ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р.
Справа № 911/1233/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: Герасименко В. М.
(довіреність № б/н від 15.01.2014 р.);

від відповідача: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірми „Гетьман", м.
Березань

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Славянский дом", смт
Бородянка

про стягнення 25 939, 40 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ Фірма „Гетьман" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до ТОВ „Славянский дом" про
стягнення 21 848, 40 грн. основної
заборгованості, 4 091, 00 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
невиконанням відповідачем свого
обов'язку щодо оплати за товар згідно
видаткової накладної № Б11513 від 02.06.2011
р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.04.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/1233/14 за
позовом ТОВ Фірми „Гетьман" до
ТОВ„Славянский дом" про стягнення 27 766,
40 грн. і призначено її розгляд у
судовому засіданні за участю
представників учасників процесу на
23.04.2014 р.

23.04.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 21.05.2014 р.

21.05.2014 р. у судовому засіданні
представник позивача надав документи,
витребувані судом, та усні пояснення
щодо своїх позовних вимог, позовні
вимоги підтримав, вважає їх
обґрунтованими і правомірними та
такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив,
відзив на позовну заяву та інші
документи, витребувані судом, не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за відсутності відзиву
на позовну заяву за наявними у ній
матеріалами.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2011 р. позивачем було передано у
власність (продано) відповідачу товар
на суму 21 848, 40 грн., що підтверджується
видатковою накладною № Б 11513 від 02.06.2011
р. на суму 21 848, 40 грн. та податковою
накладною від 02.06.2011 р., порядковий
номер 15, наявними в матеріалах справи.

31.10.2013 р. позивач звернувся до
відповідача із претензією № 47 від
30.10.2013 р., у якій просив відповідача
погасити заборгованість у розмірі 24 709,
00 грн. у місячний термін з моменту
отримання даної вимоги. Факт
направлення позивачем претензії
відповідачу підтверджується
фіскальним чеком № 2557 від 30.10.2013 р. про
відправлення рекомендованого листа та
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із купівлею-продажем товару
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
іншими нормативно-правовими актами і
безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу
закріплено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 530 цього ж кодексу
закріплено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається із матеріалів справи
договір купівлі-продажу товару у
письмовій формі між сторонами не
підписувався.

Отже, виходячи із вищевказаних норм,
прострочення виконання обов'язку
відповідачем щодо оплати товару
виникло після закінчення семиденного
строку від дня пред'явлення вимоги, а
саме з 08.11.2013 р.

У встановлений законом строк і станом
на час розгляду справи відповідач
обов'язок щодо оплати товару не виконав
і його основна заборгованість перед
позивачем складає 21 848, 40 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ Б 11513 від 02.06.2011 р. на суму 21 848, 40 грн. та
податковою накладною від 02.06.2011 р.,
порядковий номер 15, наявними в
матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення із
відповідача основної заборгованості у
розмірі 21 848, 40 грн. за видатковою
накладною № Б 11513 від 02.06.2011 р. є
законними і обґрунтованими, та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача штрафні санкції за період
прострочення відповідачем виконання
обов'язку по оплаті товару з 02.06.2011 р. по
31.12.2013 р. на загальну суму 4 091, 00 грн. у
відповідності до виконаного ним
розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж
кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу
передбачено, якщо предметом неустойки
є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оскільки, при виникненні господарських
відносин договір купівлі-продажу
товару у письмовій формі між сторонами
не підписувався і відповідно позивач
та відповідач не досягли згоди щодо
встановлення у договорі неустойки, а
саме пені від суми несвоєчасно
виконаного відповідачем грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, а саме оплати
товару, та штрафу, то безпідставним є
нарахування позивачем пені за
прострочення відповідачем виконання
обов'язку щодо оплати товару у
заявлений період, а тому позовна вимога
позивача про стягнення з відповідача 4
091, 00 грн. пені від суми основної
заборгованості, є такою, що не
ґрунтується на нормах законодавства
України, а тому суд не знаходить
підстав для задоволення позову в цій
частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Славянский дом" (ідентифікаційний код
30684452) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірми „Гетьман"
(ідентифікаційний код 30651961) 21 848
(двадцять одну тисячу вісімсот сорок
вісім) грн. 40 (сорок) коп. основної
заборгованості та судові витрати 1 538
(одна тисяча п'ятсот тридцять вісім)
грн. 86 (вісімдесят шість) коп. судового
збору.

3. Відмовити в задоволенні інших
позовних вимог.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

05 червня 2014 р.