ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Справа № 920/137/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка
О.С.суддів:Міщенка П.К., Поліщука
В.Ю.розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"

на постановуХарківського
апеляційного господарського суду від
16.04.2014

у справі№ 920/137/13-г господарського суду
Сумської області за заявою Компанії
Айвекс Інк.доПублічного акціонерного
товариства "Будшляхмаш" провизнання
банкрутом арбітражний керуючийКовеза
Андрій Івановичв судовому засіданні
взяли участь представники :

ПАТ "ВіЕйБі Банк" ПАТ " Будшляхмаш "
арбітражний керуючий Купенко М.С.
Євсєєв М.В. Ковеза Андрій ІвановичВ С Т
А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 17.01.2013 порушено провадження
у справі про банкрутство Публічного
акціонерного товариства "Будшляхмаш"
(далі - ПАТ "Будшляхмаш") в порядку ст.11
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
Закону України від 30.06.1999, далі - Закон).

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 07.03.2014 в підготовчому
засіданні визнано вимоги Компанії
Айвекс Інк., зобов'язано заявника
опублікувати оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
ПАТ "Будшляхмаш".

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство ПАТ
"Будшляхмаш"опубліковано 21.03.2013 в
газеті "Урядовий кур'єр".

Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі
- ПАТ "ВіЕйБі Банк") звернулося до
господарського суду з заявою про
визнання кредитором боржника.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 04.03.2014 (суддя Спиридонова
Н.О.) в попередньому засіданні
затверджено реєстр вимог кредиторів,
визнано кредиторські вимоги ПАТ
"ВіЕйБі Банк", а саме: визнано 13888948,82 грн.
- заборгованість по кредитному
договору №263 від 27.12.2005 та додатковими
угодами №2, 3, 4, 5 до нього і включено їх
до першої черги реєстру вимог
кредиторів, як такі, що забезпечені
заставою;

визнано 2880261,34 грн. - заборгованість по
іпотечним договорам від 18.08.2009 року та
від 19.08.2009 року та включено їх до
реєстру вимог кредиторів у першу чергу,
як такі, що забезпечені заставою;

визнано 73587,60 грн. судових зборів по
справах №43/378-22/286 та №34/12 та включено їх
в реєстр вимог кредиторів у четверту
чергу;

визнано 1147,00 грн. судового збору за
подання заяви про визнання
кредиторських вимог та включено їх до
першої черги реєстру вимог кредиторів;

В інші частині в задоволенні заяви
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014 (колегія
суддів: Пуль О.А., Білоусова Я.О.,
Хачатрян В.С. ) ухвалу господарського
суду Сумської області від 04.03.2014
скасовано в частині затвердження
реєстру вимог кредиторів з визнанням
кредиторських вимог ПАТ "ВіЕйБі Банк" у
розмірі 2880261,34 грн. та включення їх до
реєстру вимог кредиторів до першої
черги; прийнято в цій частині нове
судове рішення, яким відмовлено ПАТ
"ВіЕйБі Банк" у визнанні кредиторських
вимог на суму 2880261,34 грн. та включенні їх
до першої черги реєстру вимог
кредиторів; в іншій частині ухвалу
господарського суду Сумської області
від 04.03.2014 залишено без змін.

ПАТ "ВіЕйБі Банк" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
16.04.2014, ухвалу господарського суду
Сумської області від 04.03.2014 залишити в
силі.

В обґрунтування касаційної скарги
заявник посилається на порушення судом
апеляційної інстанції при винесенні
оскаржуваної постанови норм
матеріального та процесуального права,
зокрема: ст.ст.543, 554 ЦК України, п.п. 3, 7
ст.1 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом ", ст.43 ГПК
України.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до положень статті 14 Закону
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Частиною 6 статті 14 Закону передбачено,
що розпорядник майна зобов'язаний
окремо внести до реєстру вимоги
кредиторів, які забезпечені заставою
майна боржника, згідно з їх заявами, а
за їх відсутності, - згідно з даними
обліку боржника, а також внести окремо
до реєстру відомості про майно
боржника, яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застав.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
"ВіЕйБі Банк" звернулося до
господарського суду з заявою про
визнання кредиторських вимог в сумі
91358205,99 грн. та включення їх до реєстру
вимог кредиторів.

В обґрунтування заявлених
кредиторських вимог ПАТ "ВіЕйБі Банк"
зазначено, що вимоги в сумі 14738923,82 грн. -
заборгованість по кредитному договору
№263 від 27.12.2005 року та додатковими
угодами №2, 3 ,4, 5 до нього, які заявник
просив включити в реєстр вимог
кредиторів у першу чергу як такі, що
забезпечені заставою; 2880261,34 грн. -
заборгованість по іпотечним договорам
від 18.08.2009 року та від 19.08.2009 року,
укладеним між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ВАТ
"Будшляхмаш" (майновий поручитель), з
метою забезпечення виконання
зобов'язання ТОВ "Декорт" за кредитним
договором №80 від 18.08.2009 року, укладеним
між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТОВ "Декорт", які
заявник просив включити в реєстр вимог
кредиторів у першу чергу, як такі, що
забезпечені заставою; 73587,60 грн. - судові
збори по справах №43/378-22/286 та №34/12, які
заявник просив включити в реєстр вимог
кредиторів у четверту чергу; 1147,00 грн. -
судовий збір за подання заяви про
визнання кредиторських вимог, який
заявник просив включити в реєстр вимог
кредиторів у першу чергу.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, що вимоги ПАТ "ВіЕйБі
Банк" за кредитним договором №263 від
27.12.2005 та додатковими угодами №2, 3 ,4, 5
до нього, виникли до дня порушення
провадження у справі, забезпечені
заставою, підтверджені поданими
розрахунками та рішенням
господарського суду м. Києва у справі
№43/378-22/268, підлягають визнанню в сумі
13888948,82 грн.

Відмовляючи у визнанні кредиторських
вимог у розмірі 599475,00грн. ( сума штрафу,
нарахована ПАТ "ВіЕйБі Банк" згідно з
п.3.3.16 кредитного договору №263 від 27.12.2005
за неповідомлення ПАТ "ВіЕйБі Банк" про
порушення провадження у справі про
банкрутство), суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, послався на
приписи ч.4 ст.12 Закону та правомірно
відмовив у їх визнанні, оскільки
підставою для нарахування стало
порушення провадження у справі про
банкрутство позичальника, а отже
вимоги виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство
ПАТ "Будшляхмаш" під час дії мораторію
на задоволення вимог кредиторів.

Кредиторські вимоги в сумі 73587,60 грн. -
суми судових зборів у справах №43/378-22/26,
№34/12 та 1147,00 грн. - судовий збір за
подання заяви про визнання
кредиторських вимог, відповідно до
вимог ст.31 Закону, правомірно визнані
судом першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, та включені до реєстру вимог
кредиторів боржника.

Щодо спірних вимог у розмірі 2880261,34 грн.,
які виникли на підставі укладених між
ВАТ "ВіЕйБі Банк" та ПАТ "Будшляхмаш"
іпотечних договорів, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції та вважає
доводи, зазначені ПАТ "ВіЕйБі Банк" в
касаційній скарзі щодо порушення судом
апеляційної інстанції вимог ст.ст.543, 554
ЦК України, п.п. 3, 7 ст.1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом "
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції зазначено, що
між ВАТ "ВіЕйБі Банк" та ТОВ "Декорт"
18.08.2009 укладено кредитний договір №80. З
метою забезпечення виконання
зобов'язання за цим кредитним
договором між ВАТ "ВіЕйБі Банк" та ПАТ
"Будшляхмаш" укладено іпотечні
договори, а саме: іпотечний договір від
18.08.2009 та від 19.08.2009. ПАТ "ВіЕйБі Банк"
надав до заяви про визнання
кредиторських вимог розрахунок боргу
позичальника ТОВ "Декорт" станом на
17.01.2013. Вартість предмету іпотеки
визначена договорами іпотеки.

Суд першої інстанції, посилаючись на
ст.ст. 11, 33 Закону України "Про іпотеку",
ст.31 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника", зазначив,
що заставодержатель може задовольнити
свої вимоги за рахунок майнового
поручителя шляхом заявлення до такого
боржника грошових вимог, визнав вимоги
ПАТ "ВіЕйБі Банк" у розмірі 2880261,34 грн.
конкурсними, які виникли на підставі
укладених між ВАТ "ВіЕйБі Банк" та ПАТ
"Будшляхмаш" іпотечних договорів та
включив їх до реєстру вимог кредиторів
як конкурсні вимоги банку, що
суперечить ч.6 ст.14 Закону.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині визнання вимог ПАТ "ВіЕйБі
Банк" у розмірі 2880261,34 грн., встановив,
що вимоги банку у розмірі 2880261,34 грн.
забезпечені нерухомим майном ПАТ
"Будшляхмаш", а, отже, не мають статусу
конкурсних вимог кредиторів і не
підлягають включенню до реєстру вимог
кредиторів як конкурсні вимоги.

Згідно з ч.1 ст.11128 ГПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Відповідно до висновків Верховного
Суду України, викладених у постанові
№25/5005/6641/2012 від 03.06.2014, норми Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не обмежують
право банку звернутися з грошовими
вимогами до майнового поручителя, якщо
основний боржник не сплатив борг.
Забезпечені іпотекою вимоги банку є
грошовими та такими, що забезпечені
заставою майна боржника. Якщо боржник
не виконав основного зобов'язання,
грошові вимоги Банку, забезпечені
заставою майна відповідно до ч.6 ст.14
Закону включаються до реєстру
кредиторів окремо і задовольняються в
першу чергу за рахунок предмета
іпотеки переважно перед іншими
особами.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана
постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014
відповідає матеріалам справи, чинному
законодавству, тому підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014 у
справі №920/137/13-г залишити без змін.

Головуючий
О.С. Удовиченко

Судді
П.К. Міщенко

В.Ю. Поліщук