ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р.
Справа № 911/825/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Рябцевої О.О.,
розглянувши матеріали справи

за позовом заступника прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі Державної екологічної
інспекції України, м. Київ

до публічного акціонерного
товариства «Саливонківський цукровий
завод», Київська обл., Васильківський
р-н, смт. Гребінки

про стягнення 23479948,25 грн.

за участю представників

від прокуратури: Лугін А.Ю. (посв. № 025731
від 18.04.2014 р.);

від позивача: Тараненко В.М. (дов. № 5-17-128
від 04.02.2014 р.);

від відповідача: Мартиновський О.В.
(дов. від 26.12.2012 р.);

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області звернувся заступник прокурора
Київської області (далі - прокурор) з
позовом в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції
України (далі - позивач) до публічного
акціонерного товариства
«Саливонківський цукровий завод» (далі
- відповідач) про стягнення 23479948,25 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
посилається на те, що Державною
екологічною інспекцією України у
період з 29 жовтня по 01 листопада 2012 р.
було проведено планову перевірку
природоохоронної діяльності ПАТ
«Саливонківський цукровий завод», в
ході якої було встановлено, що 10.09.2012 р.
найменування відповідача було змінено
з ВАТ «Саливонківський цукровий завод»
на ПАТ «Саливонківський цукровий
завод», про що внесено відповідні
відомості до ЄДРПОУ, що згідно з ч. 8 ст.
4-1 Закону України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності» є підставою для
переоформлення документа дозвільного
характеру. Однак, ПАТ «Саливонківський
цукровий завод» дозвіл на
спецводокористування № 295/13 від 15.11.2011
р. в порушення вимог ст. 44 Водного
кодексу України та ч. 8 ст. 4-1 Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» не
переоформило, в зв'язку з чим Державною
екологічною інспекцією України
нараховано відповідачу збитки за
самовільне здійснення забору води з
поверхневого джерела водопостачання р.
Протока в розмірі 23479948,25 грн. на
підставі Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 389 від
20.07.2009 р. Вказані обставини
підтверджуються актом перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства від 29 жовтня - 01
листопада 2012 р., складеним Державною
екологічною інспекцією України. На
підставі викладеного, прокурор просить
суд стягнути з відповідача в дохід
державного бюджету 23479948,25 грн. завданих
збитків, посилаючись на ст. 111 Водного
кодексу України.

Також, у позовній заяві прокурор
вказує, що згідно з ст. 19 Водного
кодексу України державний контроль за
використанням і охороною вод та
відтворенням водних ресурсів
здійснюється Кабінетом Міністрів
України, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, іншими державними органами
відповідно до законодавства України.
Відповідно до п. 1 Положення про
Державну екологічну інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України № 454/2011 від 13.04.2011 р., Державна
екологічна інспекція України
(Держекоінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра екології та
природних ресурсів України.
Держекоінспекція України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для забезпечення
реалізації державної політики із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Таким чином, за твердженням прокурора,
несплата ПАТ «Саливонківський
цукровий завод» збитків, заподіяних
державі внаслідок самовільного
використання водних ресурсів,
призводить до ненадходження коштів до
державного бюджету, необхідних для
реалізації державної політики у сфері
охорони навколишнього природного
середовища, чим порушуються інтереси
держави у вказаній сфері.

31.03.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшов відзив, в якому відповідач
просить суд відмовити заступнику
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції України у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 15.04.2014 р. зупинено
провадження у справі № 911/825/14 за
позовом заступника прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі Державної екологічної
інспекції України до публічного
акціонерного товариства
«Саливонківський цукровий завод» про
стягнення 23479948,25 грн. до вирішення
окружним адміністративним судом міста
Києва справи № 826/4249/14 за позовом ПАТ
«Саливонківський цукровий завод» до
Державної екологічної інспекції
України про визнання дій
протиправними, визнання протиправним
та скасування акта.

30.05.2014 р. до господарського суду
Київської області від позивача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому він позов заступника прокурора
Київської області підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 02.06.2014 р. поновлено
провадження у справі № 911/825/14, оскільки
ухвалою окружного адміністративного
суду м. Києва від 20.05.2014 р. у справі №
826/4249/14 адміністративний позов ПАТ
«Саливонківський цукровий завод» було
залишено без розгляду; розгляд справи
призначено на 19.06.2014 р.

11.06.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшли додаткові пояснення, в яких
він зазначив, що складений позивачем
акт перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
29.10.2012 р. - 01.11.2012 р. не має сили доказу, у
зв'язку з наявною у законах України
забороною здійснювати державний
контроль відносно відповідача.
Відповідач посилається на те, що на
момент складання акта перевірки від
29.10.2012 р. - 01.11.2012 р. був відсутній та
законодавчо не встановлений перелік
питань для здійснення планових заходів
державного нагляду (контролю), який міг
би бути застосований щодо ПАТ
«Саливонківський цукровий завод», а
тому відповідач вважається суб'єктом
господарювання з незначним ступенем
ризику та підлягає державному нагляду
(контролю) не частіше одного разу на
п'ять років, що передбачено ч. 3 ст. 22
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». При цьому,
актом перевірки дотримання
природоохоронного законодавства від
23-29 вересня 2011 р. підтверджується факт
здійснення в 2011 р. державного нагляду
(контролю) щодо ВАТ «Саливонківський
цукровий завод». Також, відповідач
посилається на те, що на дату
проведення перевірки та складання акта
від 29.10.2012 р. - 01.11.2012 р. законодавством
України не були визначені форми
направлення на проведення перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, повідомлення про
проведення планової перевірки та акта
перевірки Державної екологічної
інспекції України, оскільки Порядок
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затверджений наказом
Міністерства охорони навколишнього
середовища України № 464 від 10.09.2008 р.,
поширював свою дію на державних
інспекторів з охорони навколишнього
природного середовища Державної
екологічної інспекції, яка була
ліквідована постановою Кабінету
Міністрів України № 346 від 28.03.2011 р. «Про
ліквідацію урядових органів». При
цьому, як зазначив відповідач,
Положенням про Державну екологічну
інспекцію України, затвердженим Указом
Президента України № 454/2011 р. від 13.04.2011
р., не передбачено, що Державна
екологічна інспекція України є
правонаступником Державної
екологічної інспекції. Крім того,
відповідач зазначив, що оскільки акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
29.10.2012 р. - 01.11.2012 р. складено без належних
та достатніх правових підстав, то він
не є належним доказом результату
державного контролю за додержання
відповідачем вимог природоохоронного
законодавства, в зв'язку з чим у
позивача відсутні підстави для
застосування Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 389 від
20.07.2009 р.

10.07.2014 р. до господарського суду
Київської області від позивача
надійшли заперечення на додаткові
пояснення відповідача, в яких позивач
зазначив, що твердження відповідача
про відсутність встановленого
переліку питань для здійснення
планових заходів державного нагляду
(контролю) спростовуються тим, що
відповідно до п. 4.2. Порядку організації
та проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього середовища
України № 464 від 10.09.2008 р., під час
підготовки до перевірки державний
інспектор, якому доручено її
здійснення, зобов'язаний визначити
перелік питань, які мають бути
перевірені під час перевірки. Тобто, за
твердженням позивача, перелік питань,
які мають бути перевірені, державний
інспектор може визначити як в усній,
так і в письмовій формах. При цьому,
позивач зазначив, що виходячи зі змісту
Положення про Державну екологічну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України № 454/2011 р. від
13.04.2011 р., та Указу Президента України №
1085/2010 від 09.12.2010 р. Державна екологічна
інспекція України є правонаступником
Державної екологічної інспекції,
оскільки утворена шляхом
реорганізації останньої. Таким чином,
як зазначив позивач, на час здійснення
планового заходу щодо перевірки
додержання суб'єктом господарювання
вимог природоохоронного законодавства
державні інспектори з охорони
навколишнього природного середовища
Державної екологічної інспекції
України керувалися Порядком, в зв'язку
з чим твердження відповідача про
відсутність визначеної законодавством
форми направлення на проведення
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
повідомлення про проведення планової
перевірки та акта перевірки Державної
екологічної інспекції України, є
необґрунтованими.

Представник позивача у судових
засіданнях 19.06.2014 р. та 15.07.2014 р. позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві.

Представник відповідача у судових
засіданнях 19.06.2014 р. та 15.07.2014 р. проти
позову заперечував з підстав,
викладених у додаткових поясненнях.

Прокурор у судових засіданнях 19.06.2014 р.
та 15.07.2014 р. позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
прокурора, представників позивача та
відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним інспектором України з
охорони навколишнього природного
середовища Бужак І.В. та державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Київської
області Кронжком Р.О. згідно з наказом
Державної екологічної інспекції
України № 201 від 24.10.2012 р. було
проведено планову перевірку
додержання вимог природоохоронного
законодавства при здійсненні
господарської діяльності ПАТ
«Саливонківський цукровий завод».

За результатами перевірки Державною
екологічною інспекцією України було
складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
з 29 жовтня по 01 листопада 2012 р.,
відповідно до якого встановлено, що
водопостачання та водовідведення ВАТ
«Саливонківський цукровий завод»
здійснюється на підставі дозволу на
спеціальне водокористування № 295/13 від
15.11.2011 р. терміном дії з 01.01.2012 р. до 01.01.2013
р. Враховуючи те, що протоколом № 25/07/12
загальних зборів ВАТ «Саливонківський
цукровий завод» 25.07.2012 р. було вирішено
в силу Закону України «Про акціонерні
товариства» товариство визнати за
типом ПАТ «Саливонківський цукровий
завод», то, як зазначено в акті,
відповідно до п. 8 ст. 4-1 Закону України
«Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності»
вищевказаний дозвіл необхідно
переоформити на ПАТ «Саливонківський
цукровий завод». Таким чином, у ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»
відсутній дозвіл на спеціальне
водокористування, що є порушенням ст. 44
Водного кодексу України.

Крім того, у вказаному акті зазначено,
що відповідно до довідки ПАТ
«Саливонківський цукровий завод» № 272
від 01.11.2012 р. підприємством з 10.09.2012 р. по
31.10.2012 р. забрано з поверхневого джерела
водопостачання (р. Протока) - 822415 м.куб.

На підставі акта перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
з 29 жовтня по 01 листопада 2012 р. та
довідки ПАТ «Саливонківський цукровий
завод» № 272 від 01.11.2012 р. з посиланням на
Методику розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затверджену наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 389 від
20.07.2009 р., державним інспектором України
з охорони навколишнього природного
середовища Бужак І.В. та старшим
державним інспектором України з
охорони навколишнього природного
середовища Кисіль Н.П. було здійснено
розрахунок розмірів відшкодування
збитків, обумовлених самовільним
водокористуванням при відсутності
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування) ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»,
відповідно до якого сума завданих
державі за період з 10.09.2012 р. по 31.10.2012 р.
збитків становить 23479948,25 грн., які
прокурор на підставі ст. ст. 44, 111
Водного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 44 Водного кодексу
України здійснення спеціального
водокористування можливе лише за
наявності відповідного дозволу.

Частиною 1 ст. 48 Водного кодексу
України встановлено, що спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу. У
дозволі на спеціальне
водокористування встановлюються ліміт
забору води, ліміт використання води та
ліміт скидання забруднюючих речовин.
Спеціальне водокористування є платним
(ст. 49 Водного кодексу України).

Як встановлено господарським судом,
водопостачання та водовідведення ВАТ
«Саливонківський цукровий завод»
здійснювалося на підставі дозволу на
спеціальне водокористування № 295/13 від
15.11.2011 р. терміном дії з 01.01.2012 р. до
01.01.2013 р.

10.09.2012 р. на підставі рішення загальних
зборів ВАТ «Саливонківський цукровий
завод», оформленого протоколом № 25/07/12
від 25.07.2012 р., відкрите акціонерне
товариство «Саливонківський цукровий
завод» змінило найменування на
публічне акціонерне товариство
«Саливонківський цукровий завод», що
підтверджується датою державної
реєстрації змін на статуті відповідача
та довідкою з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України № 642550 від 11.09.2012 р.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 8 ст. 4-1 Закону
України № 2806-IV від 06.09.2005 р. «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» підставами
для переоформлення документа
дозвільного характеру є, зокрема зміна
найменування суб'єкта господарювання -
юридичної особи або прізвища, імені, по
батькові фізичної особи - підприємця.

Абзацом 5 ч. 8 ст. 4-1 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» (в редакції,
що діяла на момент зміни найменування
відповідача) встановлено, що у разі
виникнення підстав для переоформлення
документа дозвільного характеру
суб'єкт господарювання зобов'язаний
протягом п'яти робочих днів з дня
настання таких підстав подати
дозвільному органу або державному
адміністратору заяву про
переоформлення документа дозвільного
характеру разом з документом
дозвільного характеру, що підлягає
переоформленню, і відповідний
документ, що підтверджує зазначені
зміни (виписка з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців).

Відповідно до абз. 11 ч. 8 ст. 4-1 Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» (в редакції,
що діяла на момент зміни найменування
відповідача) не переоформлений в
установлений строк документ
дозвільного характеру є недійсним.

Таким чином, враховуючи те, що
відповідачем не було здійснено дій з
переоформлення дозволу на спеціальне
водокористування № 295/13 від 15.11.2011 р., то
відповідно до абз. 11 ч. 8 ст. 4-1 Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» вказаний
дозвіл втратив чинність після спливу
строку для його переоформлення, тобто
після п'яти робочих днів з дня настання
підстав для його переоформлення.

Водночас, як вбачається з акта від
29.10.2012 р. - 01.11.2012 р., під час перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства ПАТ «Саливонківський
цукровий завод» державними
інспекторами України з охорони
навколишнього природного середовища
Державної екологічної інспекції
України встановлено самовільне
використання водних ресурсів при
відсутності дозволу на спеціальне
водокористування за період з 10.09.2012 р.
(дати реєстрації змін найменування
відповідача) по 31.10.2012 р.

Тобто, під час перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ПАТ «Саливонківський цукровий завод»
державними інспекторами неправильно
визначено період самовільного
використання відповідачем водних
ресурсів, оскільки до зазначеного в
акті перевірки періоду, всупереч
приписам абз. 11 ч. 8 ст. 4-1 Закону України
«Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», входять
дні, коли спеціальне водокористування
здійснювалось відповідачем на
підставі ще чинного дозволу на
спеціальне водокористування № 295/13 від
15.11.2011 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 1.4. Порядку організації
та проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього середовища
України № 464 від 10.09.2008 р., акт перевірки
- документ, який фіксує факт проведення
планових, позапланових перевірок
суб'єктів господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог законодавства у сфері
охорони навколишнього природного
середовища та його дотримання.

Згідно з абз. 2 п. 2.5. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» належністю доказів є
спроможність відповідних фактичних
даних містити інформацію стосовно
обставин, які входять до предмета
доказування з даної справи.

Враховуючи те, що в акті від 29.10.2012 р. -
01.11.2012 р. державними інспекторами
України з охорони навколишнього
природного середовища Державної
екологічної інспекції України
неправильно визначено період
самовільного використання
відповідачем водних ресурсів при
відсутності дозволу на спеціальне
водокористування, господарський суд
дійшов висновку, що вказаний акт не є
належним доказом в розумінні ст.ст. 32, 34
ГПК України та не може підтверджувати
факт порушення відповідачем водного
законодавства, а саме самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозволу на спеціальне
водокористування в період з 10.09.2012 р. по
31.10.2012 р.

При цьому, оскільки державними
інспекторами під час перевірки
дотримання відповідачем вимог
природоохоронного законодавства було
неправильно визначено період
самовільного використання водних
ресурсів при відсутності дозволу на
спеціальне водокористування,
позивачем невірно застосовано
Методику розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів.

Відповідно до ч. 1, п. «з» ч. 2 ст. 68 Закону
України № 1264-XII від 25.06.1991 р. «Про
охорону навколишнього природного
середовища» порушення законодавства
України про охорону навколишнього
природного середовища тягне за собою
встановлену цим Законом та іншим
законодавством України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Відповідальність за порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
несуть особи, винні у самовільному
спеціальному використанні природних
ресурсів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 111 Водного
кодексу України підприємства,
установи, організації і громадяни
України, а також іноземні юридичні і
фізичні особи та особи без
громадянства зобов'язані відшкодувати
збитки, завдані ними внаслідок
порушень водного законодавства, в
розмірах і порядку, встановлених
законодавством України.

Згідно з п. 1.2. Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 389 від
20.07.2009 р. зі змінами, внесеними згідно з
наказами Міністерства екології та
природних ресурсів № 220 від 30.06.2011 р. та
№ 320 від 15.06.2012 р., (далі - Методика) ця
Методика встановлює порядок
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, у разі, зокрема, самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)).

Відповідно до п. 9.2. Методики фактичний
об'єм води, що використана самовільно
без дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування та/або
спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води)), визначається
на основі даних: первинної
документації, статистичної звітності,
ліміту забору та використання води,
індивідуальних норм водоспоживання та
водовідведення або довідки суб'єкта
господарювання за підписом
керівництва, завіреної печаткою.

Як вбачається з акта перевірки від
29.10.2012 р. - 01.11.2012 р. та розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
обумовлених самовільним
водокористуванням при відсутності
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування) ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»,
фактичний об'єм води, що використана
самовільно без дозвільних документів
визначено позивачем на підставі
довідки ПАТ «Саливонківський цукровий
завод» № 272 від 01.11.2012 р., відповідно до
якої в період з 10.09.2012 р. (дати зміни
найменування відповідача) по 31.10.2012 р.
відповідачем було забрано з джерел
водопостачання 822415 куб.м. води.

Отже, розрахунок розмірів
відшкодування збитків, обумовлених
самовільним водокористуванням при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування) ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»,
здійснено позивачем за період з 10.09.2012
р. по 31.10.2012 р. з порушенням Методики,
оскільки відповідно до п. 1.2., 9.2.
Методики розрахунок розмірів
відшкодування збитків, обумовлених
самовільним водокористуванням при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування), здійснюється
виключно за період самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування).

З огляду на вищевикладене, прокурором у
встановленому законом порядку не
доведено належними та допустимими
доказами факт використання
відповідачем в період з 10.09.2012 р. по
31.10.2012 р. водних ресурсів при
відсутності дозволу на спеціальне
водокористування та завдання державі
збитків у сумі 23479948,25 грн., обумовлених
самовільним водокористуванням при
відсутності дозволу на спеціальне
водокористування.

Крім того, господарським судом
встановлено, що сама перевірка
дотримання вимог природоохоронного
законодавства ПАТ «Саливонківський
цукровий завод» Державною екологічною
інспекцією України у період з 29.10.2012 р.
по 01.11.2012 р. була проведена з порушенням
норм чинного законодавства України, з
огляду на наступне.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України № 877-V
від 05.04.2007 р. «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (преамбула
Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» державний нагляд
(контроль) здійснюється за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання або його
відокремлених підрозділів, або у
приміщенні органу державного нагляду
(контролю) у випадках, передбачених
законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» планові заходи
здійснюються відповідно до річних або
квартальних планів, які затверджуються
органом державного нагляду (контролю)
до 1 грудня року, що передує плановому,
або до 25 числа останнього місяця
кварталу, що передує плановому.

Орган державного нагляду (контролю)
визначає у віднесеній до його відання
сфері критерії, за якими оцінюється
ступінь ризику від здійснення
господарської діяльності. З
урахуванням значення прийнятного
ризику всі суб'єкти господарювання, що
підлягають нагляду (контролю),
відносяться до одного з трьох ступенів
ризику: з високим, середнім та
незначним. Залежно від ступеня ризику
органом державного нагляду (контролю)
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю). Критерії, за якими
оцінюється ступінь ризику від
здійснення господарської діяльності і
періодичність проведення планових
заходів, затверджуються Кабінетом
Міністрів України за поданням органу
державного нагляду (контролю).

Залежно від ступеня ризику органом
державного нагляду (контролю)
визначаються переліки питань для
здійснення планових заходів, які
затверджуються його наказом. У межах
переліку питань кожен орган державного
нагляду (контролю) залежно від цілей
заходу має визначити ті питання, щодо
яких буде здійснюватися державний
нагляд (контроль).

Відповідно до пункту 3 статті 22 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (в редакції
Закону від 01.07.2010 р.), якщо не
затверджені критерії розподілу
суб'єктів господарювання за ступенями
ризику їх господарської діяльності,
періодичність проведення планових
заходів та перелік питань для їх
здійснення, то такі суб'єкти
господарювання вважаються суб'єктами
господарювання з незначним ступенем
ризику та підлягають державному
нагляду (контролю) не частіше одного
разу на п'ять років.

На момент проведення планової
перевірки додержання вимог
природоохоронного законодавства при
здійсненні господарської діяльності
ПАТ «Саливонківський цукровий завод»
та складання акта перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
від 29.10.2012 р. - 01.11.2012 р. критерії
розподілу суб'єктів господарювання за
ступенями ризику їх господарської
діяльності визначались відповідно до
Переліку видів діяльності та об'єктів,
що становлять підвищену екологічну
небезпеку, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 554 від
27.07.1995 р., та Критеріїв розподілу
суб'єктів господарювання за ступенем
ризику їх господарської діяльності для
навколишнього природного середовища
та періодичності здійснення заходів
державного нагляду (контролю),
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 212 від 19.03.2008 р.

При цьому, на момент проведення
планової перевірки додержання вимог
природоохоронного законодавства при
здійсненні господарської діяльності
ПАТ «Саливонківський цукровий завод»,
органом державного нагляду (контролю) у
сфері охорони навколишнього
природного середовища, раціонального
використання, відтворення і охорони
природних ресурсів не було визначено
та затверджено відповідним наказом
перелік питань для здійснення планових
заходів щодо перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
залежно від ступеня ризику суб'єктів
господарської діяльності.

Твердження позивача про те, що пунктом
4.2. Порядку організації та проведення
перевірок суб'єктів господарювання
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього середовища
України № 464 від 10.09.2008 р., який визначає
процедуру проведення перевірок з
питань здійснення державного контролю
у сфері охорони навколишнього
природного середовища та оформлення їх
результатів, передбачено, що під час
підготовки до перевірки державний
інспектор, якому доручено її
здійснення, зобов'язаний визначити
перелік питань, які мають бути
перевірені під час перевірки, не
приймаються судом до уваги, оскільки
відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» визначення
переліку питань для здійснення
планових заходів та його затвердження
відповідним наказом віднесено до
повноважень органу державного нагляду
(контролю), а не державного інспектора,
якому доручено здійснення відповідної
перевірки.

Крім того, визначення органом
державного нагляду (контролю) переліку
питань для здійснення планових заходів
в розумінні абз. 5 ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» передбачає
їх чітке закріплення в підзаконному
нормативно-правовому акті, в даному
випадку наказі органу державного
нагляду (контролю).

Так, наказом Міністерства екології та
природних ресурсів України № 483 від
02.10.2012 р. «Про затвердження
уніфікованих форм актів перевірок
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, що містять перелік
питань для здійснення планових заходів
державного нагляду (контролю)» було
затверджено уніфіковані форми актів
перевірок дотримання вимог
природоохоронного законодавства, що
містять перелік питань для здійснення
планових заходів державного нагляду
(контролю).

Вищезазначений наказ Міністерства
екології та природних ресурсів України
набрав чинності 02.11.2012 р. в день його
опублікування у офіційному
друкованому виданні, в якому
здійснюється офіційне оприлюднення
нормативних актів міністерств, -
«Офіційний вісник України», № 81.

Отже, наказ Міністерства екології та
природних ресурсів України № 483 від
02.10.2012 р. «Про затвердження
уніфікованих форм актів перевірок
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, що містять перелік
питань для здійснення планових заходів
державного нагляду (контролю)» набрав
чинності вже після проведення
Державною екологічною інспекцією
України перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства ПАТ
«Саливонківський цукровий завод», яка
була закінчена 01.11.2012 р., що
підтверджується актом перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства від 29.10.2012 р. - 01.11.2012 р.

З огляду на викладене, на момент
здійснення Державною екологічною
інспекцією України перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства ПАТ «Саливонківський
цукровий завод» та складання акта
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
29.10.2012 р. - 01.11.2012 р. органом державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища у
встановленому абз. 5 ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» порядку не
було затверджено переліку питань для
здійснення планових заходів залежно
від ступеня ризику екологічної безпеки
діяльності суб'єкта господарювання, як
це передбачено.

Отже, враховуючи відсутність на момент
здійснення перевірки затвердженого
переліку питань для здійснення
планових заходів щодо перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, відповідно до приписів
п. 3 ст. 22 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності», ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»
вважався суб'єктом господарювання з
незначним ступенем ризику та підлягав
державному нагляду (контролю) не
частіше одного разу на п'ять років.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, остання перевірка дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ПАТ «Саливонківський цукровий завод»
була здійснена Державною екологічною
інспекцією у 2011 р., що підтверджується
актом перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
23-29 вересня 2011 р.

Таким чином, господарським судом
встановлено, що перевірка дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ПАТ «Саливонківський цукровий завод»
була проведена з порушенням норм
чинного законодавства України, а саме
ч. 3 ст. 22 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»,
оскільки з дати останньої державної
перевірки Державною екологічною
інспекцією дотримання вимог
природоохоронного законодавства
відповідача минуло менше п'яти років.

Отже, акт перевірки від 29.10.2012 р. - 01.11.2012
р., в якому невірно визначено період
самовільного використання
відповідачем водних ресурсів при
відсутності дозволу на спеціальне
водокористування, складений за
результатами перевірки, яка не повинна
була проводитися у зв'язку з забороною
здійснювати державний нагляд
(контроль) відносно відповідача
частіше одного разу на п'ять років (п. 3
ст. 22 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»), не є
належним доказом, що підтверджує факт
завдання державі збитків внаслідок
самовільного використання водних
ресурсів у сумі 23479948,25 грн.

Враховуючи встановлені господарським
судом порушення норм чинного
законодавства під час перевірки
дотримання відповідачем вимог
природоохоронного законодавства,
складання акта перевірки від 29.10.2012 р. -
01.11.2012 р. та здійснення розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, господарський суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову заступника прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції
України до публічного акціонерного
товариства «Саливонківський цукровий
завод» про стягнення 23479948,25 грн.
збитків, заподіяних державі внаслідок
самовільного використання водних
ресурсів.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 21.07.2014 р.