КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р. Справа№ 925/505/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від прокурора Некрасов О.М.

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - Плесюк О.С.

третя особа - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на рішення Господарського суду
Черкаської області від 20.05.2014 року
(суддя Швидкий В.А.)

за позовом Золотоніського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Державного
підприємства «Златодар»

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю «ГерДем»

про стягнення 206748 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Золотоніський міжрайонний
прокурор в інтересах держави в особі
Державного підприємства «Златодар»
звернувся до Господарського суду
Черкаської області з позовом до ФОП
ОСОБА_4 про стягнення суми боргу.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 20.05.2014 року
позов задоволено повністю. Стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
користь державного підприємства
«Златодар» 206 748,00 грн. боргу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення суду прийняте з порушенням
норма матеріального права, а тому
просить суд скасувати рішення суду
першої інстанції та постановити нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014 року
відновлено строк для подання
апеляційної скарги, прийнято її до
провадження та призначено до розгляду.

Через відділ документального
забезпечення до суду від представника
прокурора надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому він
зазначив, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду без змін.

Представник прокурора, позивача та
відповідача в судове засідання на
вказану дату з`явилися та дали усні
пояснення стосовно предмету спору.

Представник третьої особи в судове
засідання не з`явився про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду неповідомив.

В процесі розгляду апеляційної скарги
від представника відповідача надійшло
клопотання про призначення судової
економічної експертизи для
встановлення факту документального
підтвердження поставки товару,
існування заборгованості відповідача
перед позивачем та відступлення права
вимоги.

Колегія суддів, вислухавши думку
представника позивача та прокурора.
Які заперечували проти задоволення
такого клопотання, вирішив в
задоволенні клопотання відмовити,
через відсутність доцільності та
вмотивованого обґрунтування
проведення такої експертизи.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача та прокурора,
дослідивши наявні матеріали справи,
встановив наступне:

01.02.2013 року між Державним підприємством
«Златодар» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 був
укладений дилерський договір № 16-7.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. договору
виробник зобов'язується виготовити та
поставити хліб та хлібобулочні вироби,
а також всі необхідні документи на
даний товар у власність дилера, з
наданням йому права на продаж та
рекламу товару на товарному ринку по
території України, в тому числі пошуки
клієнтів (покупів), а дилер
зобов'язується прийняти та своєчасно
оплатити товар на умовах даного
договору.

Під товаром в цьому договорі мається на
увазі хліб та хлібобулочні вироби
виробництва Державного підприємства
«Златодар», асортимент, кількість та
ціна на який зазначаються в товарних
накладних, та додатках до даного
Договору, які є невід'ємною його
частиною.

Загальна кількість товару, який
поставляється за цим договором,
визначається терміном дії договору з
урахуванням кількості та асортименту
товару, який був поставлений впродовж
дії цього договору.

Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що
виробник зобов'язаний передавати
дилеру свій товар партіями за
домовленістю сторін відповідно до
накладних та поданих дилером замовлень
(або затвердженого графіку поставки).

Партією товару вважається хліб та
хлібобулочні вироби, які були
поставлені дилеру впродовж 1 дня.

Згідно п.п. 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3. договору дилер
зобов'язаний проводити закупівлю
товару у виробника окремими партіями
та здійснювати продаж цього товару в
межах договірної території від свого
імені та за свій рахунок у
відповідності з умовами даного
договору.

Сплатити вартість кожної партії товару
на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4. договору
ціна за одиницю товару згідно товарних
накладних, які є невід'ємною частиною
договору. Загальна вартість товару,
який постачається по договору
формується виходячи з вартості
кожної партії такого товару,
зазначеної у товарних
(товарно-транспортних) накладних.

Оплата кожної партії товару
здійснюється у безготівковій формі в
національній валюті Україні - гривні
шляхом перерахування відповідних
коштів на розрахунковий рахунок
Виробника або внесення відповідних
коштів в касу Виробника.

Розрахунки за кожну партію
поставленого товару здійснюються на
умовах 100 відсоткової оплати кожної
партії такого товару впродовж 5
банківських днів з моменту поставки
товару.

Як вбачається з пояснень представника
позивача та підтверджується наявними
матеріалами справи, На виконання
вищевказаних умов договору позивач
надав відповідачу товару на суму 206748,00
грн., що підтверджується видатковими
накладними № 3277 від 11.11.2013, № 3337 від
15.11.2013, № 3342 від 16.11.2013, № 3343 від 17.11.2013, №
3362 від 18.11.2013, № 3378 від 19.11.2013, № 3422 від
20.11.2013, № 3440 від 21.11.2013, № 3454 від 22.11.2013, №
3459 від 23.11.2013, № 3461 від 24.11.2013, № 3461 від
24.11.2013, № 3472 від 25.11.2013, № 3500 від 26.11.2013, №
3511 від 27.11.2013, № 3537 від 28.11.2013, № 3557 від
29.11.2013, № 3571 від 30.11.2013, № 3588 від 01.12.2013, №
3608 від 02.12.2013, № 3621 від 03.12.2013, № 3632 від
04.12.2013, № 3646 від 05.12.2013, № 3658 від 06.12.2013, №
3662 від 07.12.2013, № 3663 від 08.12.2013, № 3684 від
09.12.2013, № 3698 від 10.12.2013, № 3711 від 11.12.2013, №
3724 від 12.12.2013, № 3735 від 13.12.2013, № 3739 від
14.12.2013, № 3740 від 15.12.2013, № 3752 від 16.12.2013, №
3752 від 16.12.2013, № 3764 від 17.12.2013 та
довідкою про заборгованість.

Відповідач отримав товар, оплату
отриманого товару не провів у
зазначений у договорі строк.

29.01.2014 року на адресу відповідача
надіслано вимогу про сплату боргу,
вимога залишена без відповіді, а борг
не сплачено.

Відповідач, заперечуючи проти
задоволення позову, зазначав, що ставив
питання про зарахування зустрічних
вимог на підставі договору про
відступлення права вимоги №10 від 11.04.2013
року, укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ГерДем»,
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та
Державним підприємством «Златодар»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ГерДем».

Відповідно до умов даного договору,
первісний кредитор - Товариство з
обмеженою відповідальністю «ГерДем»,
передав фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 (відповідач у справі) майнові
вимоги, що належать Товариству з
обмеженою відповідальністю «ГерДем»
за договором № 10 від 11.05.2013 року,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ГерДем» та
Державним підприємством «Златодар».

Проте, колегія суддів не погоджується
із такою позицією відповідача,
зважаючи на наступне.

Як вбачається із пояснень, наданих
представником відповідача в суді
першої та апеляційної інстанції, 11.04.2013
року між ТОВ «ГерДем» ФОП ОСОБА_4 та ДП
«Златодар» був підписаний договір № 10
про відступлення права вимоги.

Відповідно до умов даного договору ТОВ
«ГерДем» уступило ФОП ОСОБА_4 право
вимоги до ДП «Златодар», оскільки
останній має заборгованість перед ТОВ
«ГерДем» в розмірі 250000 грн.

Відповідач не заперечував факту
існування заборгованості перед ДП
«Златодар» в розмірі 206748 грн. і
зазначає, що направив на адресою
позивача заяву від 22.04.2014 року № 1 про
зарахування зустрічних вимог.

Проте, представником позивача та
прокурора факт існування договору про
відступлення права вимоги
заперечується і зазначається, що між
ТОВ «ГерДем» ДП «Златодар» та ФОП
ОСОБА_4 такий договір не укладався.

Представник відповідача на вимогу суду
першої інстанції оригіналу договору №
10 про відступлення права вимоги не
надав. Причини відсутності оригіналу
та неможливості надати договір суду не
пояснив.

Представник прокурора та позивача по
справі зазначають, що також оригіналу
договору не мають і не бачили його, за
обліковими даними позивача такий
договір на підприємстві відсутній.

Враховуючи те, що відповідач та його
представник не змогли надати належних
та допустимих доказів існування
договору про відступлення права
вимоги, він не приймається до уваги
колегією суддів як належний доказ.

Крім того, колегія суддів також не
приймає до уваги твердежння
відповідача в апеляційній скарзі про
те, що у видаткових накладних невірно
вказано номер договору та дату його
укладання, а отже це говорить проте, що
дані документи не підтверджують факт
поставки товару саме за договором № 16-7
від 01.02.2013 року.

Як вбачається з пояснень бухгалтера
підприємства, номер договору та дата у
видаткових накладних були невірно
проставлені помилково.

До того ж в даних накладних зазначений
саме той товар, що поставлявся
відповідачу позивачем за вказаним
договором, та співпадає період
поставки за цими накладними та тим, що
був обумовлений умовами договору 16-7
від 01.02.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Зважаючи на те, що відповідачем не
заперечувався факт існування
заборгованості перед позивачем в
розмірі 206748 грн., він підтверджується
наявними в матеріалах справи
вмотивованими доказами, доказів
сплати боргу позивачу в повному обсязі
чи частково суду не надано, позовні
вимоги ДП «Златодар» підлягають
повному задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано
обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального
права, з повним з`ясування обставин, що
мають значення для справи, правомірно
задоволені позовні вимоги
Золотоніського міжрайонного прокурора
в інтересах держави в особі Державного
підприємства «Златодар», а тому
апеляційна скарга Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 не підлягає
задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишається
без задоволення, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду Черкаської області від 20.05.2014 року
у справі № 925/505/14- без змін.

2. Матеріали справи № 925/505/14
повернути до Господарського суду
Черкаської області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов