ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Справа № 906/1905/13 Вищий
господарський суд України у складі:
суддя Харченко В.М. - головуючий, судді
Бенедисюк І.М. і Вовк І.В.

розглянув касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
м.Київ

на постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
29.04.2014

зі справи № 906/1905/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м.Київ
(далі - Товариство)

до комунального підприємства
"Бердичівтеплоенерго", м.Бердичів,
Житомирська область (далі -
Підприємство)

про стягнення 1377466,52грн.

Судове засідання проведено за участю
представників сторін:

позивача - Кость О.Г.;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Товариство
звернулося з позовом, згідно з яким,
просило стягнути з Підприємства
553717,64грн. заборгованості,
283638,78грн. пені, 449152,72грн. штрафу,
74015,35грн. 3 % річних та 16942,03грн.
інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 04.03.2014 (суддя
Прядко О.В.), яке залишено без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 (колегія
суддів у складі: суддя Філіпова Т.Л. -
головуючий, судді Грязнов В.В. і
Бучинська Г.Б.), позов задоволено
частково. Зменшено розмір пені до
134357,51грн. та штрафу до 224576,35грн.
Стягнуто з відповідача 553717,64грн.
заборгованості, 134357,51грн. пені,
224576,35грн. штрафу, 73526,05грн. 3 % річних та
13464,62грн. інфляційних втрат. В іншій
частині позову відмовлено. Судові акти
попередніх інстанцій у частині
зменшення пені та штрафу мотивовані
правом наданим п.3 частини першої ст.83
ГПК України.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України
Товариство просить скасувати рішення
місцевого господарського суду від
04.03.2014, постанову апеляційного суду від
29.04.2014 в частині зменшення розміру пені
та штрафу, а також прийняти в цій же
частині нове рішення, яким стягнути
штраф та пеню на суму, яка була зменшена
судом. Скарга мотивована тим, що судові
рішення попередніх інстанцій прийняті
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги.

Відповідного висновку суд дійшов на
підставі такого.

Як встановлено судами, 30.09.2011 сторонами
зі справи було укладено договір №14/2348/11
на купівлю-продаж природного газу
(далі-Договір), згідно з умовами п.1.1
якого, з урахуванням укладених до нього
додаткових угод, позивач зобов'язався
передати у власність відповідача у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно з УКТ ЗЕД , ввезений на
митну територію України Товариством,
далі - газ), для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями, а
Підприємство зобов'язалося приймати та
оплачувати газ на умовах Договору.

Пунктами 3.3, 3.4 Договору сторони
встановили, що приймання-передача газу,
переданого Товариством Підприємству у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу. Обсяг споживання газу
відповідачем у відповідному місяці
поставки встановлюється шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі його показників
комерційного вузла/вузлів обліку газу.
Акт приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Згідно з пунктом 5.2 Договору ціна за 1000
куб.м природного газу становить 1091,00грн
з урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м
природного газу - 1091,00грн, крім того ПДВ
- 20%, всього ПДВ - 1309,20грн.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за
газ здійснюється Підприємством
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у
разі невиконання Підприємством умов
пункту 6.1 Договору, Товариство має
право не здійснювати поставку газу
Підприємству або обмежити поставку
пропорційно до кількості несплачених
обсягів з наступною поставкою цих
обсягів при умові їх оплати та
наявності технічної можливості. У разі
невиконання Підприємством пункту 6.1
Договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Товариству
крім суми заборгованості пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу. Пеня сплачується протягом 3
(трьох) банківських днів з моменту
отримання Підприємством вимоги
Товариства. У разі несплати пені у
вказаний строк відповідач вважається
таким, що має заборгованість за
Договором.

У цьому зв'язку судами встановлено, що
на виконання умов Договору позивач
здійснив поставку газу відповідачу у
жовтні-грудні 2012 року на загальну суму
7564827,28грн., але останній оплатив його
частково на суму 7011109,64грн., у зв'язку з
чим у нього виникла заборгованість у
розмірі 553717,64грн.

Сукупності встановлених у справі
обставин суди дали належну оцінку і, з
урахуванням вимог ст.ст.525,526,655,692,712 ЦК
України, дійшли правильного висновку
про наявність підстав для задоволення
позову про стягнення з відповідача
553717,64грн. заборгованості, оскільки її
наявність підтверджувалась
відповідними доказами зі справи. У
цьому ж зв'язку суди, взявши до уваги
положення ст.625 ЦК України, правомірно
здійснили перерахунок 3 % річних у сумі
73526,05грн. та інфляційних витрат у сумі
13464,62грн. та стягнули ці грошові суми з
відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо
стягнення з відповідача пені у сумі 14
923,76грн. та штрафу у розмірі 80457,29грн.,
суди, посилаючись на ст.258,
ст.261, ст.267 ЦК України, обґрунтовано
виходили з того, що позивач здійснив
такі нарахування грошових сум за
межами строку позовної давності, а,
отже, безпідставно, оскільки про
застосування цього строку було
заявлено відповідачем. Такий висновок
суду не суперечить вимогам чинного
законодавства та відповідає фактичним
обставинам справи.

Прийняті за справою судові рішення
щодо їх наведеної частини не
оскаржуються жодною із сторін.

В іншій частині суди також вірно
врахували наявні в матеріалах справи
дані про збитковість діяльності
Підприємства, співвідношення розміру
заявлених штрафних санкцій із розміром
збитків кредитора, майновий стан
сторін, та дійшли обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
зменшення розміру пені до 134357,51грн. та
штрафу до 224576,35грн., оскільки це не
суперечило вимогам п.3 частини першої
ст.83 ГПК України, та узгоджувалось зі
ст.233 ГК України, 551 ЦК України.

Крім того, суди правильно вказали на те,
що оскільки основним видом діяльності
Підприємства є виробництво, розподіл
та постачання теплової енергії для
потреб населення та соціально значимих
об'єктів міста, то сплата надмірно
великих штрафних санкцій може
негативно вплинути на вчасне і якісне
надання послуг населенню з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання.

Таким чином посилання Товариства на
безпідставність зменшення грошових
сум неустойки матеріалами справи не
підтверджувався.

Враховуючи зазначене, а також з огляду
на те, що наведені у касаційній скарзі
доводи висновків судів не
спростовують, суд не бере їх до уваги і
вважає, що оскаржувані судові рішення
відповідають вимогам чинного
законодавства і підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Житомирської області від 04.03.2014 та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014 у справі
№ 906/1905/13 залишити без змін, а касаційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" - без
задоволення.

Суддя В.Харченко Суддя І.Бенедисюк
Суддя І.Вовк