КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 910/4445/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Копитової О.С.

Шипка В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Тимченко В.В. -
представник за довіреністю № 18650/06/10-13
від 31.12.2013 року;

від 3-ої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міністерства екології та природних
ресурсів України на ухвалу
господарського суду міста Києва від
02.06.2014 року у справі № 910/4445/14 (суддя
Бондарчук В.В.)

за позовом Компанії «Nippon Soda Co., LTD», м.
Токіо, Японія

до Міністерства екології та природних
ресурсів України, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрохімікати», м.
Київ

про визнання наказу частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

Компанія «Nippon Soda Co., LTD» звернулася до
господарського суду міста Києва з
позовом до Міністерства екології та
природних ресурсів України за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агрохімікати» про визнання недійсним
наказу Міністерства екології та
природних ресурсів України від 24.02.2014 №
51 в частині державної реєстрації
препарату «Вердикт, ЗП»; в частині
зобов'язання Департаменту екологічної
безпеки та дозвільної системи: внести
препарат «Вердикт, ЗП» до Державного
реєстру пестицидів і агрохімікатів;
забезпечити розміщення доповнення до
Державного реєстру пестицидів і
агрохімікатів в частині інформації про
державну реєстрацію препарату
«Вердикт, ЗП» на веб-сайті
міністерства; підготувати до друку
доповнення до Переліку пестицидів і
агрохімікатів, дозволених до
використання в Україні в частині
інформації про державну реєстрацію
препарату «Вердикт, ЗП».

Провадження у справі за вказаною
заявою порушено ухвалою
господарського суду міста Києва №
910/4445/14 від 20.03.2014.

08.05.2014 через загальний відділ
діловодства господарського суду міста
Києва представник відповідача подав
письмові пояснення, в яких заперечує
проти заявленої вимоги позивача
покласти судові витрати на відповідача
у разі задоволення судом клопотання
про припинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 року у справі № 910/4445/14
(суддя Бондарчук В.В.), зокрема,
провадження у справі № 910/4445/14 було
припинено, стягнуто з Міністерства
екології та природних ресурсів України
на користь Компанії «Nippon Soda Co., LTD» 1 218
грн судового збору.

Ухвала мотивована відсутністю
предмета спору, оскільки відповідно до
наказу Міністерства екології та
природних ресурсів України від 25.03.2014 №
76, відповідачем скасовано державну
реєстрацію препарату «Вердикт, ЗП»,
законність реєстрації якого є
предметом спору у даній справі.

При цьому, суд керувався ч. 2 ст. 49, п. 1-1 ч.
1 ст. 80, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, п. 4.4.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», п. 4.7. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України».

Не погоджуючись частково із вказаною
ухвалою суду першої інстанції,
Міністерство екології та природних
ресурсів України звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду міста Києва
від 02.06.2014 року у справі № 910/4445/14 в
частині стягнення судового збору у
розмірі 1 218 грн 00 коп з Міністерства
екології та природних ресурсів
України.

Апеляційна скарга мотивована неповним
з'ясуванням обставин справи, що мають
значення для справи в частині
стягнення судового збору в даній
справі та справі № 910/22658/13, а також
порушенням судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував доводи
апеляційної скарги та просив залишити
її без задоволення, а ухвалу місцевого
господарського суду - без змін.

Представники позивача та третьої особи
в судове засідання не з'явилися, не
надали відзиви на апеляційні скарги,
повноважних представників в судове
засідання апеляційної інстанції не
направили, причини неявки суду не
повідомили, враховуючи, що в матеріалах
справи містяться докази належного
повідомлення про час та місце розгляду
справи, Київський апеляційний
господарський суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
представників відповідних сторін.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши застосування судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Так, суд першої інстанції в
оскаржуваній ухвалі поклав судовий
збір за розгляд справи у розмірі 1 218,00
гривень, сплачений позивачем, на
Мінприроди України керуючись частини 2
ст. 49 ГПК України.

Суд першої інстанції також послався на
п. 4.7. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України», де
зазначається наступне. Частиною другою
статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Зазначена норма виступає
процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом
незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

Частиною 2 ст. 44 ГПК України визначено,
що розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України «Про судовий
збір» врегульовано загальні питання
повернення сплачених сум судового
збору з підстав, які визначено цією
статтею і перелік яких є вичерпним.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
зазначено, що у застосуванні
вищенаведеної статті Закону
господарським судам необхідно мати на
увазі. зокрема, таке. Статтею 7 Закону
передбачено підстави повернення
судового збору, перелік яких є
вичерпним. У їх числі не зазначено
такої підстави, як припинення
провадження у справі (стаття 80 ПІК
України). Водночас «закриття
провадження у справі», про яке йдеться
у пункті 5 частини першої цієї статті
Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судам у
здійсненні судочинства не
застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених статтею
80 ГПК, не тягне за собою наслідків у
вигляді повернення сплаченої суми
судового збору (п. 5.1 постанови Пленуму
ВГСУ).

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що місцевим господарським
судом при визначенні особи, внаслідок
дій якої виник спір не обґрунтував
належним чином свій висновок.

З огляду на вищезазначене у місцевого
господарського суду були відсутні
правові підстави для повернення
позивачу судового збору, сплаченого
ним за подання позовної заяви, крім
того покладення судового збору за
подання позовної заяви на відповідача,
що свідчить про неправильне
застосування норм процесуального
права при прийнятті оскаржуваної
ухвали.

В ст. 104 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є, зокрема, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищенаведені обставини
справи в їх сукупності, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала частковому
скасуванню в зв'язку з неправильним
застосуванням норм процесуального
права місцевим господарським судом при
її прийнятті.

В зв'язку з задоволенням апеляційної
скарги відповідно до ст. 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору за її
подання покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99,
101-106 Господарського процесуального
кодексу України, Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства
екології та природних ресурсів України
задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва
від 02.06.2014 року у справі № 910/4445/14
скасувати в частині стягнення з
Міністерства екології та природних
ресурсів України на користь Компанії
«Nippon Soda Co., LTD» 1 218 грн судового збору.

Стягнути з Компанії «Nippon Soda Co., LTD»
(Shin-Ohtemachi Building, 2-1, Ohtemachi 2-chome Chiyoda-ku, Tokyo
100-8165 Japan), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення, на
користь Міністерства екології та
природних ресурсів України (03035, м. Київ,
вул. Урицького, 35, ідентифікаційний код
- 00013735) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. -
судового збору.

Видачу наказу доручити господарському
суду міста Києва.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.С. Копитова

В.В. Шипко