ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Справа № 910/9205/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська
І.П.,суддіФролова Г.М., Яценко
О.В.розглянувши матеріали касаційної
скарги Заступника прокурора міста
Києвана постановуКиївського
апеляційного господарського суду
від 09.04.2014 рокуу справі№
910/9205/13господарського судуміста
Києваза позовомЗаступника прокурора
міста Києвадо Київської міської радиза
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача:
ОСОБА_4провизнання незаконним та
скасування рішення

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:Баклан Н.Ю. посвідчення № 008813
від 11.10.2012 року,- відповідача:Палій Є.В.
дов. № 225-КР-458 від 03.07.2014 року,- третьої
особи:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом до Київської міської
ради за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4
про визнання незаконним та скасування
рішення.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 31.07.2013 року у справі №
910/9205/13 позовні вимоги заступника
прокурора міста Києва задоволено:
визнано незаконним та скасовано
рішення Київської міської ради від
28.02.2013 року № 84/9141 "Про передачу
громадянці ОСОБА_4 у приватну власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1".

Не погодившись з рішенням місцевого
господарського суду, Київська міська
рада до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 31.07.2013 року та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року у
справі № 910/9205/13 апеляційну скаргу
Київської міської ради задоволено,
рішення господарського суду Донецької
області від 31.07.2013 року у справі
№ 910/9205/13 скасовано, прийнято нове, яким
у задоволенні позову заступника
прокурора міста Києва відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного господарського суду,
заступник прокурора міста Києва
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року, а
рішення господарського суду міста
Києва від 31.07.2013 року у справі № 910/9205/13
залишити без змін, аргументуючи
порушення норм права, зокрема, ст. 58
Конституції України, ст. 5 Цивільного
кодексу України, ст. 39 Земельного
кодексу України, п. 9 прикінцевих т
перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності", ст. ст. 3, 4
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", ст. 17 Закону
України "Про основи містобудування", ст.
ст. 8, 16, 18, 19, 24 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
ст. ст. 1, 29, 43 Господарського
процесуального кодексу України.

Розпорядженням секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 01.07.2014 року № 03-05/929 для
розгляду касаційної скарги у справі №
910/9205/13 у зв'язку з перебуванням у
відпустці судді Ходаківської І.П. та
завантаженістю судді Волковицької Н.О.,
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий - Дроботова Т.Б., судді
Бакуліна С.В., Яценко О.В. (доповідач).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 03.07.2014 року, на підставі ст.
ст. 69, 77 Господарського процесуального
кодексу України, розгляд справи
продовжено на 15 днів та відкладено
розгляд касаційної скарги до 17.07.2014
року, у зв'язку з неявкою представника
третьої особи.

Розпорядженням секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 15.07.2014 року № 03-05/1017 для
розгляду касаційної скарги у справі №
910/9205/13 у зв'язку з виходом з відпустки
суддів Ходаківської І.П. та Фролової
Г.М. сформовано колегію суддів у складі:
головуючий - Ходаківська І.П., судді
Фролова Г.М., Яценко О.В. (доповідач).

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку рішення суду
першої інстанції та постанову
апеляційної інстанції, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування судом
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд виходив з того, що,
відповідач має право розпоряджатись
земельною ділянкою тільки після
державної реєстрації, однак така
реєстрація земельної ділянки по
АДРЕСА_1 Головним управлінням
Держземагентства у місті Києві станом
на 08.04.2013 року не здійснювалась, про що
зазначається в листі вих. № 1130 від
09.04.2013 року.

Крім того, Київською міською радою
передано у приватну власність земельну
ділянку по АДРЕСА_1 за відсутності
розробленого та затвердженого у
встановленому законом порядку плану
зонування території та детального
плану території

Колегія суддів Вищого господарського
суду України не погоджується з таким
висновком місцевого господарського
суду та вважає його помилковим з огляд
на наступне.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами досліджено, що
правовідносини між Київською міською
радою та ОСОБА_4 виникли ще у 2008 році.

Так, судами досліджено, що розробка
проекту землеустрою щодо відведення
третій особі земельної ділянки та
отримання необхідних погоджень
тривала до 2011 року.

27.09.2011 року Головне управління
земельних ресурсів надало свій
висновок, яким погодило проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0, 10га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку на АДРЕСА_1.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що вперше проект рішення
"Про передачу громадянці ОСОБА_4 і у
приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1" було
подано на розгляд пленарного засідання
X сесії Київради VI скликання 25.12.2012 року,
проте не набрало достатньої кількості
голосів.

28.02.2013 року рішенням Київської міської
ради № 84/9141 "Про передачу громадянці
ОСОБА_4 у приватну власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1" затверджено проект
землеустрою щодо відведення
вищевказаної земельної ділянки та
передано громадянці ОСОБА_4 у приватну
власність земельну ділянку площею 0, 10
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1 за рахунок
міських земель не наданих у власність
чи користування.

Заступник прокурора міста Києва
звернувся до суду з даним позовом,
мотивуючи позовні вимоги тим, що на
дату прийняття спірного рішення набрав
чинності Закон України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності",
пунктом 9 Перехідних положень якого
встановлено, що право власності на
земельні ділянки державної та
комунальної власності реалізується
після державної реєстрації права
власності, тому, оскільки таке право не
було зареєстровано, то Київрада не мала
права передавати у власність третій
особі вказану земельну ділянку, у
зв'язку з чим рішення від 28.02.2013 № 84/9141 є
незаконним. З такими доводами
прокурора погодився і суд першої
інстанції та постановив рішення про
задоволення позову

Враховуючи встановлені обставини
справи та з огляду на норми п. 5 ст. 16, ст.
60 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ч. 1 ст. 9, ч.1
ст. 116, п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, п. 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності", колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком апеляційного господарського
суду про необґрунтованість позовних
вимог прокурора, а тому апеляційний
господарський суд правомірно скасував
рішення суду першої інстанції і
постановив нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

За приписами ст. 4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, встановлено, що
права на нерухоме майно, які виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, якщо на момент виникнення
прав діяло законодавство, що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав. На момент виникнення
спірних правовідносин було чинним
законодавство, яке не передбачало
обов'язкової реєстрації прав на
земельну ділянку, тому, оскільки
земельна ділянка знаходилась у межах м.
Києва, Київрада прийняла спірне
рішення в межах наданих законом
повноважень.

Про правильність такої правової
позиції свідчить і та обставина, що з
16.06.2013 року набули чинності зміни до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", зокрема, ст. 41
передбачено право органів місцевого
самоврядування на передачу земельних
ділянок комунальної власності у
власність іншим особам, незалежно від
державної реєстрації у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
права територіальної громади на такі
земельні ділянки.

Всі інші доводи скаржника не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанцій та зводяться до
переоцінки доказів, яким вже було
надано оцінку апеляційним
господарським судом.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції приходить до
висновку, що під час розгляду справи
апеляційним господарським судом
фактичні обставини справи встановлено
на основі повного, всебічного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, господарським судом вірно
застосовані норми права, а доводи
скаржника не спростовують законності
прийнятого у справі судового акту.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без
задоволення, коли суд визнає, що
рішення місцевого та постанова
апеляційного господарських судів
прийняті з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
з'ясуванням всіх обставин, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого
господарського суду України
погоджується з висновками
апеляційного господарського суду, які
відповідають матеріалам справи та
чинному законодавству, у зв'язку з чим
підстав для скасування чи зміни
оскаржуваного судового акту не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника
прокурора міста Києва на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року у
справі № 910/9205/13 залишити без
задоволення.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
09.04.2014 року у справі № 910/9205/13 залишити
без змін.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська
СуддіГ.М. Фролова О.В. Яценко