ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 р. Справа № 909/510/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кобрин О. М. ,
при секретарі судового засідання
Вакалюк А. М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом: Першого заступника
прокурора Івано-Франківської області

вул.Грюнвальдська, 11,
м.Івано-Франківськ, 76000

в інтересах держави в особі
Регіонального відділення

Фонду Державного майна України по
Івано-Франківській області

вул.Василіянок, 48,
м.Івано-Франківськ, 76019

до відповідача: Відкритого
акціонерного товариства

"Коломийський завод
сільськогосподарських машин"

вул.Пушкіна,6, м.Коломия,
Івано-Франківська область, 78200

про відшкодування заподіяних збитків
державі у сумі 940 760,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Чернов Р.М. - представник,
(довіреність №01/14-60 від 24.12.13);

від відповідача: Кіф"як Н.О. -
представник, (довіреність №1/387 від
02.07.14); Кривошеєв М.М. - представник,
(довіреність №1/379 від 02.07.14);

від прокуратури Івано-Франківської
області: Гоголь В.В. - прокурор відділу,
(посвідчення №011612 від 26.10.12).

ВСТАНОВИВ: до господарського суду
Івано-Франківської області звернувся
перший заступник прокурора
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі Регіонального
відділення Фонду Державного майна
України по Івано-Франківській області
з позовом (вх.№6862/14 від 16.05.14) до
Відкритого акціонерного товариства
"Коломийський завод
сільськогосподарських машин" про
відшкодування заподіяних збитків
державі у сумі 940 760,00 грн.

Ухвалою суду від 20.05.14 порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду в судовому
засіданні на 05.06.14.

У зв"язку з нез"явленням в судове
засідання 05.06.14 повноважного
представника відповідача та
враховуючи клопотання представника
відповідача (вх. №8672/14 від 04.06.14) про
відкладення розгляду справи, розгляд
справи відкладено на 03.07.14 на підставі
ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 03.07.14 судом було
оголошено перерву до 14.07.14, про що
повідомлено представників сторін під
розписку.

В судове засідання 14.07.14 представники
позивача та прокуратури з"явились,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, водночас пояснили, що на
балансі Відкритого акціонерного
товариства "Коломийський завод
сільськогосподарських машин"
знаходиться державне майно, яке не
включено до статутного капіталу
акціонерного товариства, зокрема:
сховище цивільної оборони (блок А) 335588
первісною вартістю 1 360 358,00 грн. та
сховище цивільної оборони (блок Б) №35587
первісною вартістю 1 360 358,00 грн.
Періодично ВАТ "Коломийський завод
сільськогосподарських машин" здійснює
інвентаризацію вказаного майна та про
її результати повідомляє регіональне
відділення, про що свідчать копії
листів акціонерного товариства № 1/08
від 15.01.13 та № 1/111 від 09.04.13 із
відомостями інвентаризації державного
майна.

Перевіркою стану ефективного
використання та збереження державного
майна, що не включене до статутного
фонду ВАТ "Коломийський завод
сільськогосподарських машин", але
перебуває на його балансі, проведеною
10.04.13 Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Івано-Франківській області
встановлено, що об"єкти цивільної
оборони - сховища в кількості двох
одиниць та інженерні мережі
перебувають у незадовільному стані, а
саме затоплені. За даним фактом
складено акт від 10.04.13. За результатами
зазначеного акту позивачем 01.10.13
складено два акти оцінки збитків, які
завдано суб'єкту господарювання в
особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Івано-Франківській області. Згідно
вказаних актів сума збитків складає 470
380,000 грн. за кожен об"єкт, внаслідок
псування майна, що не включене до
статутного капіталу товариства.
Загальна сума збитків, нарахованих
позивачем, становить 940 760,00 грн. В
контексті пункту 4 Наказу Фонду
Державного майна України та
Міністерства економіки України № 908/68
від 19.05.1999 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24 червня
1999 року за № 414/3707 " Про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі", позивач
вважає, що ці збитки підлягають
стягненню з відповідача як з
балансоутримувача даного майна.

Представники відповідача проти позову
заперечили, подали відзив на позовну
заяву (вих.№1/215 від 01.07.14) та вказали на
те, що згідно Положення про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі, затвердженого
Наказом Фонду Державного майна України
та Міністерства економіки України №
908/68 від 19.05.1999 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24 червня
1999 року за № 414/3707 "Про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі", зокрема п. 1.4.
положення, передбачені способи
управління державним майном, яке не
увійшло до статутних капіталів
господарських товариств у процесі
приватизації, але перебуває на їх
балансі. І одним із способів управління
державним майном є передача майна
господарським товариствам, у тому
числі у разі ліквідації
балансоутримувача, на умовах
відповідного договору безоплатного
зберігання відповідно до вимог
законодавства. Водночас, відповідного
договору безоплатного зберігання між
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Івано-Франківській області та
Відкритим акціонерним товариством
"Коломийський завод
сільськогосподарських машин" укладено
не було. В той же час, представники
відповідача зазначили, що на
замовлення відповідача
Івано-Франківською філією
Українського державного
науково-дослідного інституту
проектування міст "Дніпромісто"
провела обстеження сховища і зробила
інженерний висновок щодо неможливості
використання вказаних сховищ, як
захисних споруд внаслідок їх
непридатності. Такий же висновок було
зроблено і комісією, створеною
Коломийською райдержадміністрацією,
якою також зроблено висновок щодо
неможливості використання вказаних
споруд цивільної оборони, як захисних.
Про такі висновки відповідач
неодноразово повідомляв регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Івано-Франківській області.
При цьому, представниками відповідача
наводились й інші заперечення по суті
заявленого позову і як наслідок
представники відповідача просили суд у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, із
врахуванням вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод стосовно розгляду справи
упродовж розумного строку, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, відповідно до
приписів ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, давши
оцінку доказам, які мають значення для
справи, суд вважає за правильне вказати
наступне.

У відповідності до відомостей акту
перевірки, складеного за результатами
перевірки стану ефективного
використання та збереження державного
майна, що не включене до статутного
капіталу ВАТ "Коломийський завод
сільськогосподарських машин" станом на
10.04.13, але перебуває на його балансі, до
державного майна, що не включене до
статутного капіталу, але обліковується
на балансі ВАТ "Коломийський завод
сільськогосподарських машин",
належать: сховище цивільної оборони
(блок А) №335588 первісною вартістю 1 360 358,00
грн. та сховище цивільної оборони (блок
Б) №35587 первісною вартістю 1 360 358,00 грн.

За результатами вказаної вище
перевірки встановлено, що майно
цивільної оборони в кількості двох
одиниць (сховище цивільної оборони
(блок А) №335588 та сховище цивільної
оборони (блок Б) №35587) перебувають у
незадовільному стані (затоплені).

За результатами зазначеного акту
позивачем 01.10.13 складено два акти
оцінки збитків, які завдано суб'єкту
господарювання в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Івано-Франківській області.
Зазначені акти рецензовано зав.
сектором оцінки державного майна О.
Терешкун, яка має право на проведення
робіт з експертної оцінки майна,
майнових прав та бізнесу на території
України, згідно сертифікату НОМЕР_1 від
25.11.00. Згідно вказаних актів сума
збитків складає 470 380,000 грн. за кожен
об"єкт, внаслідок псування майна, що не
включене до статутного капіталу
товариства. Загальна сума збитків
становить 940 760,00 грн. внаслідок
псування двох об"єктів (сховищ)
цивільної оборони.

18.10.13 позивачем на адресу відповідача
направлено листа № 11-14-02301 (а.с. 30) щодо
відшкодування державі нанесених
збитків, однак, на дану вимогу
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Івано-Франківській області
відповідачем не було надано відповіді.
Доказів сплати збитків на загальну
суму 940 760,00 грн. відповідачем суду не
подано.

Згідно з пунктом 4 Наказу Фонду
Державного майна України та
Міністерства економіки України № 908/68
від 19.05.1999 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24 червня
1999 року за № 414/3707 "Про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі" господарські
товариства, на балансі яких перебуває
державне майно, яке не увійшло до
статутних фондів у процесі
приватизації, несуть відповідальність
за збереження такого майна відповідно
до Цивільного кодексу України. А згідно
з пунктом 3.1. Положення про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі, затвердженого
вищевказаним наказом № 908/68 від 19.05.1999
року, відповідальність за збереження
та ефективне використання державного
майна, яке не увійшло до статутних
капіталів господарських товариств у
процесі приватизації, але перебуває на
їх балансі, визначається главою 29
розділу I Книги третьої Цивільного
кодексу України - щодо захисту прав
власності, та главою 51 розділу I Книги
п'ятої Цивільного кодексу України -
щодо правових наслідків порушення
зобов'язань.

Пунктом 4 зазначеного Положення на
Регіональні відділення Фонду
державного майна України покладено
обов'язок щодо звітності про стан
управління державним майном, яке не
ввійшло до статутних капіталів
господарських товариств у процесі
приватизації, у порядку, визначеному
наказом Фонду державного майна України
від 09.06.1999 року № 1077 "Про забезпечення
збереження, контролю за використанням
та реалізацією пропозицій
інвентаризаційних комісій стосовно
державного майна, яке не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств у процесі приватизації, але
залишилось у них на балансі".

В контексті ст.9 Цивільного кодексу
України господарські відносини
регулюються положеннями Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом України.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: 1) втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Вищенаведена норма закону
кореспондується із приписами статті 224
Господарського кодексу України, якою
закріплено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського
кодексу України, у сфері
господарювання застосовуються такі
види господарських санкцій:
відшкодування збитків, штрафні
санкції, оперативно-господарській
санкції.

Системний аналіз вищенаведених норм
закону та матеріалів справи дає
підстави для висновку суду про те, що
заявлена до стягнення позивачем сума є
збитками.

Для застосування такого виду
господарської санкції, як
відшкодування збитків, необхідна
наявність всіх елементів складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки (дії чи бездіяльності особи);
шкідливого результату такої поведінки
- збитків, їх наявності та розміру;
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та збитками; вини особи, яка
заподіяла збитки. У разі відсутності
хоча б одного з елементів
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка, яка не
відповідає вимогам закону, тягне за
собою порушення (зменшення, обмеження)
майнових прав (благ) і законних
інтересів іншої особи.

Як вбачається із позовної заяви, на
балансі Відкритого акціонерного
товариства "Коломийський завод
сільськогосподарських машин"
знаходиться державне майно, яке не
увійшло до статутного капіталу
акціонерного товариства, зокрема:
сховище цивільної оборони (блок А) 335588
первісною вартістю 1 360 358,00 грн. та
сховище цивільної оборони (блок Б) №35587
первісною вартістю 1 360 358,00 грн.
Періодично ВАТ "Коломийський завод
сільськогосподарських машин" здійснює
інвентаризацію вказаного майна та про
її результати повідомляє регіональне
відділення, про що свідчать копії
листів акціонерного товариства № 1/08
від 15.01.13 та № 1/111 від 09.04.13 із
відомостями інвентаризації державного
майна (копії листів акціонерного
товариства № 1/08 від 15.01.2013 року та № 1/111
від 09.04.2013 року із відомостями
інвентаризації державного майна, які
містяться в матеріалах справи, а.с.16-17).

Перевіркою стану ефективного
використання та збереження державного
майна, що не включене до статутного
фонду Відкритого акціонерного
товариства "Коломийський завод
сільськогосподарських машин", але
перебуває на його балансі, проведеною
10.04.13 Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Івано-Франківській області
встановлено, що майно цивільної
оборони в кількості двох об"єктів
(сховищ) перебувають у незадовільному
стані (затоплені), про що складено акт
від 10.04.13. За результатами зазначеного
акту позивачем 01.10.13 складено акт
оцінки збитків, які завдано суб'єкту
господарювання в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Івано-Франківській
області. Згідно вказаного акту сума
збитків складає 940 760,00 грн. гривень,
внаслідок псування майна, що не
включене до статутного капіталу
товариства.

Виходячи зі змісту наведеного, в
контексті пункту 4 Наказу Фонду
Державного майна України та
Міністерства економіки України № 908/68
від 19.05.1999 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24 червня
1999 року за № 414/3707 "Про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі", згідно якого
господарські товариства, на балансі
яких перебуває державне майно, яке не
увійшло до статутних фондів у процесі
приватизації, несуть відповідальність
за збереження такого майна відповідно
до Цивільного кодексу України, суд
вважає, що на відповідача покладено
обов'язок щодо збереження майна, відтак
дії (бездіяльність) відповідача, що
призвели до псування та нестачі
спірного майна судом розцінюються як
протиправна поведінка відповідача, яка
є доведеною наявними в матеріалах
справи доказами.

Таким чином, внаслідок протиправних
дій (бездіяльності) відповідача щодо
збереження спірного майна, позивач
зазнав збитків внаслідок псування
двох об"єктів цивільної оборони на
загальну суму 940 760,00 грн..

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 2
ст. 224 Господарського кодексу України,
під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

За змістом ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України, до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема:
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства; додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною;
неодержаний прибуток (упущена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

У зв'язку із вищевкзаним, суд вважає
доведеним розмір збитків, заявлений
позивачем до стягнення, оскільки
розрахунок розміру збитків проведено у
відповідності до Методики оцінки
майна, затвердженої Постановою
Кабінету Міністрів України від 10
грудня 2003 року № 1891, а надані позивачем
в його обґрунтування докази не є
належними та допустимими доказами в
розумінні ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України.

Крім того, важливим елементом
доказування наявності збитків є
встановлення причинного зв'язку між
протиправною поведінкою заподіювача
та збитками потерпілої сторони. Слід
довести, що протиправна дія чи
бездіяльність заподіювача є причиною,
а збитки, які завдані особі, - наслідком
такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за
правопорушення є вина заподіювача
збитків, тобто винною дією є
невиконання, відмова від виконання або
неналежне виконання зобов'язань.
Кредитор, вимагаючи відшкодування
збитків, має довести три перші умови
відповідальності, зокрема факт
наявності протиправної поведінки
боржника, розмір збитків, причинний
зв'язок. Вина боржника у порушенні
презюмується та не підлягає доведенню
кредитором.

Крім того, варто спростувати доводи
відповідача щодо зберігання
державного майна виключно в разі
передачі такого майна на умовах
відповідного договору безоплатного
зберігання. Так, статтею 954 Цивільного
кодексу України передбачено, що
положення глави "Зберігання"
застосовуються до зберігання, яке
здійснюється на підставі закону, якщо
інше не встановлено законом. Таким
чином, слід зазначити, що зберігання
вищевказаного майна, а саме: сховищ
цивільної оборони (блок А) №335588, (блок Б)
№35587 здійснюється відповідачем на
підставі закону.

Як встановлено судом, дії відповідача
щодо збереження спірного майна стали
наслідком понесення позивачем збитків,
а відтак, наявний причинно-наслідковий
зв'язок між протиправною поведінкою
відповідача та збитками позивача.
Разом з цим, судом також встановлено, що
відсутності своєї вини у заподіянні
збитків позивачу відповідачем в
порушення вимог ч. 1 ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України не доведено. Посилання
відповідача на той факт, що ним не було
укладено договір на зберігання
державного майна спростовано судом у
відповідності до ст.954 ЦК України.

Таким чином, суд, встановивши в діях
відповідача наявність всіх
обов'язкових елементів складу
правопорушення, приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
на розгляді в господарському суді
Івано-Франківської області
знаходилась справа №909/1075/13 (суддя
Михайлишин В.В.) за позовом
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по
Івано-Франківській області з позовом
(вх.№6862/14 від 16.05.14) до Відкритого
акціонерного товариства "Коломийський
завод сільськогосподарських машин" про
відшкодування збитків з аналогічних
підстав. Рішенням господарського суду
від 28.11.13 позов було задоволено
повністю. Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
11.03.14 рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 28.11.2013р.
у справі № 909/1075/13 залишено без змін, а
апеляційну скаргу ВАТ "Коломийський
завод сільськогосподарських машин"
без задоволення. Постановою Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу ВАТ "Коломийський завод
сільськогосподарських машин" залишено
без задоволення, постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014 та рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 28.11.2013 у
справі № 909/1075/13 залишено без змін.

Судові витрати у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 8, 124 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст. ст.
216, 217, 224, 225 Господарського кодексу
України, ст. ст. 9, 22, 617, 954 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 33, 34, 43, 49, ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства
"Коломийський завод
сільськогосподарських машин"
(вул.Пушкіна,6, м.Коломия,
Івано-Франківська область, 78200; і.к.
00238180) на користь Регіонального
відділення Фонду Державного
майна України по Івано-Франківській
області (вул.Василіянок, 48,
м.Івано-Франківськ, 76019; і.к. 13660726) 940 760,00
грн. збитків, про що видати наказ після
набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства
"Коломийський завод
сільськогосподарських машин"
(вул.Пушкіна,6, м.Коломия,
Івано-Франківська область, 78200; і.к.
00238180) в дохід Державного бюджету
України 18 815,2 грн судового збору, про що
видати наказ Коломийській ОДПІ після
набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 18.07.14

Суддя
Кобрин О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кобрин О. М. 18.07.14