ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.
Справа № 921/310/14-г/4

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Галушко Н.А.

суддів
Гнатюк Г.М.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
"Тернопільобленерго", м. Тернопіль №
2564/25 від 23.05.2014 р.

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 13.05.2014 р.

у справі № 921/310/14-г/4

за позовом: Відкритого акціонерного
товариства "Тернопільобленерго",
м.Тернопіль

до відповідача: Тернопільського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
вул. Лисенка, 20а, м. Тернопіль

про визнання недійсним та скасування
рішення адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
12.03.2014р. № 09-р/к

За участю представників:

від позивача: Балда-Денисюк Л.М. -
представник

від відповідача: не з'явився;

Представнику роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК
України.

Клопотань про здійснення
фіксації судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку ст. 811 ГПК України,
учасником судового процесу не
заявлено.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 13.05.2014 р. у
справі №921/310/14-г/4 (суддя Бурда Н.М.) в
позові ВАТ "Тернопільобленерго" до
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним та скасування
рішення адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
12.03.2014р. № 09-р/к відмовлено.

ВАТ "Тернопільобленерго" подано
апеляційну скаргу №2564/25 від 23.05.2014р., в
якій просить рішення господарського
суду Тернопільської області від 13.05.2014
р. скасувати, прийняти нове рішення,
яким задоволити позовні вимоги,
посилаючись на те, що рішення суду
прийнято з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, скаржник посилається на
те, що станом на 2012 рік Закон України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» обумовлював необхідність
одержання технічних умов. На виконання
вимог Закону, технічні умови були
видані на підставі договорів на видачу
технічних умов електропостачання, які
саме врегульовували відносини сторін
при приєднанні до електромереж
електроустановок замовників. Умовами
цих договорів визначені всі
організаційні питання щодо приєднання
до електромереж струмоприймачів
об»єктів, зазначених у рішенні
антимонопольного комітету, в томі
числі в частині реалізації замовниками
вимог технічних умов. Технічні умови
відповідають законодавству, містять
достовірну інформацію та обгрунтовані
вимоги.

Окрім того, скаржник зазначає, що
відповідно до ст.18 Закону України «Про
електроенергетику» фінансування
капітального будівництва,
реконструкції та обслуговування
об'єктів, призначених для спільних
потреб підприємств електроенергетики
та підприємств інших галузей,
провадиться за рахунок замовників
(власників) та користувачів цих
об'єктів.

Судом не враховано, що в структурі
тарифу на передачі та постачання
електричної енергії споживачам кошти
на реконструкцію електричних мереж,
яка пов»язана із приєднанням
електроустановок нових споживачів не
передбачені.

Після отримання технічних умов, за
зверненням замовників було
виготовлено проектну документацію в
якій, за проведеними розрахунками,
підтверджені всі вимоги товариства
стосовно необхідності заміни
елементів електричних мереж, які були
зазначені в технічних умовах. Жодних
заперечень чи скарг зі сторони
замовників до скаржника не надходило.

Наводить скаржник і інші підстави для
скасування рішення суду.

Тернопільське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України у відзиві на апеляційну скаргу
рішення суду просить залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення та заперечення
представників сторін у судових
засіданнях, суд встановив наступне.

як вбачається із матеріалів справи,
12.03.2014 року адміністративною колегією
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
прийнято рішення за № 09-р/к у справі №
699-МЗ "Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу", яким:

-визнано, що ВАТ "Тернопільобленерго"
займало монопольне (домінуюче)
становище на ринку видачі технічних
умов електропостачання від власних
(локальних) електричних мереж
електроустановок замовників
(споживачів) в межах Тернопільської
області протягом 2012 року з часткою 100
відсотків;

-визнано дії ВАТ "Тернопільобленерго"
по включенню до технічних умов
електропостачання електроустановок
замовників окремих вимог щодо
встановлення та заміни (реконструкції)
обладнання власних електромереж при
приєднанні нових чи додаткових
потужностей електроустановок
споживачів, порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції,
передбаченим частиною першою статті 13
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним становищем на ринку, що
можуть призвести до ущемлення
інтересів споживача, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку;

-відповідно до ст.52 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції накладено на
ВАТ "Тернопільобленерго" штраф у
розмірі 50 000 грн.

Рішення Тернопільського відділення
АМКУ отримано ВАТ "Тернопільобленерго"
19.03.2014р.

За приписами ч.1 ст.60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" саме
до компетенції Адміністративної
колегії територіального відділення
Антимонопольного комітету України
віднесені повноваження щодо
дослідження ринку, визначення меж
товарного ринку, а також становища, в
тому числі монопольного (домінуючого),
суб'єктів господарювання на цьому
ринку та прийняття відповідних з цих
питань рішень (розпоряджень).

Згідно із ст. 1 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
конкуренцією є змагання між суб'єктами
господарювання з метою здобуття
завдяки власним досягненням переваг
над іншими суб'єктами господарювання,
внаслідок чого споживачі, суб'єкти
господарювання мають можливість
вибирати між кількома продавцями,
покупцями, а окремий суб'єкт
господарювання не може визначати умови
обороту товару на ринку.

Відповідно до п.1 ст.13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є дії
чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

У відповідності до ст. 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для зміни,
скасування чи визнання недійсним
рішення тільки за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи ВАТ
"Тернопільобленерго" є юридичною
особою, до складу якої входять 18
районів електричних мереж (РЕМ), які є
структурними виробничими підрозділами
на правах цехів ВАТ і працюють
відповідно до положення.

Товариство здійснює діяльність на
ринках з передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами на підставі ліцензії серії АБ
№220529, та постачання електричної
енергії за регульованим тарифом , які
ст.5 та ст. 6 Закону України "Про природні
монополії" віднесені до ринків, які
перебувають у стані природної
монополії та суміжних з ними ринків.

Товариство у розумінні ст. 1
Закону України "Про електроенергетику"
є електропередавальною організацією -
суб'єктом господарювання, який
здійснює господарську діяльність .

Із змісту оскаржуваного рішення
адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
09-р/к у справі № 699-МЗ вбачається, що
останнім, керуючись ст.12 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" та
згідно із Методикою визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку,
затв. розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 05.03.2002р. №49-р,
зареєстр. в Міністерстві юстиції
України 01.04.2002р. за №317/6605, проведено
дослідження становища ВАТ
"Тернопільобленерго" на ринках
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом, видачі технічних
умов на приєднання електроустановок
споживачів до власних електричних
мереж, підключення нових споживачів до
електричних мереж ВАТ
"Тернопільобленерго".

При прийнятті рішення антимонопольним
комітетом встановлено, що ВАТ
"Тернопільобленерго" протягом 2012 року
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку видачі технічних
умов електропостачання власних
(локальних) електромереж
електроустановок замовників
(споживачів) в межах Тернопільської
області протягом 2012р. з часткою 100
відсотків .

Окрім того, рішенням адміністративної
колегії встановлено, що:

- при перевірці технічних умов за 2012 р.
щодо обсягів робіт, які необхідно
виконати замовнику для забезпечення
електропостачання заявлених
електроустановок, в останніх містяться
окремі вимоги щодо необхідності
встановлення та заміни (реконструкції)
обладнання елементів електричних
мереж ВАТ «Тернопільобленерго» при
приєднанні нових чи додаткових
потужностей електроустановок
споживачів (замовників) до електричних
мереж, що є порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції,
передбаченим пунктом 2 статті 50 та
частиною першою статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" у вигляді зловживання
монопольним становищем, що призвели до
ущемлення інтересів споживачів, які
були б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку;

- на виконання пункту 26 Правил розгляду
заяв і справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції (Правила розгляду справ),
затверджених розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
19 квітня 1994 року за №5, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 6 травня
1994 року за №90/299 (у редакції
розпорядження Антимонопольного
комітету України від 29 червня 1998 року
за №169-р) (зі змінами) територіальним
відділенням листом від 18.02.2014 № 02-12/351
надіслано Товариству копію подання від
18 лютого 2014 року № 12 "Про попередні
висновки по справі № 699 - ЗМС";

- за результатами розгляду подання ВАТ
«Тернопільобленерго» листом від 27.02.2014
№1014/37 надано письмові заперечення, які
не відповідають дійсності і не
спростовують вчинення порушення,
оскільки Інспекція Держенергонагляду
в Тернопільській області листом від
07.11.2013 року № 17/17-438 з урахуванням
наданих товариством додаткових
обґрунтувань (лист від 04.11.2013 року №
4675/36) повідомила, що вимоги ТУ від: 17.07.2012
№ 36-122/15, 12.07.2012 № 36-117/15, 17.09.2012 № 36-17/2,
25.12.2012 № 36-156/16, 18.07.2012 № 36- 05/10, 05.09.2012 №
36-31/6 не стосуються безпосередньо
приєднання, тобто їх можна вважати
необґрунтованими. Зазначені ТУ були
реалізовані до набрання чинності
Закону України від 22.06.2012р.№ 5021-VI "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо плати за приєднання до
мереж суб'єктів природних монополій", а
тому порівняння Товариством вартості
будівельно - монтажних робіт виконаних
для приєднання по наведених ТУ до і
після набрання чинності даного Закону
є некоректним і не спростовує вчинення
порушення;

- відповідно до довідки наданої
товариством листом №1010/28 від 26.02.2014р.,
чистий дохід від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за 2013 рік склав
720 278 тис. грн.

Враховуючи вищезазначені обставини
адміністративна колегія
Тернопільського відділення АМКУ
дійшла висновку, що вищенаведені дії
ВАТ "Тернопільобленерго" щодо
включення товариством до ТУ
необґрунтованих вимог призвело до
понесення замовниками (споживачами)
непотрібних додаткових витрат, чим
здорожчило вартість приєднання.

За наявності значної конкуренції на
ринку, між суб'єктами господарювання
відбувалося б змагання, завдяки якому
споживачі надали би перевагу тому
суб'єкту господарювання, який пропонує
найбільш вигідні умови, тобто мали б
можливість вибору .

З огляду на викладене, адміністративна
колегія Тернопільського відділення
АМКУ кваліфікувала дії ВАТ
"Тернопільобленерго", в результаті яких
при приєднанні нових чи додаткових
потужностей електроустановок
споживачів (замовників) до електричних
мереж їм (споживачам) нав'язуються
необґрунтовані вимоги щодо заміни
елементів електричних мереж
товариства, викладені в Технічних
умовах, виданих в 2012 р. в кількості 1258
шт., порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим пунктом 2 статті 50,
частиною першою статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку постачання електричної енергії,
що призвело до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Відповідно до приписів ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти на підставі і в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно із ч.1 ст.7 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" до
повноважень Антимонопольного комітету
України та його територіальних органів
належать, зокрема: розгляд заяв і справ
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та проведення
розслідування за цими заявами і
справами, прийняття передбачених
законодавством про захист економічної
конкуренції розпоряджень та рішень за
заявами і справами, перевірка та
перегляд рішень у справах, надання
висновків щодо кваліфікації дій
відповідно до законодавства про захист
економічної конкуренції, розгляд справ
про адміністративні правопорушення,
здійснювати інші повноваження,
передбачені законодавством про захист
економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" за
результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Частиною 1 ст. 59 Закону регламентовано,
що підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Згідно із ст. 13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, зокрема,
визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов
придбання або реалізації товару, які
неможливо було б встановити за умов
існування значної конкуренції на
ринку;

2) застосування різних цін чи різних
інших умов до рівнозначних угод з
суб'єктами господарювання, продавцями
чи покупцями без об'єктивно
виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод
прийняттям суб'єктом господарювання
додаткових зобов'язань, які за своєю
природою або згідно з торговими та
іншими чесними звичаями у
підприємницькій діяльності не
стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або
технічного розвитку, що завдало чи може
завдати шкоди іншим суб'єктам
господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від
придбання або реалізації товару за
відсутності альтернативних джерел
реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження
конкурентоспроможності інших
суб'єктів господарювання на ринку без
об'єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок
(виходу з ринку) чи усунення з ринку
продавців, покупців, інших суб'єктів
господарювання.

Зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку забороняється і
тягне за собою відповідальність згідно
з законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції
визначено серед іншого зловживання
монопольним становищем на ринку.

Посилання скаржника в апеляційній
скарзі на ст.30 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
є помилковим, оскільки рішенням
антимонопольного комітету не
ставилось під сумнів правомірність
факту видачі товариством технічних
умов. Технічними умовами визначається
обсяг робіт, а їх вартість
проектно-кошторисною документацією та
договором про виконання відповідних
робіт. Рішенням адміністративної
колегії антимонопольного комітету
встановлено безпідставність
визначення у Технічних умовах окремих
вимог щодо необхідності встановлення
та заміни (реконструкції) обладнання
елементів електричних мереж ВАТ
«Тернопільобленерго» при приєднанні
нових чи додаткових потужностей
електроустановок споживачів
(замовників) до електричних мереж, що є
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50 та частиною першою
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" у вигляді
зловживання монопольним становищем, що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Вказане порушення підтверджується
листом державної інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії у Тернопільській області від
07.11.2013р. №17/17-438 (а.с.28), яким надано
антимонопольному комітету інформацію
щодо технічного обгрунтування окремих
вимог Технічних умов на приєднання до
електричних мереж ВАТ
«Тернопільобленерго» споживачів які
безпосередньо не стосуються
приєднання. Зокрема, Державна
інспекція зазначила про те, що аналіз
наданих товариством додаткових
обгрунтувань окремих вимог технічних
умов дає підстави стверджувати, що
вимоги наданих технічних умов від:
17.07.2012 №36-122/15, 12.07.2012 № 36-117/15, 17.09.2012 №
36-17/2, 25.12.2012 № 36-156/16, 18.07.2012 № 36-05/10, 05.09.2012
№ 36-31/6 не стосуються безпосередньо
приєднання, тобто їх можна вважати
необгрунтованими.

Помилковим є посилання скаржника на ч.2
ст.18 Закону України "Про
електроенергетику", в якій зазначено,
що фінансування капітального
будівництва, реконструкції та
обслуговування об'єктів, призначених
для спільних потреб підприємств
електроенергетики та підприємств
інших галузей, провадиться за рахунок
замовників (власників) та користувачів
цих об'єктів, на яку посилається
скаржник, регулює лише будівництво та
реконструкції об'єктів, які необхідні
для спільного використання
підприємствами електроенергетики та
інших галузей у зв'язку з передачею
електроенергії. Електромережі, до яких
здійснюється приєднання нових
електроустановок є власністю позивача,
отже вимоги щодо заміни елементів
електричних мереж, які включені в
Технічні умови слід розцінювати як
перекладання проведення цих робіт на
замовника за його рахунок.

Також, судова колегія зазначає, що
відповідно до п. 14,17 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11 №15 «Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства» для кваліфікації дій
суб'єктів господарювання як
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку не є обов'язковим
з'ясування настання наслідків у формі
відповідно недопущення, усунення чи
обмеження конкуренції, ущемлення
інтересів інших суб'єктів
господарювання (конкурентів, покупців)
чи споживачів, зокрема через
заподіяння їм шкоди (збитків) або
іншого реального порушення їх прав чи
інтересів, чи настання інших
відповідних наслідків. Достатнім є
встановлення самого факту вчинення
дій, визначених законом як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем (ч.2
ст. 13 ЗУ «Про захист економічної
конкуренції»).

Стаття 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" не містить
положень стосовно мінімальної
кількості фактів (подій), яка вважалася
б достатньою для кваліфікації дій
суб'єктів господарювання за ознаками
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем. Отже, в принципі й
одноразове відповідне порушення,
належним чином встановлене й доведене,
може бути підставою для здійснення
такої кваліфікації.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія погоджується із висновками
викладеними судом першої інстанції та
вважає, що адміністративною колегією
антимонопольного комітету правомірно
кваліфіковано за ознаками згаданих
норм Закону України "Про захист
економічної конкуренції" дії
товариства щодо нав'язування
споживачам умов надання послуг,
пов'язаних з виконанням додаткових
робіт включених до Технічних умов, що
призвело до понесення замовниками
(споживачами) непотрібних додаткових
витрат, чим здорожчало вартість
приєднання до електричних мереж
товариства.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржниками не подано суду достатніх
та допустимих доказів, які б
підтверджували вимоги, заявлені в
апеляційній скарзі, оскільки доводи
скаржника викладені в апеляційній
скарзі не спростовують встановлених
фактів викладених у оскаржуваному
рішенні відповідача та не доводять, що
судом прийнято рішення в результаті
неправильної оцінки обставин справи,
неврахування раду фактів, що мають
істотне значення для справи.

З врахуванням вищенаведеного, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає рішення
місцевого господарського суду таким,
що прийняте з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для задоволення вимог
апеляційних скарг та скасування
оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський апеляційний господарський
суди ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 13.05.2014р. у
справі №921/310/14-г/4 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до
господарського суду Львівської
області.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 11.07.2014р.

Головуючий суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Орищин Г.В.