номер провадження справи 14/67/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2014
Справа № 908/1968/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Сушко Л.М., розглянув у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Державного підприємства
«Національна атомна енергогонеруюча
компанія «Енгергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» (адреса - 71504
м. Енергодар Запорізької області, вул.
Промислова, 133)

до відповідача Державного закладу
«Спеціалізована медико-санітарна
частина №1» Міністерства охорони
здоров'я України (адреса - 71503 м.
Енергодар Запорізької області, пр.
Будівельників, 33)

про стягнення заборгованості

за участю уповноважених представників
сторін:

від позивача: Скок А.О.,
довіреність №б/н від 24.03.2014р.

від відповідача: Астахова К.М.,
довіреність №1736 від 25.03.2014р.

Суть спору:

29 квітня 2014 року позивач Державне
підприємство «Національна атомна
енергогонеруюча компанія
«Енгергоатом» в особі Відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція» (далі ДП «НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС»)
звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовом до
відповідача Державного закладу
«Спеціалізована медико-санітарна
частина №1» Міністерства охорони
здоров'я України (далі ДЗ «СМСЧ №1» МОЗ
України) про стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 11.06.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/1968/14,
розгляд справи призначено в судовому
засіданні 26.06.2014 р., при цьому
витребувано від сторін документи,
необхідні для вирішення спору.

26.06.2014р. справу розглянуто, на підставі
ст.ст. 82-85 ГПК України, за згодою
представників Позивача та Відповідача,
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повідомлено про час
складання повного рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі Договору №75/12-13 від 01.03.2013р.
про надання послуг з заправки балонів
киснем Відповідачеві надано
відповідні послуги, вартість яких в
грудні 2013 року склала 6 225,73 грн. Вказану
заборгованість Відповідач повинен був
сплатити до 31.01.2014р. Однак, Відповідач в
порушення умов Договору отримані
послуги не оплатив. Станом на 26.05.2014р.
Відповідачем порушено строк оплати за
надані послуги на 115 днів, отже крім
основної заборгованості, відповідно до
діючого законодавства України та умов
Договору у Позивача виникає право на
стягнення з Відповідача неустойки, 3%
річних та штрафу.

З урахуванням зазначених обставин
Позивач просить стягнути з ДЗ «СМСЧ №1»
МОЗ України 6 225,73 грн. заборгованості по
договору 75/12-13 від 01.03.2013р. за грудень 2013
року, 297,98 грн. пені, 58,85 грн. 3% річних, 435,80
грн. штрафу та 1 827,00 грн. судового збору.

Відповідач 24.06.2014р. подав до суду відзив
на позовну заяву, відповідно до якого
просить не стягувати пеню, відсотки
річні та штраф. В обґрунтування
посилається на те, що 30.12.2013р. був
зареєстрований та взятий на облік в
Управлінні Державної казначейської
служби у м. Енергодарі Запорізької
області підписаний сторонами Акт
здачі-приймання наданих послуг №9 від
27.12.2013р., на суму 6 225,73 грн., про що
свідчить штамп на екземплярі акту. Але
перерахування грошових коштів ВП
«ЗАЕС» не було проведено, тому що не
вистачало грошових коштів із виділених
бюджетних асигнувань для проведення
платежу.

На підставі п.8.4 договору від 01.03.2013р. №
75/12-13 ДЗ «СМЧС №1» МОЗ України була
направлена на адресу ВП «ЗАЕС»
додаткова угода № 2 від 30.12.2013 року з
пропозицією змінити п.8.1. договору, який
вказує на строк дії договору до 31.12.2013
р., дала б змогу пролонгувати на 2014 рік
зареєстровані бюджетні зобов'язання в
Управлінні Державної казначейської
служби у м. Енергодарі Запорізької
області.

Листом 75-83/2432 від 04.01.2014 р. вхід. № 16 від
07.02.2014 р. ВП «ЗАЕС» повідомив про
повернення вказаної додаткової угоди
без підписання та зазначив, що
заборгованість буде стягнуто в
судовому порядку. Не підписання даної
додаткової угоди ВП «ЗАЕС» не дало
змоги ДЗ «СМСЧ №1» перенести
зареєстровані бюджетні зобов'язання на
2014 рік.

За клопотанням представників Позивача
та Відповідача розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

Судом у відповідності з вимогами
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників
Сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, суд встановив наступне.

01.03.2013р. між ДП «НАЕК «Енергоатом» в
особі ВП «ЗАЕС» - Виконавець та ДЗ «СМЧС
№1» МОЗ України - Замовник укладено
Договір №75/12-13 про надання послуг із
заправки балонів киснем (далі Договір).

За умовами п. 1.1. Договору, в порядку та
на умовах, визначених даним Договором,
Замовник доручає, а Виконавець приймає
на себе зобов'язання з надання послуг
заправки балонів киснем технічним 1
сорту по ДСТУ 5583-78 концентрації не
менше 99,7% О2 в кількості 291 шт. ємкістю
40л., а Замовник зобов'язався оплатити
надані послуги.

Згідно п. 3.1. Договору, щомісячно до 30
числа звітного місяця Виконавець надає
Замовнику Акт приймання-передачі
наданих послуг, в якому приводиться
опис наданих Виконавцем послуг за
звітний місяць та їх вартість згідно
Договору.

Відповідно до п. 4.1., 4.2. Договору (з
врахуванням Додаткової угоди №1 від
22.04.2013р.), вартість послуг, що надаються
по даному Договору, складає 95 580,00 грн., в
т.ч. ПДВ 15 930,00 грн. (Додаток №1 до
Додаткової угоди №1). Оплата вартості
послуг Виконавця здійснюється
Замовником шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Виконавця до останнього числа місяця,
наступного за звітним, на підставі
підписаного Сторонами Акту
приймання-передачі наданих послуг.

Строк дії Договору встановлено з
моменту підписання та до 31.12.20123р. (п. 8.1.
Договору).

На виконання умов Договору 27.12.2013р.
Позивачем надано Відповідачеві
послуги із заправки балонів киснем на
суму 6 225,73 грн., що підтверджується
відповідним Актом приймання-передачі
наданих послуг №9 від 27.12.2013р., який
підписано Сторонами та скріплено
печатками Підприємств.

Проте, Відповідач в порушення умов
Договору свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати не виконав, у зв'язку
з чим утворилася заборгованість в
розмірі 6 225,73 грн.

11.03.2014р. Позивач звернувся до
Відповідача з претензією №28-23/5192/835
щодо оплати суми заборгованості, пені
та 3% річних.

Відповіді на претензію не надано, сума
заборгованості до теперішнього часу не
сплачена. Претензії щодо якості
наданих послуг Відповідачем не
пред'являлися.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, ст. 525 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

За таких обставин вимога ДП «НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» про
стягнення з ДЗ «СМЧС №1» МОЗ України
заборгованості по договору 75/12-13 від
01.03.2013р. за грудень 2013 року в сумі 6 225,73
грн. підлягає задоволенню.

Крім того, за прострочення ДЗ «СМЧС №1»
МОЗ України виконання грошового
зобов'язання Позивач просить стягнути
з Відповідача на свою користь 297,98 грн.
пені за період з 01.02.2014р. по 26.05.2014р., 435,80
грн. штрафу та 3% річних за період з
01.02.2014р. по 26.05.2014р. у сумі 58,85 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором, ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до вимог Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на період, за який
сплачується пеня.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За умовами п. 5.2. Договору, за
несвоєчасне внесення оплати Замовник
сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1% від
несплаченої суми за кожен день
прострочення, а за прострочку платежу
понад 30 днів - додаткове стягнення
штрафу в розмірі 7% зазначеної суми.
Нарахування штрафних санкцій
здійснюється за весь час прострочення
виконання зобов'язання.

Перевіривши за допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство» правильність
нарахування пені, штрафу та 3% річних,
судом встановлено, що розрахунок
Позивачем виконано вірно.

Отже, стягненню з Відповідача на
користь Позивача підлягає 3% річних в
сумі 58,85 грн.

Щодо стягнення суми пені в розмірі 297,98
грн. та штрафу в розмірі 435,80 грн., суд
вважає за можливе зменшити розмір пені
та штрафу на 50% виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але і
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу
України також передбачено можливість
зменшення за рішенням суду розміру
неустойки, якщо він значно перевищує
розмір збитків, та наявність інших
обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України передбачено,
що господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

В обґрунтування заперечень проти
стягнення суми пені, штрафу та 3% річних
Відповідач посилається на те, що Акт
приймання-передачі наданих послуг №9
від 27.12.2013р. буз зареєстрований в
Управлінні Державної казначейської
служби в м. Енергодарі Запорізької
області своєчасно. Але перерахування
грошових коштів ВП «ЗАЕС» не було
проведено, тому що не вистачало
грошових коштів із виділених бюджетних
асигнувань для проведення платежу.
Відповідачем здійснювалися додаткові
заходи для перенесення грошового
зобов'язання на 2014 рік у вигляді
підписання Додаткової угоди про
продовження строку дії Договору. Однак
Позивач відмовився від підписання
зазначеної Додаткової угоди. Таким
чином, невиконання зобов'язань за
Договором щодо оплати наданих послуг
відбулося не з вини Відповідача.

Як зазначено в п. 3.17.4 Постанови Пленуму
ВГСУ № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Розрахунок пені та штрафу Позивачем
здійснено з урахуванням вимог чинного
законодавства України, однак
враховуючи, що неможливість належного
виконання зобов'язань ДЗ «СМЧС №1» МОЗ
України перед Позивачем за надані
послуги із заправки балонів киснем
викликано об'єктивними причинами, суд
вважає за можливе застосувати приписи
ст. 83 ГПК України та зменшити розмір
пені та штрафу на 50%, тобто до 148,99 грн. та
217,90 грн. відповідно.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів віднесено на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відтак, Сторонами надано всі докази на
підтвердження своїх вимог та
заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги ДП «НАЕК «Енергоатом» в
особі ВП «ЗАЕС» про стягнення з ДЗ
«СМЧС №1» МОЗ України заборгованості
та штрафних санкцій підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства
«Національна атомна енергогонеруюча
компанія «Енгергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» до
Державного закладу «Спеціалізована
медико-санітарна частина №1» про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з Державного закладу
«Спеціалізована медико-санітарна
частина №1» (71503 м. Енергодар
Запорізької області, пр-т
Будівельників, 33, ) на
користь Державного підприємства
«Національна атомна енергогонеруюча
компанія «Енгергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» (71504 м.
Енергодар Запорізької області, ) заборгованість по
договору 75/12-13 від 01.03.2013р. за грудень 2013
року в сумі 6 225 (шість тисяч двісті
двадцять п'ять) грн. 73 коп., пеню в сумі 148
(сто сорок вісім) грн. 99 коп., штраф в
розмірі 217 (двісті сімнадцять) грн. 90
коп., 3 % річних в сумі 51 (п'ятдесят одна)
грн. 85 коп.

Стягнути з Державного закладу
«Спеціалізована медико-санітарна
частина №1» (71503 м. Енергодар
Запорізької області, пр-т
Будівельників, 33, ) на
користь Державного підприємства
«Національна атомна енергогонеруюча
компанія «Енгергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» (71504 м.
Енергодар Запорізької області, ) судовий збір в сумі 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Суддя
Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 01.07.2014р.