ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 рокуСправа № 912/1420/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Глушкова М.С.
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: приватного підприємства
"Донмед", м. Донецьк

до відповідача: комунального закладу
"Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер", м. Кіровоград

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Головного
управління державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області та Міністерства фінансів
України

про стягнення 121741,50 грн.

Представники сторін:

від позивача - Кропліс К.М., довіреність
від 14.04.2014 року;

від відповідача - Криворог В.А.,
довіреність від 20.05.2014 року;

від 3-ї особи (ГУ ДКСУ) - Прохоренко Т.В.,
довіреність № 15-5/33-177 від 08.01.2014 року;

від 3-ї особи (МФУ) - участі не брали.

Приватне підприємство "Донмед" (далі -
ПП "Донмед") звернулося до
господарського суду Кіровоградської
області з позовною заявою, в якій
просило стягнути з комунального
закладу "Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер" (далі -
комунальний заклад) 99200,00 грн. боргу за
товар, поставлений по договору № 157/1
від 19.10.2012 року (далі - договір), 2400,64 грн.
інфляційних втрат, 3807,65 грн. 3% річних,
13496,64 грн. пені, з покладенням на
відповідача витрат по сплаті судового
збору.

Позов мотивовано неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№ 157/1 від 19.10.2012 року щодо оплати
поставленого ПП "Донмед" медичного
обладнання.

Ухвалою господарського суду від 07.05.2014
року позов прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі та від
сторін витребувано необхідні для
розгляду справи докази.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2014
року розгляд справи відкладався, до
участі у справі у якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
залучено Головне управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області та
Міністерство фінансів України та
продовжено строк вирішення спору на 15
днів.

02.07.2014 року господарському суду
позивачем подано заяву про збільшення
розміру позовних вимог, відповідно до
змісту якої ПП "Донмед" просить
стягнути з відповідача 99200,00 грн. боргу
за товар, поставлений по договору № 157/1
від 19.10.2012 року (далі - договір), 10173,60 грн.
інфляційних втрат, 4484,38 грн. 3% річних,
7343,52 грн. пені, з покладенням на
відповідача витрат по сплаті судового
збору.

З врахуванням положень ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, заява позивача про збільшення
розміру позовних вимог прийнята
господарським судом до розгляду та
подальший розгляд справи
відбуватиметься з врахуванням
вказаної заяви.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги, з врахуванням
заяви про збільшення, підтримав в
повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов, у
якому просив у задоволенні вимог
заявника до нього як неналежного
відповідача відмовити повністю,
посилаючись на те, що:

за умов п. 4.3 договору оплата за товар
здійснюється покупцем залежно від
реального фінансування видатків,
згідно затверджених кошторисних
призначень, однак 28.12.2012 року отримано
повідомлення про повернення
фінансування, для одержання якого
комунальним закладом вжито всіх
належних заходів, та із вказаної дати
сума 503000,00 грн. (у т. ч. 99200,00 грн. для
оплати позивачу) рахується як
кредиторська заборгованість
державного бюджету;

жодної провини відповідача немає, а
відповідачем у справі має бути держава
в особі Міністерства фінансів України,
оскільки договір передбачав
здійснення оплати за рахунок коштів,
отриманих як субвенція з державного
бюджету на придбання медичного
обладнання;

відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166
Цивільного кодексу України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоди
завдано не з її вини;

враховуючи вчасне виконання всіх
покладених на відповідача обов'язків
щодо проведення вчасного розрахунку,
вбачається відсутність його вини у
затримці отримання коштів позивачем.

В судовому засіданні 22.05.2014 року
представником відповідача подано
клопотання, в якому комунальний заклад
просив зменшити суму штрафних санкцій,
у зв'язку з вкрай обмеженими обсягами
бюджетних асигнувань на 2014 року та
скрутним фінансовим становищем
закладу (а.с.101).

В письмових поясненнях відповідача від
01.07.2014 року № 736, що надішли до
господарського суду 03.07.2014 року
(а.с.164-167), комунальним закладом
заявлено клопотання про застосування
строків позовної давності щодо
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач в своїх додаткових поясненнях
від 08.07.2014 року проти клопотання
відповідача про застосування строків
позовної давності щодо стягнення
неустойки заперечив, зазначивши про те,
що строк позовної давності щодо
стягнення пені ще не пройшов.

Головне управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області надало до суду
письмові пояснення у справі відповідно
до яких протягом 2013-2014 років, у зв'язку з
відсутністю відповідної програми
державного бюджету, асигнування щодо
оплати, зокрема, суми 503000,00 грн. (у т. ч.
99200,00 грн. для оплати позивачу), яка
рахується як кредиторська
заборгованість державного бюджету, не
відкривались. Таким чином, у
розпорядника бюджетних коштів
відсутні повноваження для подання до
органу Казначейства відповідних
зобов'язань для перереєстрації
вказаної заборгованості.

Міністерство фінансів України не
забезпечило явку свого повноважного
представника в судове засідання,
витребуваних ухвалою від 22.05.2014 року
документів до суду не надало, хоча
належним чином повідомлено про дату,
час та місце розгляду справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 0123090 2 від 23.05.2014 року
(а.с.117).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд

В С Т А Н О В
И В:

Сторонами укладено договір № 157/1 від
19.10.2012 року, за умовами якого ПП "Донмед"
(продавець) зобов'язалося поставити
покупцю (комунальний заклад) товар
протягом жовтня-листопада 2012 року, а
покупець зобов'язався прийняти та
оплатити меблі медичні (стіл
операційний м. ОМ-2М) - 1 од., на суму 92000,00
грн. (без ПДВ); зобов'язання продавця
щодо поставки товару вважаються
виконаними у повному обсязі з моменту
передачі товару у власність покупця за
адресою останнього.

Договір підписано повноважними
представниками сторін та скріплено
печатками підприємств.

Названий договір за своєю правовою
природою є договором поставки.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст.ст. 655, 692 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

На виконання умов договору позивач
виставив відповідачу рахунок-фактуру
на оплату товару № ДО-0000762 від 12.12.2012
року (а.с.18) та по видатковій накладній
№ДО-0000873 від 12.12.2012 року, акту
прийому-передачі від 12.12.2012 року (а.с.19-20)
ПП "Донмед" передав, а відповідач
отримав стіл операційний м. ОМ-2М на
загальну суму 92000,00 грн.

ПП "Донмед" належним чином виконало
зобов'язання по поставці обумовленого
договором товару, що не заперечується
комунальним закладом.

У п. 4.2 договору сторони узгодили, що
оплата здійснюється покупцем протягом
семи робочих днів після поставки
товару; у разі затримки бюджетного
фінансування розрахунок за надані
товари здійснюється протягом 3-х
банківських днів з дня отримання
покупцем бюджетного призначення на
фінансування закупівлі на свій
реєстраційний рахунок.

За ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін);
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка має неминуче настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

У договорі встановлений конкретний
термін оплати покупцем отриманого від
продавця товару - протягом семи робочих
днів після його поставки.

Відповідач не довів іншого строку, в
який він зобов'язаний оплатити
вартість отриманого товару, як і стоку
(терміну) настання події, яка має
неминуче настати, та з якої
зобов'язання підлягає виконанню,
посилаючись на затримку бюджетного
фінансування.

Виходячи з норм ст. 617 Цивільного
кодексу України, відсутність у
боржника необхідних коштів не є
підставою для звільнення його від
відповідальності за порушення
зобов'язання. Як встановлено ч. 1 ст. 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Статтею 1 Цивільного кодексу України
визначено, що однією з ознак майнових
відносин є юридична рівність їх
учасників, тому самі лише обставини,
пов'язані з фінансуванням контрагента
з Державного бюджету України, не
змінюють зобов'язальних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 року № 11/446 та в рішенні
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.2005 року.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами, як передбачено ст. 629
Цивільного кодексу України.
Комунальний заклад зобов'язаний був
здійснити оплату за поставлений товар
протягом семи робочих днів після його
поставки. Ні Головне управління
державної казначейської служби
України у Кіровоградській області, ні
Міністерство фінансів України не є
зобов'язаною стороною у
правовідносинах сторін, тому
відповідно не несуть разом або окремо
кожний відповідальності за
невиконання зобов'язань покупцем у
вигляді стягнень, щодо яких
пред'явлений позов.

Комунальний заклад є належним
відповідачем за позовом ПП "Донмед".

Згідно з ст. 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Зобов'язання комунального закладу
сплатити ціну отриманого товару по
видатковій накладній № ДО-0000873 від
12.12.2012 року виникло 24.12.2012 року, однак
вказане зобов'язання відповідачем не
виконано, оплата поставленого товару
здійснена не була. Таким чином,
враховуючи ненадання на час розгляду
справи відповідачем до суду доказів
оплати суми основного боргу в розмірі
92000,00 грн., господарський суд вважає, що
вимоги позивача в цій частині є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

ПП "Донмед" заявлено до стягнення з
відповідача, з врахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
10173,60 грн. інфляційних втрат та 4484,38 грн.
3% річних, розрахунок яких міститься в
матеріалах справи (а.с.157).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи положення договору №157/1
(зокрема п. 4.2. договору) та норми
чинного законодавства, початком строку
нарахування 3% річник та інфляційних
втрат по зобов'язанням відповідача
щодо оплати поставленого медичного
обладнання є 24.12.2012 року. Так, позивачем
правильно визначено строк нарахування
вказаних стягнень, а розрахунок таких
стягнень відповідає умовам договору та
нормам чинного законодавства.

У зв'язку з викладеним, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 3%
річних за період з 24.12.2012 року по 27.06.2014
року в розмірі 4484,38 грн. та інфляційні
втрати за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014
року в розмірі 10713,60 грн.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача пеню в розмірі
7343,52 грн.

Сторонами в пункті 7.5. договору
передбачено, що у разі несвоєчасної
оплати товару, що проведена з вини
покупця, покупець сплачує продавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми недоплати за кожен
день затримки.

Згідно розрахунку позивача (а.с.157) сума
пені в розмірі 7343,52 грн. нарахована
відповідачу за період з 24.12.2012 року по
24.06.2013 року, що відповідає п. 4.2. договору
та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України.

Комунальний заклад просить
застосувати позовну давність щодо
стягнення з останнього суми неустойки.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є відповідно до ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України підставою
для відмови у позові.

Пункт 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу
України встановлює спеціальну позовну
давність до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) в один рік.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу
України).

За вимогами ч. 3 ст. 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідно до частин 4, 5 статті 267
Цивільного кодексу України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Згідно пункту 4.3. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" якщо відповідно до чинного
законодавства або договору неустойка
(пеня) підлягає стягненню за кожний
день прострочення виконання
зобов'язання, позовну давність
необхідно обчислювати щодо кожного дня
окремо за попередній рік до дня подання
позову, якщо інший період не
встановлено законом або угодою сторін.

Також, суд враховує положення частини 4
статті 51 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якої днем подання позову
слід вважати дату поштового штемпеля
підприємства зв'язку, через яке
надсилається позовна заява (а в разі
подання її безпосередньо до
господарського суду - дату реєстрації
цієї заяви в канцелярії суду).

До господарського суду
Кіровоградської області з позовом у
даній справі ПП "Донмед" звернулось
29.04.2014 року згідно поштового штемпелю
на конверті (а.с.46), тоді як пеню позивач
просить стягнути за період, що
перевищує річний строк позовної
давності.

Позивачем не наведено суду поважності
причин пропуску строку позовної
давності, а з матеріалів справи
господарський суд таких причин не
встановив.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
враховуючи наявність у позивача права
стягнути пеню, що передбачено умовами
договору та нормами законодавства, про
які зазначено вище і підтвердження
такого права матеріалами справи, з
огляду на подання відповідачем
клопотання про застосування строку
позовної давності, господарський суд
дійшов висновку про наявність підстав
для стягнення з відповідача пені,
нарахованої в межах розрахунку
позивача, за період з 29.04.2013 року по
24.06.2013 року, яка складає 2943,39 грн.

Статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарському суду надано право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Суд також враховує положення підпункту
3.17.4. пункту 3.17 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені, заявленої до стягнення з
відповідача, господарський суд
враховує, що комунальний заклад до
початку проведення процедури
відкритих торгів щодо закупівлі товару
за державні кошти 04.07.2012 року
відповідно до чинного на таку дату
Закону України "Про здійснення
державних закупівель" внесло та
зареєструвало зміни до річного розпису
бюджету (кошторису на 2012 рік (по
спеціальному фонду). 06.07.2012 року
зареєстровано та взято на облік
довідку № 24-2-а від 04.07.2012 року про
надходження 6 817 000,00 грн. За
результатами проведеного тендеру
19.10.2012 року укладений та 26.10.2012 року
зареєстрований договір № 157/1 від 19.10.2012
року, зареєстровано і внесено до
реєстру бюджетних розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів
бюджетне зобов'язання на суму 92000,00 грн.
При отриманні від ПП "Донмед" медичного
обладнання вжито заходів щодо
реєстрації такого факту та
підтвердження реєстрації оплати
згідно з "Порядком реєстрації та обліку
бюджетних зобов'язань. За доводами
відповідача 28.12.2012 року ним отримано
повідомлення про повернення
фінансування, і з цієї дати
обліковується кредиторська
заборгованість, зокрема ПП "Донмед" на
суму 92000,00 грн. Відповідачем вживалися
всі необхідні та можливі заходи щодо
виконання зобов'язань по договору.

Отже, за викладених обставин,
враховуючи також клопотання
відповідача про зменшення розміру
штрафних санкцій, відсутність
обґрунтованого заперечення на таке
клопотання іншої сторони,
господарський суд вважає, що даний
випадок є винятковим та зменшує розмір
пені, що підлягає стягненню з
відповідача до 1000,00 грн.

Враховуючи викладене, господарський
суд дійшов висновку, що позов ПП
"Донмед" підлягає частковому
задоволенню в частині стягнення з
відповідача 92000,00 грн. основного боргу,
1000,00 грн. пені, 4484,38 грн. 3% річних та 10713,60
грн. інфляційних втрат.

Доводи відповідача із посиланням на ч. 2
ст. 1166 Цивільного кодексу України,
визнані господарським судом
безпідставними, оскільки
відшкодування шкоди не є предметом
розгляду спору у даній справі.

Доводи комунального закладу про те, що
він не відповідає по зобов'язаннях за
договором № 157/1 від 19.10.2012 року
спростовуються умовами розділу VIII
договору, в якому сторони узгодили
звільнення відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань внаслідок обставин
непереборної сили. Події, внаслідок
яких товар отриманий по Договору не
оплачений, не є обставинами
непереборної сили.

На підставі ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

У засіданні 08.07.2014 року господарським
судом оголошено вступну і резолютивну
частини рішення.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 82, 83, 84,
85, 87, 116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального закладу
"Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер" (25011, м.
Кіровоград, вул. Ялтинська, 1;
ідентифікаційний код 01994959) на користь
приватного підприємства "Донмед" (83016, м.
Донецьк, вул. Ветеринарна, 14;
ідентифікаційний код 36935207) 115397,98 грн.
заборгованості, з яких: 99200,00 грн.
основний борг, 1000,00 грн. пеня , 4484,38 грн. 3%
річних та 10713,60 грн. інфляційні втрати, а
також 2346,83 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Засвідчений належним чином примірник
рішення направити Міністерству
фінансів України за адресою: 01008, м.
Київ, вул. М. Грушевського, 12/2.

Повне рішення складено 14.07.2014 року.

Суддя
М.С. Глушков