ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р.
справа №
911/2427/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бікко», м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2», Київська
обл., м. Сквира

про стягнення 157 711,79 гривень

за участю представників:

від позивача: Гусарова Т.В. (довіреність
№2 від 02.01.2014)

Сукретна К.І. (довіреність
№4 від 02.01.2014)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.06.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бікко» (далі-ТОВ
«Бікко»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» (далі-ТОВ
«Край-2»/відповідач) про стягнення 182
103,46 грн., з яких: 177 711,79 грн.
заборгованості за договором поставки
№177 від 20.12.2010, 3 792,81 грн. пені та 598,86 грн.
3% річних.

Відповідач не скористався правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, та
відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.06.2014 порушено провадження
у справі №911/2427/14 та призначено справу
до розгляду на 01.07.2014.

01.07.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від відповідача
надійшло клопотання про витребування
від позивача належним чином
засвідчених копій видаткових
накладних, заборгованість по оплаті
яких є предметом даного спору, у
задоволенні якого судом відмовлено з
огляду на наявність копій цих
накладних в матеріалах справи.

01.07.2014 та 15.07.2014 через канцелярію
господарського суду Київської області
від відповідача надходили клопотання
про відкладення розгляду даної справи.
Зазначені клопотання судом задоволено.

В судовому засіданні 01.07.2014 було
оголошено перерву до 15.07.2014.

15.07.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від позивача
надійшла заява, відповідно до якої, у
зв'язку з додатковою сплатою
відповідачем 20 000,00 грн., позивач
відмовився від позовних вимог про
стягнення пені та 3% річних та зменшив
розмір заявленої до стягнення
заборгованості за договором поставки
№177 від 20.12.2010 до 157 711,79 грн. Зазначена
заява судом прийнята.

Ухвалою господарського суду Київської
області від розгляд даної справи було
відкладено на 29.07.2014.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 між ТОВ «Бікко»
(далі-постачальник) та ТОВ «Край-2»
(далі-покупець) було укладено договір
поставки №177 (далі-договір), відповідно
до якого постачальник взяв на себе
зобов'язання поставляти і передавати у
власність покупця товар, а покупець
зобов'язався прийняти товар у
власність і оплатити його на умовах
цього договору.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та діє до 31.12.2011.
Строк дії цього договору автоматично
подовжується на додаткові однорічні
терміни у випадку, якщо не менше ніж на
30 дні до закінчення його строку дії
будь-яка сторона не повідомить іншу
сторону у письмовій формі про свій
намір припинити його дію (п. 6.4
договору).

Оскільки сторонами до 01.12.2012 та 01.12.2013 не
було заявлено про свій намір припинити
дію договору, строк дії останнього, у
відповідності до 6.4 договору, було
автоматично подовжено на наступні
2013-2014 календарні роки.

Відсутність заперечень сторін щодо
продовження строку дії договору
підтверджується також і поясненнями
представників сторін, наданими в
судових засіданнях.

Судом встановлено, що позивач свої
обов'язки за договором виконав
належним чином, здійснивши за період з
04.09.2013 по 22.01.2014 поставку товару
загальною вартістю 179 832,30 грн., що
підтверджується підписами та
відбитками печаток сторін на
видаткових накладних:

- №5 від 04.09.2013,

- №6 від 04.09.2013,

- №1 від 05.09.2013,

- №2 від 05.09.2013,

- №1 від 11.09.2013,

- №2 від 11.09.2013,

- №3 від 11.09.2013,

- №2 від 12.09.2013,

- №3 від 12.09.2013,

- №4 від 12.09.2013,

- №5 від 16.09.2013,

- №6 від 16.09.2013,

- №1 від 16.09.2013,

- №2 від 16.09.2013,

- №3 від 16.09.2013,

- №0 від 18.09.2013,

- №1 від 18.09.2013,

- №2 від 18.09.2013,

- №2 від 19.09.2013,

- №3 від 19.09.2013,

- №5 від 19.09.2013,

- №2 від 25.09.2013,

- №4 від 25.09.2013,

- №5 від 25.09.2013,

- №5 від 25.09.2013,

- №2 від 25.09.2013,

- №3 від 25.09.2013,

- №9 від 01.10.2013,

- №1 від 01.10.2013,

- №3 від 01.10.2013,

- №4 від 02.10.2013,

- №7 від 02.10.2013,

- №8 від 02.10.2013,

- №3 від 02.10.2013,

- №4 від 03.10.2013,

- №5 від 03.10.2013,

- №6 від 03.10.2013,

- №0 від 09.10.2013,

- №1 від 09.10.2013,

- №2 від 09.10.2013,

- №3 від 09.10.2013,

- №5 від 15.10.2013,

- №6 від 15.10.2013,

- №7 від 15.10.2013,

- №8 від 15.10.2013,

- №0 від 15.10.2013,

- №1 від 15.10.2013,

- №7 від 17.10.2013,

- №9 від 17.10.2013,

- №7 від 22.10.2013,

- №8 від 22.10.2013,

- №2 від 22.10.2013,

- №8 від 30.10.2013,

- №9 від 30.10.2013,

- №0 від 30.10.2013,

- №8 від 01.11.2013,

- №9 від 01.11.2013,

- №3 від 01.11.2013,

- №4 від 01.11.2013,

- №5 від 01.11.2013,

- №5 від 01.11.2013,

- №6 від 01.11.2013,

- №3 від 11.11.2013,

- №8 від 11.11.2013,

- №9 від 11.11.2013,

- №2 від 11.11.2013,

- №5 від 11.11.2013,

- №6 від 11.11.2013,

- №7 від 11.11.2013,

- №8 від 11.11.2013,

- №9 від 11.11.2013,

- №5 від 13.11.2013,

- №6 від 13.11.2013,

- №7 від 13.11.2013,

- №8 від 13.11.2013,

- №1 від 13.11.2013,

- №9 від 13.11.2013,

- №2 від 13.11.2013,

- №4 від 13.11.2013,

- №6 від 14.11.2013,

- №7 від 14.11.2013,

- №9 від 04.12.2013,

- №0 від 04.12.2013,

- №1 від 04.12.2013,

- №2 від 04.12.2013,

- №3 від 04.12.2013,

- №6 від 04.12.2013,

- №0 від 04.12.2013,

- №5 від 04.12.2013,

- №9 від 05.12.2013,

- №9 від 05.12.2013,

- №4 від 17.12.2013,

- №5 від 17.12.2013,

- №6 від 17.12.2013,

- №1 від 18.12.2013,

- №4 від 18.12.2013,

- №5 від 18.12.2013,

- №7 від 19.12.2013,

- №8 від 19.12.2013,

- №9 від 19.12.2013,

- №7 від 23.12.2013,

- №9 від 23.12.2013,

- №0 від 23.12.2013,

- №0 від 24.12.2013,

- №1 від 24.12.2013,

- №6 від 24.12.2013,

- №7 від 24.12.2013,

- №6 від 24.12.2013,

- №8 від 16.01.2014,

- №1 від 16.01.2014,

- №3 від 20.01.2014,

- №7 від 22.01.2014,

- №8 від 22.01.2014, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
першим умов договору.

Втім, відповідач свої обов'язки за
договором в частині оплати вартості
поставленого товару згідно означених
накладних належним чином не виконав,
внаслідок чого за ним утворилось 157 711,79
грн. заборгованості.

В обґрунтування розміру наявної
заборгованості відповідача за
договором, позивач посилається на
сплату відповідачем за договором 20 000,00
грн. 27.06.2014 та укладення 04.02.2014 між
сторонами угоди про зарахування
зустрічних однорідних вимог,
відповідно до якої сторони дійшли
згоди провести зарахування зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав на суму 7 345,10 грн., з яких: 5 224,59
грн. було зараховано позивачем в
рахунок погашення існуючої
заборгованості відповідача за
попередні періоди, а 2 120,51 грн. - в
рахунок оплати спірних накладних.

У відповідності до наданих суду
пояснень позивача, зазначені у наданих
суду довідках ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» №2223 від 17.06.2014, ПАТ
Банку «Фінанси та кредит» б/н від 02.06.2014,
ПАТ «ОТП Банк» №008-3/598 від 04.06.2014 грошові
перекази, здійснені відповідачем за
договором на суму 1 461 190,00 грн., як і
проведені сторонами зарахування
зустрічних однорідних вимог на суму 118
793,86 грн. згідно угод про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 31.03.2014,
31.01.2013, 11.10.2013, 16.07.2013, 09.07.2012, 24.07.2012, 27.07.2012,
31.08.2012, 23.10.2012, 30.10.2012, 24.12.2012, 31.12.2012, та
актів прийому-передачі виконаних робіт
(нових позицій) №1169 від 25.04.2013, №1289 від
29.04.2013, №1266 від 25.04.2012, №1396 від 30.04.201, №1541
від 30.04.2012, №2552 від 28.07.2011, №2551 від 28.07.2011,
№2550 від 28.07.2011, №2552 від 28.07.2011, №2575 від
28.07.2011, №2694 від 31.07.2011, №3737 від 31.10.2011,
№3736 від 31.10.2011, №3735 від 31.10.2011, №4283 від
29.12.2011, №4284 від 29.12.2011, були зараховані
позивачем в рахунок оплати вартості
товару, поставленого до 04.09.2013 за
накладними, які не охоплюють спірні.

До того ж, наявність 177 711,79 грн.
заборгованості відповідача за
договором станом на 12.06.2014
підтверджується підписами та
відбитками печаток сторін на акті
звіряння взаємних розрахунків. При
цьому, після підписання вказаного акта,
а саме 27.06.2014 відповідачем додатково
було сплачено 20 000,00 грн. за договором,
що підтверджується довідкою ПАТ «ОТП
Банк» №008-3/729 від 04.07.2014, а також
визнається сторонами у повному обсязі.

Посилаючись на те, що відповідач
остаточні розрахунки за договором не
провів, позивач просить суд стягнути з
відповідача 157 711,79 грн. заборгованості
по оплаті вартості товару,
поставленого за накладними №0 від
18.09.2013, №1 від 18.09.2013, №2 від
18.09.2013, №2 від 19.09.2013, №3 від
19.09.2013, №5 від 19.09.2013, №2 від
25.09.2013, №4 від 25.09.2013, №5 від
25.09.2013, №5 від 25.09.2013, №2 від
25.09.2013, №3 від 25.09.2013, №9 від
01.10.2013, №1 від 01.10.2013, №3 від
01.10.2013, №4 від 02.10.2013, №7 від
02.10.2013, №8 від 02.10.2013, №3 від
02.10.2013, №4 від 03.10.2013, №5 від
03.10.2013, №6 від 03.10.2013, №0 від
09.10.2013, №1 від 09.10.2013, №2 від
09.10.2013, №3 від 09.10.2013, №5 від
15.10.2013, №6 від 15.10.2013, №7 від
15.10.2013, №8 від 15.10.2013, №0 від
15.10.2013, №1 від 15.10.2013, №7 від
17.10.2013, №9 від 17.10.2013, №7 від
22.10.2013, №8 від 22.10.2013, №2 від
22.10.2013, №8 від 30.10.2013, №9 від
30.10.2013, №0 від 30.10.2013, №8 від
01.11.2013, №9 від 01.11.2013, №3 від
01.11.2013, №4 від 01.11.2013, №5 від
01.11.2013, №5 від 01.11.2013, №6 від
01.11.2013, №3 від 11.11.2013, №8 від
11.11.2013, №9 від 11.11.2013, №2 від
11.11.2013, №5 від 11.11.2013, №6 від
11.11.2013, №7 від 11.11.2013, №8 від
11.11.2013, №9 від 11.11.2013, №5 від
13.11.2013, №6 від 13.11.2013, №7 від
13.11.2013, №8 від 13.11.2013, №1 від
13.11.2013, №9 від 13.11.2013, №2 від
13.11.2013, №4 від 13.11.2013, №6 від
14.11.2013, №7 від 14.11.2013, №9 від
04.12.2013, №0 від 04.12.2013, №1 від
04.12.2013, №2 від 04.12.2013, №3 від
04.12.2013, №6 від 04.12.2013, №0 від
04.12.2013, №5 від 04.12.2013, №9 від
05.12.2013, №9 від 05.12.2013, №4 від
17.12.2013, №5 від 17.12.2013, №6 від
17.12.2013, №1 від 18.12.2013, №4 від
18.12.2013, №5 від 18.12.2013, №7 від
19.12.2013, №8 від 19.12.2013, №9 від
19.12.2013, №7 від 23.12.2013, №9 від
23.12.2013, №0 від 23.12.2013, №0 від
24.12.2013, №1 від 24.12.2013, №6 від
24.12.2013, №7 від 24.12.2013, №6 від
24.12.2013, №8 від 16.01.2014, №1 від
16.01.2014, №3 від 20.01.2014, №7 від
22.01.2014, №8 від 22.01.2014 згідно
договору.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив, що
заявлена позовна вимога підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1
ст. 193 Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України встановлено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

З огляду наведеного, підписання
відповідачем спірних накладних без
будь-яких заперечень щодо кількості
та/або якості поставленого товару
свідчить про прийняття відповідачем
цього товару та, відповідно, породжує в
останнього обов'язок по його оплаті у
повному обсязі.

Крім того, враховуючи ненадання
відповідачем доказів, що строк
виконання зобов'язань в частині оплати
вартості поставленого товару за
спірними накладними за договором не
настав, суд дійшов висновку про
порушення останнім своїх грошових
зобов'язань за договором, що є
підставою для покладення на нього
обов'язку по сплаті боргу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином. Дана
норма кореспондує з приписами статей
525, 526 ЦК України.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також враховуючи
те, що станом на день прийняття рішення
відповідач поставлений позивачем
товар оплатив частково, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 157 711,79 грн.
заборгованості по оплаті вартості
товару, поставленого за
вищезазначеними накладними згідно
договору підлягає задоволенню як така,
що доведена позивачем належними та
допустимими доказами та не спростована
у встановленому порядку відповідачем.

Крім того, 15.07.2014 через канцелярію
господарського суду Київської області
від позивача надійшла заява,
відповідно до якої останній відмовився
від позовних вимог про стягнення з
відповідача 3 792,81 грн. пені та 598,86 грн. 3%
річних. Вказана заява підписана
представником позивача - Гусаровою Т.В.,
яка діє на підставі довіреності №2 від
02.01.2014.

Приписами ч. 4 ст. 22, ч.ч. 1, 4 ст. 78 ГПК
України встановлено, що позивач вправі
до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

Про прийняття відмови позивача від
позову або про затвердження мирової
угоди сторін господарський суд
виносить ухвалу, якою одночасно
припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

З огляду на вищевикладене, а також
враховуючи, що відмова позивача від
позовних вимог про стягнення пені та 3%
річних у даній справі не суперечить
законодавству України та не порушує
прав чи охоронюваних законом інтересів
інших осіб, суд дійшов висновку про
прийняття заяви позивача та припинення
провадження у даній справі в частині
стягнення з відповідача 3 792,81 грн. пені
та 598,86 грн. 3% річних в порядку п. 4 ч. 1 ст.
80 ГПК України.

Судом роз'яснено позивачу, що повторне
звернення до господарського суду зі
спору між тими самими сторонами, про
той же предмет і з тих же підстав не
допускається.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача
пропорційно розміру заборгованості за
договором, яка існувала на момент
порушення провадження у даній справі.

При винесенні даного рішення судом
також було враховано, що припинення
провадження у справі не є підставою для
повернення сплаченого судового збору у
розумінні ст. 7 Закону України «Про
судовий збір».

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 525, 526, 655, 692, 712 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 173, 193, 265
Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» (09000, Київська
обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул.
Леніна, 22, ідентифікаційний код 35231874) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бікко» (02093, м. Київ,
вул. Бориспільська, 19Б,
ідентифікаційний код 23701509) 157 711 (сто
п'ятдесят сім тисяч сімсот одинадцять)
грн. 79 коп. заборгованості та 3 554 (три
тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 24
коп. судового збору.

3. Прийняти заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бікко»
про відмову від позовних вимог про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» 3 792,81 грн.
пені та 598,86 грн. 3% річних.

4. Провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бікко» 3 792,81 грн.
пені та 598,86 грн. 3% річних припинити.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 29.07.2014

Суддя

В.А. Ярема