ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.14р. Справа № 904/3462/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "100 ШИН", м. Одеса

до Приватного підприємства
"Транспортник", с. Піщанка,
Новомосковський район,
Дніпропетровська область

про стягнення 18 660,16 грн. за договором
поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "100 ШИН" звернулося до
господарського суду з позовом про
стягнення з Приватного підприємства
"Транспортник" суми основного боргу в
розмірі 13 348,00 грн., пені - 1 141,57 грн.,
штрафу - 3 909,60 грн. та 3% річних -260,99 грн.
за договором на поставки № Л01913 від
13.09.2013 р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням Відповідачем зобов'язань за
договором щодо своєчасної оплати
вартості поставленого товару.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, направив
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Відповідач відзив на позов не надав,
явку повноважного представника в
судові засідання, призначені для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судових
засідань Відповідач повідомлений
належним чином за його
місцезнаходженням згідно матеріалів
справи (а.с 83-84).

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Цивільного
кодексу України місцезнаходження
юридичної особи визначається місцем її
державної реєстрації, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів другої
сторони, вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути
справу за наявними матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України, за
відсутності представника відповідача,
оскільки про час та місце розгляду
справи останній повідомлений належним
чином, про що свідчить підпис
представника відповідача в
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.
78).

В судовому засіданні 16.06.2014р. розгляд
справи відкладався до 15.07.2014р.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
подавалось.

У судовому засіданні 15.07.2014р. оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "100 ШИН" (далі -
Позивач, Постачальник) та Приватним
підприємством «Транспортник» (далі -
Відповідач, Покупець) був укладений
договір поставки № Л01913 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору
Постачальник зобов'язався на протязі
дії договору поставляти Покупцю товар
за його замовленнями окремими партіями
за цінами, в асортименті (за
номенклатурою) та кількості, що
остаточно погоджується сторонами в
видаткових накладних, які є невід'ємною
частиною Договору (далі-Товар), а
Покупець зобов'язався прийняти та
оплатити Товар на встановлених
Договором умовах.

Загальний обсяг та асортимент
(номенклатура) Товару, що поставляється
за цим договором, визначається
кількістю та асортиментом
(номенклатурою) Товару, поставленого
окремими партіями за всіма видатковими
накладними відповідно до умов Договору
на протязі його дії. Загальна сума
Договору складає суму цін Товару,
вказаних в видаткових накладних
протягом дії Договору (п.п. 1.2, 1.3
Договору).

Договір вступає в дію з моменту його
підписання повноважними особами обох
сторін та діє до 31.12.2013р. (п. 2.1 Договору).

Згідно п.2.2 Договору у разі відсутності
до дати закінчення строку дії Договору
повідомлення рекомендованим листом
від будь-якої із Сторін про розірвання
Договору, строк дії цього Договору
вважається кожного разу автоматично
продовженим до 31 грудня наступного
календарного року включно.

Поставка Товару здійснюється
постачальником на умовах DDP (Офіційні
правила тлумачення торгівельних
термінів Міжнародної торгової палати
Інкотермс 2010) згідно із заявками
Покупця (п. 3.1 Договору).

Відповідно п. 3.2. Договору поставка
товару здійснюється на підставі цього
договору, а також видаткових накладних,
які складаються на кожен товар окремо.

Підписання сторонами видаткової
накладної є достатнім і допустимим
доказом, щро підтверджує факт передачі
(поставки) Покупцю товару за цим
договором (п. 3.5. Договору).

Згідно п. 5.1. Договору передача товару
Покупцю здійснюється за цінами, які
були зазначені Продавцем у рахунку та
вказані у видатковій накладній.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що
Покупець зобов'язується сплати 100%
вартості товару впродовж 1
банківського дня з моменту виставлення
рахунку Продавцем. Оплата виробляється
згідно виставленого рахунку прямим
банківським переказом грошових коштів
на поточний рахунок Продавця.

Позивач свої зобов'язання за Договором
виконав належним чином, здійснив
поставку товару за Договором на
загальну вартість 22 548,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 3992 від 16.09.2013р. (а.с. 29), яка підписана
повноважними представниками сторін
без заперечень та скріплена печатками
підприємств сторін.

Позивачем на оплату Відповідачеві
виставлено рахунок від 16.09.2013р. № 4339 на
суму 22 548,00 грн. (а.с. 30).

Відповідачем здійснено частковий
розрахунок за поставлений товар у сумі
9 200,00 грн., що підтверджується висками
банку (а.с. 31-33).

Враховуючи неповну оплату
Відповідачем отриманого по Договору
товару, Позивач звернувся до суду за
захистом свого порушеного права та
просить сягнути з Відповідача 13 348,00
грн. заборгованості за поставлений
товар.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку про задоволення спору на
підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України, а саме цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
непередбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, є правовідносинами
поставки, які регулюються нормами
законодавства про поставку товару в
тому числі параграфом 3 глави 54
Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько -
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматися від
певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Взаємовідносини, що склалися між
сторонами у справі суд кваліфікує як
взаємовідносини, що випливають із
договору поставки, згідно якого та в
силу ст. 712 Цивільного кодексу України,
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем на адресу відповідача
направлявся лист - вимога від 14.04.2014р., в
якому він просив сплатити суму боргу.

Відповідач відповіді на претензію не
надав, суму боргу не оплатив.

Відповідачем на час розгляду справи
позовні вимоги не спростовані, суму
боргу за поставлений товар не сплачено.

Враховуючи викладене, вимоги Позивача
в частині стягнення основного боргу у
сумі 13 348,00 грн. є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить
стягнути з відповідача пеню - 1 141, 57 грн.
за період з 30.09.2013р. до 22.04.2014р., 3 % річних
- 260,99 грн. за період з 30.09.2013р. по 22.04.2014р.
та штраф - 3 909.60 грн.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

За вимогами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді сплати
неустойки.

Умовами п. 7.2. Договору сторони
погодили, що в разі порушення термінів
оплати Товару Покупець, на вимогу
Постачальника, зобов'язаний сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми боргу за кожен
календарний день прострочення
впродовж всього часу прострочення, а
також, окрім пені, в разі прострочення
платежу на термін понад 30 календарних
днів - сплачує штраф у розмірі 20% від
суми.

Перевіривши розрахунки надані
Позивачем, судом встановлено, що пеня
нарахована не вірно - за весь період
прострочення оплати - з 30.09.2013р. по
22.04.2014р.

Однак, суд зазначає, що відносно пені за
порушення грошових зобов'язань
застосовується припис частини шостої
статті 232 ГК України. Даним приписом
передбачено не позовну давність, а
період часу, за який нараховується пеня
і який не повинен перевищувати шести
місяців від дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане;
законом або укладеним сторонами
договором може бути передбачено більшу
або меншу тривалість цього періоду.
Його перебіг починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане, і
початок такого перебігу не може бути
змінений за згодою сторін. Необхідно
також мати на увазі, що умова п7.2
договору про оплату пені за кожен
календарний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

З врахуванням викладеного розмір пені
слід розраховувати з 30.09.2013р. по 30.03.2013р.,
що становить 1 026,36 грн.

В частині стягнення 115,21 грн. пені слід
відмовити.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних з простроченої суми.

3% річних за період з 30.09.2013р. по 22.04.2014р.
включно становлять 260,99 грн. та
підлягають стягненню.

Нарахування позивачем 20% штрафу у
сумі 3 909,60 грн. є правомірним та
обґрунтованим, та підлягає
задоволенню.

З врахуванням встановлених обставин,
вимоги позивача обґрунтовані, доведені
матеріалами справи та підлягають
частковому задоволенню, з стягненням з
відповідача на користь позивача:
основного боргу - 13 348,00 грн., пені - 1 026,36
грн., 3% річних - 260,99 грн., штрафу - 3 909,60
грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір слід покласти на сторони,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22,
33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства
«Транспорник» (51283, Дніпропетровська
область, Новомосковський район, с.
Піщанка, вул. Радгоспна, 60, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю « 100 ШИН» (65031, м. Одеса,
Новомосковська Дорога, буд. 5, ) основного боргу - 13 348,00
грн. (тринадцять тисяч триста сорок
вісім грн. 00 коп.), пені - 1 026,36 грн. (одна
тисяча двадцять шість грн. 36 коп.), 3%
річних - 260,99 грн. (двісті шістдесят грн.
99 коп.), штрафу - 3 909,60 грн. (три тисячі
дев'ятсот дев'ять грн. 60 коп.); витрат по
сплаті судового збору - 1 815,72 грн. (одна
тисяча вісімсот п'ятнадцять грн. 72 коп.),
про що видати наказ.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 17.07.2014р.

Суддя Н.Г. Назаренко