ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокуСправа № 912/1786/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Н.В. Болгар
розглянув у засіданні справу № 912/1786/14

за позовом: Спільного підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Світловодськпобут";

до відповідача: Кіровоградського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України;

про визнання частково недійсним
рішення.

Представники:

позивача - у засіданні 01.07.14, 16.07.14 -
начальник юридичного відділу Петров
А.О., довіреність № 117-юр від 27.06.14;

позивача - у засіданні 01.07.14 - заступник
головного інженера Харковенко В.Г.,
довіреність № 3 від 01.07.14;

відповідача - у засіданні 01.07.14, 16.07.14 -
начальник відділу досліджень і
розслідувань Житник В.П., довіреність №
9 від 26.06.14;

відповідача - у засіданні 01.07.14 -
головний експерт юридичного відділу
Шинкорук О.Є., довіреність № 2 від 11.03.14;

відповідача - у засіданні 16.07.14 -
завідувач юридичним сектором Бамбуляк
І.В., довіреність № 4 від 24.02.06.

Особи, присутні у засіданні 01.07.14:
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Спільне підприємство товариство з
обмеженою відповідальністю
"Світловодськпобут" (далі по тексту -
Товариство) звернулося до
господарського суду з позовною заявою,
та заявою "про виправлення описки,
допущеною у прохальній частині
позовної заяви", згідно з якими просить:

"Визнати недійсним рішення
адміністративної колегії
Кіровоградського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
27-р/к від 22.04.2014 року у справі № 32-01/06-11 в
частині:

Пункту 2 : Визнати дії СП ТОВ
"Світловодськпобут", що полягають у
необґрунтованому нарахуванні
споживачам плати за послуги з
централізованого опалення місць
загального користування за рахунок
завищення втрат теплової енергії
розподільчими трубопроводами системи
опалення багатоквартирного будинку,
прокладеними в підвалі або на горищі,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
частиною 1 статті 13, пунктом 2 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку централізованого опалення у тому
числі місць загального користування,
що призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Пункту 3: За вчинене порушення,
зазначене у пункті 2 рішення, накласти
на СП ТОВ "Світловодськпобут" штраф у
відповідності з абзацом 2 частини 52
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" у розмірі 68 000 грн.

Пункту 4: Зобов'язати СП ТОВ
"Світловодськпобут" припинити
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, визначене
пунктом 2 Рішення, про що повідомити
територіальне відділення у
двомісячний строк з дня його одержання.

Пункту 5: Зобов'язати СП ТОВ
"Світловодськпобут" провести
відповідні перерахунки споживачам
послуг централізованого опалення
місць загального користування
багатоквартирних будинків, про що
повідомити територіальне відділення у
двомісячний строк з дня одержання
Рішення".

За доводами позивача він не допускав
завищення вартості теплової енергії
розподільчими трубопроводами
прокладеними в підвалі або на горищі
при розрахунку вартості
централізованого опалення місць
загального користування; діючи
нормативно-правові акти, які регулюють
порядок нарахування вартості опалення
місць загального користування не
передбачають "температурного
коефіцієнту" при розрахунку втрат
теплової енергії розподільчими
трубопроводами системи опалення
багатоквартирного будинку,
прокладеними в підвалі або на грищі.

Кіровоградське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України (далі по тексту - Тервідділення
АМКУ) у відзиві на позов просить у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю, посилаючись на те, що

Товариством не вказано конкретних
підстав для визнання недійсним рішення
адміністративної колегії
Тервідділення АМКУ від 22.04.14 № 27-р/к по
справі № 32-01/06-11 (далі по тексту -
Рішення) відповідно до ст. 59 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції";

трактування позивача щодо суті
вчиненого ним порушення не відповідає
дійсним обставинам справи;

згідно формули розрахункової теплової
потужності (кВт) системи опалення
будинку, наведеної у п. 1 "Приложения 12
СНиП 2.04.05-91", втрати теплової енергії
трубопроводами, які проходять у
неопалювальних приміщеннях будинку (Q2
(або потужність)), є частиною потужності
системи опалення будинку, що
відповідає втратам теплової енергії
розподільчими трубопроводами системи
опалення будинку, прокладеними в
підвалі або на горищі, а наведені у п. 3.23
СНиП 2.04.05-91 величини теплового потоку
(Вт/м) є граничними, отже розраховані
втрати теплової енергії (Q2)
відповідають показникам максимальної
теплової потужності частини
опалювальної системи будинку у вигляді
заізольованих розподільчих
трубопроводів у підвалах та на горищі,
тому за наявності даних теплової
потужності системи опалення кожного
к-того приміщення місць загального
користування (далі по тексту - МЗК)
(підвалів/горищ) розрахунок кількості
теплової енергії на опалення МЗК у
вигляді підвалів та горищ необхідно
проводити відповідно до формули 2.4
Методики розрахунку кількості теплоти,
спожитої на опалення місць загального
користування багатоквартирних
будинків та визначення плати за їх
опалення, затвердженої наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 31.10.06 № 359 (Методика);

розрахунок обсягів річного
теплоспоживання проводиться виходячи
з потужності системи опалення будинку
та обов'язковим застосуванням
температурних показників внутрішнього
та зовнішнього повітря для конкретного
регіону;

неврахування названого в Рішенні
"температурного коефіцієнту" дозволило
Товариству, яке розрахувало річні
обсяги теплоспоживання за опалення
МЗК з розрахунку, що температура
зовнішнього повітря на початок та
закінчення опалювального періоду
становить - 22 градуси, а не середня
нормативна - 1 градус С, завищити
нарахування кількості теплової
енергії на опалення МЗК будинків у
вигляді підвалів та горищ більш ніж в
чотири рази;

дії позивача цілком обґрунтовано
визнані зловживанням монопольним
домінуючим становищем на ринку
централізованого опалення, у тому
числі місць загального користування
багатоквартирних будинків, що призвели
до ущемлення інтересів споживачів, і
які були б неможливими за умов
існування значної конкуренції на
ринку;

Рішення прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для визнання його недійсним
відсутні.

У письмових поясненнях (вих. № 122-р від
25.06.14) наданих господарському суду 01.07.14,
Товариство вважає, що висновки,
викладені в Рішенні АМКУ суперечать
нормам матеріального права та не
відповідають обставинам справи.

У засіданні 01.07.14 господарським судом
на підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
оголошувалася перерва у засіданні до
12:00 16.07.14.

При розгляді матеріалів справи,
заслуховуванні пояснень представників
сторін у засіданні господарський суд
встановив наступне.

Як вбачається із Рішення, рішенням
виконавчого комітету Світловодської
міської ради № 732 від 15.03.07 "Про
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг", № 742 від
15.08.12 "Про визначення виконавця
житлово-комунальної послуги з
централізованого опалення і гарячого
водопостачання" Товариство визначено
виконавцем послуг з централізованого
опалення і гарячого водопостачання для
приватних будинків та для
багатоквартирних будинків з
використанням внутрішньо-будинкових
теплових мереж, відповідальність за
утримання, обслуговування та
експлуатацію яких покладається на
підприємства, установи та організації,
у повному господарському віданні або
оперативному управлінні яких
перебуває житловий фонду; Товариство є
таким, що займало у 2010-2013 роках
монопольне (домінуюче) становище на
товарному ринку надання послуг
централізованого опалення, у тому
числі місць загального користування
багатоквартирних будинків, в
територіальних межах м. Світловодська
(в межах території, на якій розташовані
діючи мережі) з часткою 100 відсотків;
становище підприємства на цьому ринку
є сталим і не змінилось у 2014 р. Рішення в
такій частині позивачем не
оспорюється.

Проведеним дослідженням щодо
обґрунтованості визначення плати за
опалення МЗК для споживачів, які
відключилися від системи
централізованого опалення
багатоквартирних будинків
встановлено:

відповідно до графіків теплоносія для
котелень температура теплоносія у
подаючий та зворотній магістралі
повинна підтримуватися в залежності
від температури зовнішнього повітря,
тому тепловий потік, який
випромінюється трубопроводами, в тому
числі належним чином заізольованими, є
величиною змінною;

показники, наведені у підпункті 3.23 СНиП
2.04.05-91, відображають найбільшу
потужність теплового потоку (Вт/м), що
випромінюють заізольовані
трубопроводи у зовнішнє середовище
(підвали та горища) за найвищої
температури в подаючому трубопроводі;

розрахунок втрат теплової енергії
розподільчими трубопроводами систем
опалення будинку, прокладеними у
підвалі або на горищі, що здійснює
підприємство, необґрунтовано завищено
внаслідок незастосування
температурного коефіцієнту за
формулою 2.4 Методики і в подальшому не
відкореговано у відповідності з
формулою 2.6 Методики, тобто, згідно з
середньою фактичною температурою
зовнішнього повітря за розрахунковий
місяць;

дії Товариства, що полягають у
необґрунтованому нарахуванні плати за
послуги з централізованого опалення
місць загального користування за
рахунок втрат теплової енергії
розподільчими трубопроводами системи
опалення будинків, прокладеними в
підвалі або на горищі, є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим частиною
першою ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції", у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
централізованого опалення, у тому
числі місць загального користування
багатоквартирних будинків, що призвели
до ущемлення інтересів споживачів за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Рішення оскаржується Товариством у
частині, яка викладена вище як вимоги
позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", ст. ст.
12-1, 14 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
адміністративні колегії
територіальних відділень
Антимонопольного комітету України є
органами Антимонопольного комітету
України; до повноважень
адміністративної колегії
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
віднесено, зокрема, розгляд заяв і
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
проведення розслідувань або
досліджень за цими заявами і справами,
прийняття передбачених законодавством
про захист економічної конкуренції
розпоряджень і рішень; рішення
адміністративної колегії
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
приймається від імені територіального
відділення Антимонопольного комітету
України.

Частинами 1, 2 ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
встановлено, що заявник, відповідач,
третя особа мають право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково
до господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення, і цей
строк не може бути відновлено; рішення
адміністративної колегії
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
оскаржується до господарських судів
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва та Севастополя.

Як вбачається і наданих Тервідділенням
АМКУ доказів, Рішення Товариством
отримане 25.04.14. Останнє оскаржило
Рішення надіславши позовну заяву до
господарського суду Кіровоградської
області 04.06.14 згідно із поштовим
штемпелем на конверті, в якому така
позовна заява і додані до неї документи
надійшли 06.06.14. Отже, позивачем
дотримано строк, встановлений ст. 60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції".

Частиною 1 ст. 48 названого Закону
передбачено, що органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення за результатами
розгляду справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, в тому числі, про:

припинення порушення законодавства
про захист економічної конкуренції;

визнання суб'єкта господарювання
таким, що займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку;

накладення штрафу;

усунення наслідків порушень
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Штраф накладений за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
юридичну особу - суб'єкта
господарювання у розмірі відповідно до
ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції".

Рішення в частині, яке є предметом
вирішення спору у даній справі,
прийняте адміністративною колегією
від імені Тервідділення АМКУ, у межах
встановлених Законом повноважень.

Підстави для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України
зазначені у ч. 1 ст. 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції".

Господарський суд прийшов до висновку
про невідповідність висновків,
викладених у Рішенні, обставинам
справи та про неправильне застосування
норм матеріального права при його
прийнятті, тобто про наявність підстав
передбачених ст. 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" для
визнання його недійсним в частині, яка
оспорюється..

Товариство у 2010-2013 роках займало
монопольне (домінуюче) становище на
товарному ринку надання послуг з
централізованого опалення, у тому
числі місць загального користування
багатоквартирних будинків, в
територіальних межах м. Світловодська
(в межах території, на якій розташовані
діючі мережі) з часткою 100 відсотків;
його становище на цьому ринку є сталим
і не змінилось у 2014 р.

Порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, як це
передбачено ч. 1 ст. 13, п. 2 абзацу першого
ст. 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" є зловживання
монопольним (домінуючим) становищем,
тобто дією чи бездіяльністю суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

За висновками викладеними у Рішенні,
Товариство з серпня 2011 р., пропонуючи
споживачам переукласти договори про
послуги з централізованого опалення
місць загального користування
будинків, які відрізняються від
попередніх наявністю в розрахунку
складової, що відшкодовує втрати
теплової енергії розподільчими
трубопроводами системи опалення
будинку у підвалі або на горищі,
зловживало монопольним (домінуючим
становищем на ринку централізованого
опалення, у тому числі місць загального
користування багатоквартирних
будинків при необґрунтованому
нарахуванні споживачам плати за
названі послуги, і в наслідок завищення
втрат теплової енергії розподільчими
трубопроводами системи опалення,
прокладеної в підвалі або на горищі
більш ніж у чотири рази, ущемило
інтереси споживачів; такі дії були б
неможливими за умов значної
конкуренції на ринку.

Відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг (далі - виконавець), і фізичною
особою та юридичною особою (далі -
споживач), яка отримує або має намір
отримувати послуги з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення (далі
послуги) регулюють "Правила надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної і гарячої води",
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.05 № 630 (далі по
тексту - Правила). Згідно із п. 28 Правил
споживачі, які встановили у квартирі
багатоквартирного будинку
індивідуальні (автономні) системи
опалення, оплачують послуги з
централізованого опалення місць
загального користування відповідно до
методики, що затверджується
центральним органом виконавчої влади з
питань житлово-комунального
господарства.

"Методика розрахунку кількості
теплоти, спожитої на опалення місць
загального користування
багатоквартирних будинків, та
визначення плати за їх опалення",
розроблена відповідно до Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" та постанови Кабінету
Міністрів України від 21.07.05 № 630,
затверджена наказом Мінбуду України
від 31.10.06 № 359, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.11.06 за №
1237/13111, (далі по тексту - Методика).

Виходячи із змісту п. 1.2 Методики, вона
встановлює порядок визначення витрат
теплової енергії на опалення місць
загального користування (далі - МЗК) у
багатоквартирних житлових будинках
для встановлення розміру плати за неї
споживачами.

Відповідно до підп. 2.1.4 Методики, в
якому наведена формула (2.3) визначення
загальної кількості теплової енергії
на опалення МЗК, утрати теплової
енергії розподільчими трубопроводами
системи опалення будинку, прокладеними
в підвалі або на горищі (Qвтр.)
розраховується за "СНиП 2.04.05-91
"Отопление, вентиляция и
кондиционирование", Приложение 12
("Расчет теплового потока и расхода
теплоносителя в системе водяного
отопления"), 1991 г.". Іншого порядку
визначення названих утрат Методика не
містить.

Утрати теплової енергії розподільчими
трубопроводами не тотожні витратам
теплової енергії на опалення МЗК.

Додаток 12 "Расчет тепловой мощности" до
СНиП 2.04.05-91" складовою розрахунку
теплової потужності визначає Q2 - втрати
теплоти кВт, трубопроводами, що
проходять у неопалювальних
приміщеннях. Формула таких втрат (7)
визначається згідно п. 5 Додатку.

До складу формули (7) входить "q -
нормированная плотность теплового
потока теплоизолированного
трубопровода, Вт/м, принимаемая по п.
3.23". У п. 3.23 йдеться про теплову
ізоляцію, яку необхідно передбачати
для трубопроводів систем опалення, що
прокладені в неопалювальних
приміщеннях, та величини теплового
потіку, Вт/м, через поверхню
ізольованих трубопроводів опалення. Із
застосуванням середньої за
опалювальний сезон різниці температур
теплоносія і оточуючого повітря
розраховується товщина
теплоізоляційного шару (формули 8, 9 п. 5
додатку 12), тоді як у формулі 2.4
Методики, викладений "температурний
коефіцієнт", складовою якого є
розрахункова внутрішня температура
повітря в кожному окремому приміщенні
згідно з нормативом, середня за місяць
або за опалювальний період температура
зовнішнього повітря, розрахункова
температура зовнішнього повітря для
проектування системи опалення, тому
підстави для застосування такого
коефіцієнту при розрахунку утрат
теплової енергії розподільчими
трубопроводами системи опалення
будинку, прокладеними в підвалі або на
горищі відсутні. Присутність у формулі
2.4 Методики "температурного
коефіцієнту" не впливає на утрати, які
розраховуються за "СНиП 2.04.05-91
"Отопление, вентиляция и
кондиционирование", Приложение 12, 1991 г.".

З Рішення не вбачається, що при
розрахунку зазначених утрат за "СНиП
2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и
кондиционирование", Приложение 12, 1991 г.",
Товариством завищені витрати теплової
енергії розподільчими трубопроводами
системи опалення будинку, прокладеними
у підвалі або на горищі, більш ніж у
чотири рази, що в подальшому призвело
до необґрунтованого встановлення
оплати за опалення МЗК
багатоквартирних будинків.

Зловживання заявником позову
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку централізованого опалення, у
тому числі місць загального
користування багатоквартирних
будинків, що призвели до ущемлення
інтересів споживачів, і які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку у Рішенні та
Тервідділенням АМКУ у відзиві на позов
не доведено.

Рішення, яким визнано дії Товариства
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку вищеназваних
послуг, визнається господарським судом
недійсним з підстав неправильного
застосування при його прийнятті норм
матеріального права, тому відповідно
воно є недійсним і в частині накладення
на Товариство штрафу, зобов'язання
його припинити порушення
законодавства та провести відповідні
перерахунки споживачам послуг із
повідомленням про це Тервідділення
АМКУ у двомісячний строк з дня
одержання.

Позов підлягає задоволенню
господарським судом у повному обсязі.

Згідно з ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати позивача у сумі 1 218 грн.
судового збору покладаються на
відповідача.

У засіданні 16.07.14 господарським судом
було проголошено вступну і резолютивну
частини рішення.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І
Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення
адміністративної колегії
Кіровоградського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
27-р/к від 22.04.2014 року у справі № 32-01/06-11 в
частині:

- пункту 2: "Визнати дії СП ТОВ
"Світловодськпобут", що полягають у
необґрунтованому нарахуванні
споживачам плати за послуги з
централізованого опалення місць
загального користування за рахунок
завищення втрат теплової енергії
розподільчими трубопроводами системи
опалення багатоквартирного будинку,
прокладеними в підвалі або на горищі,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
частиною 1 статті 13, пунктом 2 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку централізованого опалення у тому
числі місць загального користування,
що призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку";

- пункту 3: "За вчинене порушення,
зазначене у пункті 2 рішення, накласти
на СП ТОВ "Світловодськпобут" штраф у
відповідності з абзацом 2 частини 52
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" у розмірі 68 000 грн.";

- пункту 4: "Зобов'язати СП ТОВ
"Світловодськпобут" припинити
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, визначене
пунктом 2 Рішення, про що повідомити
територіальне відділення у
двомісячний строк з дня його
одержання";

- пункту 5: "Зобов'язати СП ТОВ
"Світловодськпобут" провести
відповідні перерахунки споживачам
послуг централізованого опалення
місць загального користування
багатоквартирних будинків, про що
повідомити територіальне відділення у
двомісячний строк з дня одержання
Рішення".

3. Стягнути з Кіровоградського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(адреса: 25022, м. Кіровоград, пл. Кірова, 1;
і. к. 20638147) на користь спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Світловодськпобут"
(адреса: 27500, Кіровоградська область, м.
Світловодськ, вул. Крупської 2-а; і. к.
31678853) 1 218 грн. судового збору.

4. Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.07.14.

Суддя
Н. В. Болгар