ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 р.
Справа № 923/734/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Литвинової В.В. при
секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до: Комунального підприємства
"Цюрупинськ-Сервіс" Цюрупинської
міської ради, м.Цюрупинськ Херсонської
області

про стягнення 981 241 грн. 91 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Станішевський І.С.,
представник за дорученням № 14-69 від
22.03.2013 р.;

від відповідача - Зеленюк І.С.,
представник за дорученням № 2 від 08.01.2014
р.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (позивач) звернулось
до господарського суду Херсонської
області з позовною заявою до
Комунального підприємства
"Цюрупинськ-Сервіс" Цюрупинської
міської ради (відповідач) у якій
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача 981 241 грн. 91 коп., а саме:
суму основної заборгованості у розмірі
765 910 грн. 00 коп., 95 540 грн. 71 коп. пені, 7%
штрафу у розмірі 55 785 грн. 16 коп., 27 747 грн.
31 коп. інфляційних втрат та 3 % річних у
розмірі 36 258 грн. 73 коп., відповідно до
умов договору №13/3072-БО-33 про
купівлю-продаж природного газу,
укладеного сторонами 28 грудня 2012 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на положення ст.ст. 526, 611
Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 193,
231 Господарського кодексу України.

Представник позивача в ході судового
засідання підтримав вимоги, викладені
у позовній заяві.

У відзиві на позовну заяву відповідач
просить суд зменшити розмір штрафних
санкцій (пені, штрафу) до розміру 1
гривні, оскільки КП "Цюрупинськ-Сервіс"
Цюрупинської міської ради є
комунальним підприємством, основним
видом діяльності якого є надання
населенню та юридичним особам послуг з
теплопостачання. Внаслідок
невідповідності фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджуються органами місцевого
самоврядування виникла різниця в
тарифах на теплову енергію, яка має
відшкодовуватись державою шляхом
перерахування субвенції, але яка не
була погашена. Станом на 04.06.2014р. обсяг
заборгованості держави з різниці в
тарифах перед відповідачем становить 1
500 902 грн. 90 коп. Окрім цього, у
відповідача є наявна дебіторська
заборгованість споживачів, розмір якої
становить 4 906 тис. грн., тобто вина
відповідача у неналежному виконанні
зобов'язання відсутня.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, що прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

05 березня 2012 року між публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(позивач) та комунальним підприємством
"Цюрупинськ-Сервіс" Цюрупинської
міської ради (відповідач) був укладений
договір про купівлю-продаж природного
газу № 15/25-ТЕ-12 з додатковою угодою № 1
від 20.07.2012 року.

Згідно з цим договором, публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
зобов'язується поставити комунальному
підприємству "Цюрупинськ-Сервіс"
Цюрупинської міської ради
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 000, ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", а комунальне
підприємство "Цюрупинськ-Сервіс"
Цюрупинської міської ради зобов'язане
прийняти і оплатити цей природний газ
на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.1 договору газ, що
постачається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.
Використання газу покупцем для інших
потреб не є предметом цього договору.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що
продавець передає покупцеві в період з
01 січня 2012 р. по 31 грудня 2012 р. газ в
обсягом до 2530 тис.куб.м., у тому числі по
місяцях кварталів (тис. куб.м.):

Місяць Обсяг Місяць Обсяг Місяць
Обсяг Місяць Обсяг січень 600
квітень 50 липень - жовтень 130
лютий 500 травень - серпень -
листопад 400 березень 400 червень -
вересень - грудень 450 I кв. 1500 II
кв. 50 III кв. - IV кв. 980

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна за 1000
куб.м. природного газу, що
використовується для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням становить 1 091 грн. 00 коп. з
урахування збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів та
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 1 091 грн. 00 коп., крім
того ПДВ - 1 309 грн. 20 коп.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу, що
використовується для виробництва
теплової енергії, яка споживається
релігійними організаціями становить 1
248 грн. 08 коп. з урахування збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів та транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м. природного газу - 1 248 грн. 08
коп., крім того ПДВ: на газ - 0% на послуги
з транспортування - 20% - 61,12 грн., всього з
ПДВ - 1 309 грн. 20 коп.

Загальна вартість цього Договору на
дату його укладення становить 2 760 230
грн., крім того ПДВ - 552 046 грн., разом з
ПДВ - 3 312 276,00 грн.

Згідно з п.4.1. Договору оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Розділом 7 договору передбачено
відповідальність сторін.

Так, пунктом 7.1 Договору у разі
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань за Договором
сторони несуть відповідальність,
передбачену законами України та цим
Договором.

Згідно п. 7.3. Договору у разі порушення
покупцем умов п. 4.1. цього Договору,
покупець зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

На виконання п. 1.2. Договору позивач
поставив протягом березня- грудня 2012
року, а відповідач прийняв природний
газ в обсязі 971,372 тис. м3, на загальну
суму 1 271 720,24 грн., що підтверджуються
актами приймання - передачі природного
газу:

- від 31.03.2012р. за березень на суму 490 301,96
грн.;

- від 30.04.2012р. за квітень на суму 13 182,34
грн.;

- від 31.10.2012р. за жовтень на суму 48 830,54
грн.;

- від 30.11.2012р. за листопад на суму 320 120,35
грн.;

- від 31.12.2012р. за грудень на суму 399 285,05
грн. (а.с. 28-32).

Відповідач свої зобов'язання за
договором поставки природного газу не
виконав належним чином, за поставлений
природний газ вчасно не розрахувався,
станом на 13.05.2014 року сума основної
заборгованості складає 765 910,00 грн.

Оскільки між сторонами по справі
склались господарські правовідносини,
то судом застосовані положення
Господарського кодексу України, як
спеціального акту законодавства, який
регулює правовідношення у
господарській сфері.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не
суперечать (абзац 3 ч. 1 ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини 1 статті 230 ГК України
пеня й штраф є господарськими
штрафними санкціями, які учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст.231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів.

Пункт 6 ст.231 Господарського кодексу
України визначає, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України за весь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" (далі -
Закон) платники коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343
ГК України.

За поданим позивачем розрахунком
розмір пені становить 95 540 грн. 71 коп.

Позивачем нараховано штраф у розмірі 7%
від суми простроченого платежу понад 30
днів у сумі 55 785 грн.16 коп., відповідно до
п. 7.3. Договору № 15/25-ТЕ-12 від 05.03.2012р.,
нарахування якого є правомірним.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу з порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 стаття 231
Господарського кодексу України
можливе одночасне стягнення пені та
штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань. В інших
випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передати в договорі одночасне
стягнення пеня та штрафу. що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 Цивільного
кодексу України. така позиція
висловлена у постанові Верховного Суду
України від 27.04.2012 року у справі №
3-24гс12.

Перевіривши розрахунок позивача щодо
нарахування штрафу у розмірі 7% від суми
простроченого платежу, суд зазначає, що
його нарахування є правомірним, тому з
відповідача слід стягнути штраф у сумі
55 785 грн.16 коп.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Через несвоєчасне виконання
зобов'язань позивачем нараховані
відповідачу 3% річних у сумі 36 258 грн. 73
коп. та інфляційні витрати у сумі 27 747
грн. 31 коп. відповідно до розрахунку
(а.с.14-16), у зв'язку з чим суд зазначає, що
правові наслідки порушення юридичними
особами своїх грошових зобов'язань
передбачені, приписами статей 534, 549-552,
611, 625 Цивільного кодексу України, а
також статтями 229-234 Господарського
кодексу України. З урахуванням
приписів частини другої статті 625 ЦК
України правовими наслідками
порушення грошового зобов'язання,
тобто прострочення у виконанні
зобов'язання сплатити гроші, є
обов'язок сплатити не лише суму
основного боргу, а й серед іншого
інфляційні нарахування, що
обраховуються як добуток від суми
основного боргу на індекс інфляції, та
проценти річних від простроченої суми
основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу
не є штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті. інфляційні
нарахування входять до складу
грошового зобов'язання. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання. Індекс інфляції - це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць; відтак прострочення платежу за
період часу, менший за місяць, не тягне
за собою інфляційних нарахувань.

Поряд з цим, сплата трьох процентів
річних від простроченої суми (якщо
інший їх розмір не встановлений
договором або законом), так само як й
інфляційні нарахування, не мають
характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним утримуваними коштами,
належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення основної суми
заборгованості у розмірі 765 910 грн. 00
коп., 95 540 грн. 71 коп. пені, 7% штрафу у
розмірі 55 785 грн. 16 коп., 27 747 грн. 31 коп.
інфляційних втрат та 3 % річних у
розмірі 36 258 грн. 73 коп., є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на відсутність
його вини в несвоєчасних розрахунках
через невідшкодування різниці в
тарифах на теплову енергію та у зв'язку
з цим збитковістю підприємства не є
підставою звільнення його від сплати
пені, як і підставою зменшення штрафних
санкцій до 1 грн.00 коп., оскільки
відповідач не позбавлений права на
звернення з відповідним позовом про
відшкодування йому різниці в тарифах у
встановленому законом порядку. До того
ж умовами договору також не
передбачено звільнення його від сплати
пені та штрафу у випадку
невідшкодування різниці в тарифах на
теплову енергію через невідповідність
фактичної її вартості затвердженим
тарифам.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування ГПК
України" вирішуючи питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання,
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідачем не надано належних
доказів на підтвердження клопотання
щодо зменшення пені до 1 грн. 00 коп.,
оскільки зменшення штрафних санкцій
судом вирішується з урахуванням
матеріальних інтересів сторін, їх
фінансованого стану, ступеню вини
відповідача у виникненні спору,
наявності інфляційних процесів в
економіці держави та інших обставин
справи, які б свідчили про можливість
зменшення пені.

При цьому, слід також враховувати, що за
змістом частини першої статті 229 ГК
України та частини першої ст. 625 ЦК
України, за невиконання грошового
зобов'язання боржник відповідає, хоч би
його виконання стало неможливим не
тільки в результаті його винних дій чи
бездіяльності. Тобто боржник не
звільняється від відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
грошового зобов'язання за будь-яких
обставин.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 ГК України
передбачає, що відсутність у боржника
необхідних коштів, а також
невідшкодування із бюджету різниці
між фактичними витратами та
затвердженими тарифами на теплову
енергію не вважаються обставинами, які
є підставою для звільнення боржника
від господарсько-правової
відповідальності.

Тому, є помилковим посилання
відповідача, як на підставу для
зменшення штрафних санкцій, на
заборгованість населення з оплати
послуг з теплопостачання, різницю у
тарифах та тяжкий фінансовий стан
відповідача, внаслідок чого його
доводи не можуть бути підставою
звільнення його від сплати пені.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що
наявних у справі матеріалів достатньо
для розгляду справи та ухвалення
законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Позивачу на підставі ст.49 ГПК України
відшкодовуються судові витрати за
рахунок відповідача.

На підставі вищезазначених норм права
та керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд -

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

2.Стягнути з Комунального
підприємством "Цюрупинськ-Сервіс"
Цюрупинської міської ради (75101,
Херсонська область, м. Цюрупинськ, вул.
Миру, будинок 3-А, , р/р №
452 в ХОУ АТ "Державний ощадний банк
України", код банку: 352457) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6, , р/р
№ 21 в АТ "Ощадбанк", код банку: 3000465)
основну суму заборгованості у розмірі
765 910 грн. 00 коп., 95 540 грн. 71 коп. пені, 7%
штрафу у розмірі 55 785 грн. 16 коп., 27 747
грн. 31 коп. інфляційних втрат та 3 %
річних у розмірі 36 258 грн. 73 коп., в
рахунок відшкодування витрат по сплаті
судового збору в сумі 19 624 грн. 84 коп.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
вимог статті 84 Господарського
процесуального кодексу України
(вступна, описова, мотивувальна і
резолютивна частини).

Повне рішення складено 16.06.2014 р.

Суддя
В.В.Литвинова