ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 р. Справа № 909/401/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі

судді Рочняк Олександри Вікторівни,

при секретарі судового засідання
Атаманчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Прокурора Тисменицького
району, вул.К.Левицького,4, м.Тисмениця,
Івано-Франківська область, 77400 в
інтересах держави в особі Черніївської
сільської ради, вул.Стасюка,4, с.Черніїв,
Тисменицький район, Івано-Франківська
область, 77460

до відповідача: Приватного
підприємства "Брати - КІП",
вул.Підбережжя, м.Болехів,
Івано-Франківська область, 77212)

про стягнення 23179 грн 47 коп
заборгованості

За участю представників
сторін:

від прокуратури: Гарасимик Т.О. -
прокурор відділу прокуратури
м.Івано-Франківська, (службове
посвідчення № 011571 від 26.10.12);

від позивача: Федоришин М.М. - сільський
голова с.Черніїв (паспорт НОМЕР_1
виданий Тисменицьким РВ УМВС в
Івано-Франківській області від 17.10.97;
посвідчення №39 від 07.02.11);

учасник судового засідання: Черевко
Д.М. - заступник начальника
Тисменицької міжрайонної державної
фінансової інспекції №66 від 11.01.12);

від відповідача: представники не
з'явились

ВСТАНОВИВ: прокурор Тисменицького
району в інтересах держави в особі
Черніївської сільської ради звернувся
до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Приватного підприємства "Брати КІП"
про стягнення 23179 грн 47 коп
заборгованості.

В судовому засіданні 01.07.14 представник
прокуратури та Черніївської сільської
ради позовні вимоги підтримали у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві та просять суд позов
задовольнити.

Представник відповідача 01.07.14 в судове
засідання не з"явився, відзиву на позов
не подав. Проте в судовому засіданні
20.05.14 повідомив суду, що відповідачем
виконано умови договору №18 від 18.05.11,
на доказ чого подав платіжні доручення
про сплату заборгованості.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши зібрані
докази відповідно до приписів ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд
встановив:

18.05.11 між Черніївською сільською радою
в особі сільського голови Федоришина
Миколи Миколайовича (надалі - замовник)
та Приватним підприємством "Брати -КІП",
в особі директора Проціва Миколи
Миколайовича (надалі - підрядник)
укладено договір №18 від 18.06.13 на
виконання робіт на об'єкті "Розчистка
та регулювання русла на р.Бистриця
Надвірнянська в с.Черніїв
Тисменицького району
Івано-Франківської області".

У відповідності до п. 2.3. договору,
підрядник виконує власними і в разі
необхідності залученими силами і
засобами всі передбачені замовленням
роботи, здає в обумовлені строки об'єкт
в експлуатацію замовнику, усуває на
протязі гарантійного строку
експлуатації об'єкту недоробки, що
зумовлені неякісним виконанням робіт.

Згідно п. 3.1. договору, виконання
заходів згідно з порядком здійснюється
за рахунок реалізації видобутих і
вивезених наносів відповідно до
об'ємів визначених
проектно-кошторисною документацією
без залучення бюджетних коштів.

Відповідно до п.5.1 договору при
видаленні піщано-гравійної суміші за
межі будівельного майданчика
підрядник сплачує на рахунок сільської
ради 5% вартості реалізованої
гравійно-піщаної суміші, відповідно до
затвердженої ціни 1 м. куб. та вартість
проектно-кошторисної документації.
Об'єм вивезеної гравійно-піщаної
суміші фіксується тристороннім актом
виконаних робіт Ф-2, який щомісячно
складають і підписують виконавець
робіт, представник технічного нагляду
та сільської ради. (п.5.3).

Відповідачем виконано обумовлені
договором роботи, про що складені та
підписані сторонами відповідні акти
прийому виконаних робіт за червень -
грудень 2011 року.

На виконання п.5.1 договору сторонами
складено та підписано довідки про
вартість виконаних підрядних робіт за
червень 2011 року - 3486 грн, за липень 2001
року -3053 грн, за серпень 2001 року - 4623 грн,
за вересень 2011 року - 5242 грн 70 коп, за
жовтень 2011 року - 3000 грн 71 коп, за
листопад 2011 року- 2105 грн 38 коп, за
грудень 2011 року -1668 грн 68 копє

В порядку досудового врегулювання
спору позивач направляв відповідачу
претензії №265/02-43 від 24.12.13 та №29/02-43 від
07.02.14, які залишені відповідачем без
реагування.

Згідно ст.ст.15-16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно ст.173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Господарський договір є
підставою до виникнення господарських
зобов'язань (ст.174 Господарського
кодексу України).

Наведена правова норма
кореспондується зі ст.509 Цивільного
кодексу України: зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Пунктом 2 ст.614 Цивільного кодексу
України встановлено, що відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи платіжних доручень,
відповідачем перераховано на рахунок
Черніївської сільської ради №0527
(даний рахунок зазначений в договорі)
через ГУ ДКСУ в Івано-Франківській
області грошові кошти на виконання
умов договору №18 від 17.05.11 (платіжні
доручення №149 від 01.07.11 на суму 3486 грн;
№173 на суму 3053 грн; №209 від 31.08.11 на суму
4623 грн; №271 від 05.10.11 на суму 5247 грн 70 коп
та №1524 від 06.02.12 на суму 6773 грн 10 коп).
При цьому, у названих платіжних
дорученнях призначенням платежу чітко
зазначено: "5% вартості реалізованої
видаленої піщано-гравійної суміші,
згідно договору №18 від 18.05.11".

Таким чином, відповідачем спростовано
вимоги позивача щодо невиконання умов
договору №18 від 18.05.11 в частині сплати 5%
вартості реалізованої
гравійно-піщаної суміші (п.5.1).

Доводи позивачів про те, що при
перерахунку коштів на розрахунковий
рахунок Черніївської сільської ради
№0527 Управлінням державної
казначейської служби України у
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області зараховано
дані кошти як плату за користування
надрами для видобування корисних
копалин місцевого значення, а тому у
відповідача залишилися невиконаними
зобов"язання по договору №18 від 18.05.11
суд до уваги не бере виходячи з
наступного.

У виписках УДКСУ у Тисменицькому
районі, наданих позивачем, зазначено,
що призначення платежу є "5% вартості
реалізованої видаленої
піщано-гравійної суміші, згідно
договору №18 від 18.05.11", проте,
акумуляція коштів за платіжними
дорученнями відбувається як плата за
користування надрами місцевого
значення.

Згідно Порядку казначейського
обслуговування місцевих бюджетів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України 23.08.2012 № 938 при
казначейському обслуговуванні коштів
місцевих бюджетів застосовуються
поняття та категорії, які визначені
Бюджетним кодексом України та іншими
нормативно-правовими актами, що
регламентують бюджетний процес.

Відповідно до п.10.3 вказаного
Положення у платіжному дорученні
повинні бути заповнені всі реквізити,
передбачені його формою. Реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється з урахуванням
вимог нормативно-правових актів та
повинен містити повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування бюджетних
коштів отримувачу. У разі
невідповідності дати подання даті
платіжного доручення у полі "Одержано
банком" платіжного доручення на всіх
примірниках обов'язково
проставляються дата подання та підпис
казначея.

Подані розпорядниками бюджетних
коштів та одержувачами бюджетних
коштів платіжні доручення
перевіряються органами Казначейства
щодо наявності всіх необхідних
реквізитів, відповідності підписів
відповідальних посадових осіб і
відбитка печатки установи зразкам. За
правильність оформлення та
достовірність інформації, наведеної у
платіжному дорученні, відповідає
розпорядник бюджетних коштів
(одержувач бюджетних коштів).

Кошти, що помилково зараховані на один
із рахунків розпорядника бюджетних
коштів, перераховуються за
призначенням на інший рахунок на
підставі письмового звернення та
платіжного доручення розпорядника
бюджетних коштів.(п.10.4).

Отже, Управління державної
казначейської служби України у
Тисменицькому районі зобов"язано було
перевірити призначення платежу у
вищезазначених платіжних дорученнях
та спрямувати кошти за призначенням.

Виходячи з вищевикладеного, в позові
слід відмовити в зв"язку з
необгрунтованістю та безпідставністю.

Судовий збір, відповідно до ст.49 ГПК
України слід покласти на Черніївську
сільську раду.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції
України, ст.ст. 15, 16, 261, 509, 525, 526, 530, 610, 614,
837 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173,
193 Господарського кодексу України
ст.ст. 32-36, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Стягнути з Черніївської
сільської ради, вул.Стасюка,4, с.Черніїв,
Тисменицький район, Івано-Франківська
область, (код 04356449) в доход Державного
бюджету (отримувач: УДКСУ у м.
Івано-Франківську; назва рахунку:
Державний м. Івано-Франківськ 22030001; МФО
одержувача: 836014; р/р 3002; код ЄДРПОУ
одержувача: 37952250; код класифікації
доходів бюджету: 22030001; назва коду
класифікації доходів: Судовий збір
(державна судова адміністрація
України, 050); назва суду: господарський
суд Івано-Франківської області) - 1 827
гривень (одну тисячу вісімсот двадцять
сім гривень) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 09.07.14

Суддя
Рочняк О. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Корпан Р. М. 09.07.14