ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

17 липня 2014 року
Справа № 5016/442/2011(8/27)

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді Гриньової
-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від стягувача: ОСОБА_1,дов. №689 від
28.03.2013,

від боржника: Матяшевська Г.М., посв. №1
від 26.11.2010;

Зайченко С.М., дов. б/н від
31.12.2013;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Радсадівської
сільської ради Миколаївського району
Миколаївської області,

про розстрочку виконання рішення
господарського суду від 14.04.2011 та
постанови Одеського апеляційного
господарського суду від 07.08.2012 у справі
№5016/442/2011(8/27)

за позовом Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_4,

57156, АДРЕСА_2

факт.адреса: АДРЕСА_1,

до Радсадівської сільської ради
Миколаївського району Миколаївської
області,

57160, Миколаївська область,
Миколаївський район, с. Радсад, вул.
Миру, 5,

про стягнення 336479 грн.,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2011 Фізична особа-підприємець (ФОП)
ОСОБА_4 (далі - стягувач) звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з Радсадівської сільської
ради Миколаївського району
Миколаївської області (далі - боржник)
грошових коштів у сумі 336479 грн., які є
міжтарифною різницею між встановленим
відповідачем розміром тарифів на
житлово-комунальні послуги та
економічно обґрунтованими витратами
позивача на виробництво цих послуг.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 14.04.2011 з
Радсадівської сільської ради
Миколаївського району Миколаївської
області на користь ФОП ОСОБА_4 стягнуто
грошові кошти у сумі 336479 грн.
міжтарифної різниці; 3364 грн. 79 коп.
державного мита; 236 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 07.08.2012 рішення
господарського суду Миколаївської
області від 14.04.2011 залишено без змін та
зобов'язано Радсадівську сільську раду
Миколаївського району Миколаївської
області сплатити на користь Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 6753 грн. 60 коп.
витрат по сплаті судово-економічної
експертизи.

23.08.2013 на виконання зазначених
рішення та постанови видано два накази.

Ухвалою від 04.11.2013, за заявою боржника
від 22.10.2013, суд розстрочив виконання
рішення господарського суду
Миколаївської області від 14.04.2011 та
постанови Одеського апеляційного
господарського суду від 07.08.2012 у справі
№ 5016/442/2011(8/27) строком на 7 місяців, з
погашенням боргу за таким графіком: до
15 грудня 2013 року - 36000 грн., з січня по
травень 2014 року - рівними частинами, по
6000 грн. у місяць; та з остаточною датою
погашення до 15 червня 2014 року в сумі 280833
грн. 39 коп.

При цьому в ухвалі суд зазначив, що за
умови реального виконання рішення зі
спливом шести місяців, на які надано
розстрочку, боржник може знову
звернутися до суду із заявою про
надання розстрочки.

04.07.2014 боржник звернувся до суду з
заявою б/н від 01.07.2014 про розстрочку
виконання рішення господарського суду
Миколаївської області від 14.04.2011 та
постанови Одеського апеляційного
господарського суду від 07.08.2012 у справі
№ 5016/442/2011(8/27) строком на 46 місяців.

В обґрунтування своєї заяви боржник
посилається на існування обставин, які
ускладнюють виконання рішення суду,
зокрема важкий фінансовий стан та
неможливість одноразово погасити
заборгованість. Так боржник зазначає,
що його заборгованість перед
стягувачем становить майже третину
річного бюджету сільської ради (з
урахуванням офіційних трансфертів) і
погашення вказаного боргу може
унеможливити здійснення сільською
радою господарської діяльності
відповідно до покладених на неї
законом повноважень, незабезпечення
надання населенню послуг на належному
рівні, що в свою чергу призведе до
порушення прав членів територіальної
громади.

Представник стягувача проти заяви
боржника про надання розстрочки
заперечує, також посилається на
скрутний фінансовий стан, те, що спір
виник саме з вини боржника, а також на
тяжке захворювання стягувача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку про
часткове задоволення заяви боржника
про розстрочку виконання рішення та
постанови, виходячи з такого:

Як свідчать матеріали заяви, на
виконання ухвали суду від 04.11.2013 про
розстрочку виконання рішення, 04.12.2013
Радсадівська сільська рада надала
управлінню Державної казначейської
служби у Миколаївському районі
Миколаївської області (далі - орган
ГУДКСУ) платіжні доручення на
перерахування ФОП ОСОБА_4 в рахунок
боргу 42000 грн. (36000 грн. - за грудень 2013
року та 6000 грн. - за січень 2014 року), факт
прийняття платіжних доручень до оплати
органом ГУДКСУ підтверджується
відміткою про реєстрацію та взяття на
облік на реєстрах бюджетних
зобов'язань розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів від
11.12.2013 року №29 та відміткою «оплачено»
на Розпорядженні про виділення коштів
загального фонду місцевих бюджетів
№0243 від 11.12.2013 р. №59.

09.04.2014 орган ГУДКСУ прийняв від
Радсадівської сільської ради платіжне
доручення на перерахування ФОП ОСОБА_4
в рахунок боргу 60000 грн. (36000 грн. - за
грудень 2013 року; 6000 грн. - за січень 2014
року; 6000 грн. - за лютий 2014 року; 6000 грн. -
за березень 2014 року; 6000 грн. - за квітень
2014 року). 14.05.2014, відповідно до графіку
розстрочення боргу, визначеного в
ухвалі господарського суду
Миколаївської області від 04.11.2013,
Радсадівська сільська рада подала до
органу ГУДКСУ платіжне доручення на 6000
грн.; 22.05.2014 орган ГУДКСУ перерахував
ФОП ОСОБА_4 43600 грн. за всіма
вищевказаними платіжними дорученнями.

04.06.2014 року Радсадівська сільська рада
зареєструвала в органі ГУДКСУ платіжне
доручення на суму 6000 грн., згідно плану
асигнувань на 2014 рік та кошторису на 2014
рік.

Таким чином, станом на 27.06.2014, боржником
було надано до органу ГУДКСУ платіжних
доручень на загальну суму - 72000 грн. в
рахунок сплати боргу ФОП ОСОБА_4

З вищевикладеного вбачається, що
боржник вжив усіх необхідних заходів
для належного виконання ухвали
господарського суду Миколаївської
області від 04.11.2013. Як зазначає боржник,
вчасне неперерахування органом ГУДКСУ
грошових коштів стягувачу за
визначеним ухвалою графіком сталося
внаслідок фінансової ситуації, що
склалася в Україні.

Боржник зазначає, що у 2014 році бюджет
Радсадівської сільської ради є також
дотаційним і складає 1511716 грн.
загального фонду, з яких дотація
держави - 837750 грн. Залишок боргу перед
ФОП ОСОБА_4 у сумі 274833 грн. 39 коп.,
становить майже третину річного
бюджету сільської ради (без
урахуванням офіційних трансфертів).
Сільська рада не спроможна погасити
дану заборгованість одноразово,
оскільки це унеможливить здійснення
сільською радою господарської
діяльності.

Вищевказане свідчить про намагання
боржника сумлінно виконувати рішення
суду, однак для цього йому потрібна
розстрочка на 46 місяців.

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Застосовуючи заходи, передбачені
статтею 121 ГПК, господарські суди
повинні мати на увазі таке.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо (п.п. 7.1, 7.1.2,
7.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 із подальшими змінами).

Суд вважає, що наведені боржником
обставини (важкий фінансовий стан та
неможливість одноразово погасити
заборгованість) ускладнюють виконання
рішення.

При цьому також заслуговують на увагу і
заперечення стягувача, в обґрунтування
яких останній посилається на скрутний
фінансовий стан, а також тяжке
захворювання.

Вирішуючи питання про розстрочку
виконання рішення та постанови у даній
справі, господарський суд враховує
матеріальні інтереси обох сторін, їх
фінансовий стан, а також тяжке
захворювання стягувача, і вважає, що
розстрочка виконання рішення та
постанови частками, встановленими
господарським судом, з певним
інтервалом у часі, надасть можливість
боржнику виконати рішення суду, а
стягувачу - отримати виконання.

Суд роз'яснив боржнику, що розстрочення
виконання рішення саме у такий спосіб
(замість 46 місяців - на 18 місяців зі
сплатою решти суми у вісімнадцятому
місяці) буде стимулювати його до
реального виконання рішення протягом
встановлених 18 місяців, зі спливом яких
він зможе знов звернутися до суду з
заявою про надання розстрочки.

Оцінивши вказані обставини та
врахувавши позицію стягувача, суд
вважає, що заява боржника від 01.07.2014 про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Миколаївської
області від 14.04.2011 та постанови
Одеського апеляційного господарського
суду від 07.08.2012 у справі № 5016/442/2011(8/27)
підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву боржника від 01.07.2014 про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Миколаївської
області від 14.04.2011 та постанови
Одеського апеляційного господарського
суду від 07.08.2012 у справі № 5016/442/2011(8/27)
задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення
господарського суду Миколаївської
області від 14.04.2011 та постанови
Одеського апеляційного господарського
суду від 07.08.2012 у справі № 5016/442/2011(8/27) на
18 місяців відповідно до такого графіку:

- до 31 липня 2014 року - 4833 грн. 39 коп.;

- до 15 серпня 2014 року - 6000 грн.;

- до 15 вересня 2014 року - 6000 грн.;

- до 15 жовтня 2014 року - 6000 грн.;

- до 15 листопада 2014 року - 6000 грн.;

- до 15 грудня 2014 року - 6000 грн.;

- до 15 січня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 лютого 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 березня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 квітня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 червня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 липня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 серпня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 вересня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 жовтня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 листопада 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 грудня 2015 року - 6000 грн.;

- до 15 січня 2016 року - 174000 грн.;

Всього 274833 грн. 39 коп.

Копію ухвали направити учасникам
судового процесу.

Суддя
Т.В. Гриньова-Новицька