ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

07 серпня 2014 р.

Справа № 902/818/14

за позовом:Державного підприємства
"Вінницький Держгірпромнагляду
України" (м. Вінниця, вул. Цегельний, 12)

до:Відділу освіти Бершадської РДА (24400,
Вінницька обл., м. Бершадь, вул.
Радянська, 23)

про стягнення 5628,67 грн. заборгованості

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Діхтярук
Т.А.

Представники

позивача : Тудіна О.І.

відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов державним підприємством
"Вінницький Держгірпромнагляду
України" до відділу освіти Бершадської
РДА про стягнення 5628,67 грн.
заборгованості, за надані послуги
згідно договору № ДГ-2242 від 12.11.2013 року.

Ухвалою суду від 16.06.2014 року порушено
провадження у справі № 902/818/14 з
призначенням судового засідання на
07.08.2014 року.

В судове засідання 07.08.2014 року з'явився
представник позивача, який позов
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача не з'явився,
про час та місце судового засідання
належним повідомлений, про що свідчить
поштове повідомлення, яке наявне в
матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

При цьому, суд констатує, що
відповідачем не подано жодного
клопотання, заяви, телеграми, в тому
рахунку і щодо перенесення розгляду
справи, її відкладення чи неможливості
забезпечити участь в судовому
засіданні свого представника.

Беручи до уваги приписи ст.69 ГПК
України щодо строків вирішення спору
та той факт, що неявка в засідання суду
відповідача або його представника,
належним чином та відповідно до
законодавства повідомлених про дату,
час та місце судового засідання, не
перешкоджає розгляду справи, суд
дійшов висновку про розгляд справи за
наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75
ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

12.1.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
№ДГ-2242.

Відповідно до п.1.1. договору Замовник
доручає, а Виконавець приймає на себе
виконання наступних робіт ( надання
послуг) :

складання дубліката паспорта котла
енергії: Дяківська ЗШО І-ІІст. ,
кількість 1.00, вартість - 586,32 грн.;

складання дубліката паспорта котлів
Універсал-5: Берізкобершадська ЗОШ І_ІІ
ст., кількість 2 шт., вартість 1172,64 грн.;

складання дублікату паспорта котлів
Універсал: Ставківська ЗОШ І-ІІ ст.,
кількість 2 шт., вартість 1172,64;

складання дубліката паспорта НИИСТУ-5:
Професійний ліцей, кількість 1.00,
вартість - 586,32 грн.;

складання дубліката паспорта НИИСТУ-5:
Лісничанська ЗОШ І-ІІІст., кількість 2.00,
вартість - 1172,64 грн.;

Загальна вартість робіт становить 5 628,67
грн.

Відповідно до п.2.3. договору, замовник
здійснює розрахунки протягом 5 робочих
днів, з моменту отримання згідно АКТУ
виконаних робіт наданого виконавцем.

Позивачем були повністю виконано
роботи, що підтверджується обопільно
підписаним актом звірки
взаєморозрахунків від 20.11.2013 року на
загальну суму 5628,67 грн.

Претензій щодо виконаних робіт у
відповідача не було.

Відповідач свої зобов'язань згідно
договору не виконав, не здійснив
розрахунки за виконані послуги.

12.03.2014 року позивач направив
відповідачу претензію з вимогою
сплатити борг, яка залишена без
задоволення.

Станом на день розгляду справи в суді
заборгованість відповідача перед
позивачем залишена несплаченою.

Непроведення розрахунків спонукало
позивача звернуся з позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини, суд
дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст.173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що між позивачем та
відповідачем існували правовідносини
з приводу виконання робіт ( послуг)
згідно договору № ДГ-2242 від 12.11.2013 р.

Згідно положень частини 1 статті 837 ЦК
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Виходячи з викладеного, враховуючи
доведеність боргу наявними у справі
доказами, суд вважає вимогу позивача
про стягнення основного боргу в
розмірі 5628,67 грн. правомірною та
обґрунтованою, з огляду на що
задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвали суду відповідач не
подав до суду жодного доказу в
спростування позовних вимог позивача
щодо стягнення боргу в тому рахунку
доказів проведення розрахунків
(платіжні доручення, виписки
банківських установ щодо руху коштів,
квитанції до прибуткових касових
ордерів).

Враховуючи наведене, позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати зі сплати судового
збору підлягають віднесенню на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36,
43, 44, 49, ст.ст. 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відділу освіти Бершадської
РДА (24400, Вінницька обл., м. Бершадь, вул.
Радянська, 23, ) на
користь державного підприємства
"Вінницький Держгірпромнагляду
України" (м. Вінниця, вул. Цегельний, 12,
) 5628,67 грн.
заборгованості, 1827,00 грн. витрат зі
сплати судового збору.

Видати наказ після набранням рішення
законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу.

Повне рішення складено 08 серпня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (24400, Вінницька обл., м.
Бершадь, вул. Радянська, 23)