьою особою,
позивач набув статусу нового кредитора
та отримав право вимагати від боржника
виконання зобов'язання на свою користь.

Стаття 516 ЦК України, встановлює
порядок заміни кредитора у
зобов'язанні.

Так, згідно частини 1 вказаної статті,
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК
Украйни, якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1,
як первісний кредитор та потерпіла
особа внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди що трапилась 10.01.2013р., 14.03.2013р.
звернулась до Відповідача із заявою
про страхове відшкодування № 287 від
14.03.2013р. Згідно якої просила
відповідача здійснити виплату
страхового відшкодування на свою
користь.

При цьому, не повідомивши відповідача
про отримання суми страхового
відшкодування від позивача та перехід
права вимоги до позивача, як нового
кредитора.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

На виконання вимог Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" 26.07.2013 р.
Відповідачем на підставі розрахунку
від 20.03.2013 р. та страхового акту
№ОЦВ-13-605/1 було перераховано страхове
відшкодування у розмірі 1820,01 грн. на
користь ОСОБА_1, що підтверджується
платіжним дорученням №45311 від 26.07.2013р.

При цьому, як свідчать матеріали
справи, боржник станом на день виплати
страхового відшкодування не був
письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні. Доказів
іншого суду не надано.

Позивач звернувся до відповідача із
вимогою №857/2 від 22.01.2014р. з проханням
виплатити страхове відшкодування на
користь позивача лише 25.01.2014р., тобто,
вже після здійснення виплати
відповідачем страхового відшкодування
потерпілій особі, первісному
кредитору.

Таким чином, враховуючи положення
чинного ЦК України, здійснивши виплату
страхової суми на рахунок потерпілої
особи, первісного кредитора,
зобов'язання боржника вважається
припиненим (положення статті 599 ЦК
України, де зазначено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином).

За таких обставин, приймаючи до уваги
положення частини 2 статті 516 ЦК
України, де вказано, що якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

З огляду на зазначене, враховуючи
належне виконання боржником свого
зобов'язання щодо відшкодування шкоди
за страховим випадком, що трапився
10.01.2013 р., зобов'язання відповідача щодо
виплати суми страхового відшкодування
вважається припиненим, таким чином
відсутні правові підстави для
повторного стягнення з відповідача
суми страхового відшкодування за
зазначеним страховим випадком, а отже,
в задоволенні позовних вимог позивача
слід відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу позивача, що останній не
позбавлений права вимагати від старого
кредитора отриманої ним суми
страхового відшкодування, як
безпідставного збагачення (ст. ст. 1212 -
1214 ЦК).

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог ст.
49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 25.07.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева