ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.
справа №
911/2024/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Реал Банк», Харківська
обл., м. Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Перша черноморська», Автономна
Республіка Крим, м. Сімферополь

про стягнення 64 124 143,24 гривень

за участю представників:

від позивача: Мартян О.В. (довіреність
№49 від 22.05.2014)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.05.2014 Публічне акціонерне товариство
«Реал Банк» (далі-ПАТ «Реал
Банк»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Перша черноморська» (далі-ТОВ
«Будівельна компанія «Перша
черноморська»/відповідач) про
стягнення 64 124 143,24 грн. з яких:

- 60 000 000,00 грн. заборгованості по сплаті
кредиту за договором №967/09-2-08 від 20.06.2013,

- 4 063 561,64 грн. заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом та
60 581,60 грн. пені.

Відповідач не скористався правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, та
відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 29.05.2014 порушено провадження
у справі №911/2024/14 та призначено справу
до розгляду на 17.06.2014.

Ухвалами господарського суду
Київської області від 17.06.2014 та 01.07.2014
розгляд даної справи відкладався на
01.07.2014 та 08.07.2014 відповідно.

В судові засідання 17.06.2014, 01.07.2014 та
08.07.2014 представник відповідача не
прибув, витребувані судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду даної справи був повідомлений
належним чином.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.06.2013 між ПАТ «Реал Банк» (далі-банк) та
ТОВ «Будівельна компанія «Перша
черноморська» (далі-позичальник) було
укладено договір про надання кредитної
лінії №967/09-2-08, відповідно до якого банк
надає позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та цільового
характеру використання грошові кошти,
на умовах, визначених цим договором та
додатковими угодами до нього.

Пунктом 1.2 договору, пунктом 1.4 договору
в редакції додаткової угоди №1978/09-2-08
від 28.10.2013 та пунктом 1.3 договору в
редакції додаткової угоди №2407/09-2-08 від
27.12.2013 передбачено, що кредит надається
у формі поновлювальної кредитної лінії
з максимальним лімітом в сумі 60 000 000,00
грн.

Фіксована процентна ставка за
користування кредитом з 01.10.2013
становить 24% річних.

Термін остаточного повернення кредиту
- 26.12.2014.

Крім того, п. 6.6 договору передбачено, що
у разі якщо позичальник построчив свої
зобов'язання щодо повернення кредиту
та/або сплати процентів за
користування кредитом щонайменше на
один календарний місяць банк має право
вимагати від позичальника (незалежно
від настання кінцевого терміну
погашення кредиту) сплати у повному
обсязі заборгованості за кредитом
та/або процентами за користування ним,
суму пені і штрафів, передбачених цим
договором.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за договором в частині
відкриття відповідачу поновлювальної
кредитної лінії з максимальним лімітом
в сумі 60 000 000,00 грн. виконав у повному
обсязі, що підтверджується наявними в
матеріалах справи банківськими
виписками з позичкового рахунку
останнього.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку позичальника
претензій та повідомлень про порушення
банком (позивачем) умов договору.

Втім, відповідач свої обов'язки за
договором в частині сплати процентів
за користування кредитом протягом
лютого-квітня 2014 року не виконав, у
зв'язку з чим 07.05.2014 позивачем було
надіслано відповідачу вимогу №09-208/1745
про сплату у повному обсязі
заборгованості за договором про
надання кредитної лінії, в тому числі 3
511 232,87 грн. заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом та
60 000 000,00 грн. кредиту, який підлягає
достроковому поверненню з підстав п. 6.6
договору.

Вказану претензію відповідач отримав
16.05.2014, що підтверджується підписом
представника останнього на кур'єрській
накладній №5683621 ПП «Експрес-пошта»
(пакет №1980437), копія якої міститься в
матеріалах справи.

Посилаючись на те, що відповідач на
зазначену претензію не відповів, суму
заборгованості за договором не
погасив, позивач просить суд, стягнути
з відповідача, зокрема, 64 063 561,64 грн.
сукупної заборгованості за договором,
в тому числі:

- 60 000 000,00 грн. заборгованості по сплаті
кредиту, який підлягає достроковому
поверненню з підстав п. 6.6 договору;

- 4 063 561,64 грн. заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом за
період з 01.02.2014 по 14.05.2014. Наявність 64 063
561,64 грн. сукупної заборгованості
відповідача за договором
підтверджується наданою суду довідкою
№09-208/2774 від 13.06.2014, підписаною
уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію ПАТ «Реал Банк» та головним
бухгалтером ПАТ «Реал Банк».

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду
ані відзиву на позовну заяву, ані
будь-яких інших документів та/або
доказів, що впливають на вирішення
даного спору по суті, суд у
відповідності до ст. 75 ГПК України,
здійснював розгляд даної справи за
наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив,
що заявлена позовна вимога підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст.
1048, ч. 2 ст. 1050, ст. 627 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Пунктами 4.2 та 6.6 договору передбачено,
що нараховані проценти за користування
кредитом сплачуються позичальником
щомісячно у валюті наданого кредиту
платіжним дорученням не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
нарахування процентів.

У разі якщо позичальник построчив свої
зобов'язання щодо повернення кредиту
та/або сплати процентів за
користування кредитом щонайменше на
один календарний місяць банк має право
вимагати від позичальника (незалежно
від настання кінцевого терміну
погашення кредиту) сплати у повному
обсязі заборгованості за кредитом
та/або процентами за користування
ним,суму пені і штрафів, передбачених
цим договором.

При цьому, банк письмово повідомляє
позичальника (поштою з повідомленням
або врученням банком особисто
позичальнику під розписку) про
необхідність дострокової сплати суми
заборгованості.

З огляду наведеного, оскільки
відповідач свої обов'язки за договором
в частині своєчасної сплати процентів
за користування кредитом протягом
лютого-квітня 2014 року не виконав, суд
дійшов висновку як про підставність
пред'явлення позивачем 07.05.2014 вимоги
(претензії) про дострокове повернення
відповідачем виданого кредиту в
порядку п. 6.6 договору, так і про
підставність позовної вимоги про
стягнення сукупної заборгованості
відповідача за договором.

Пунктами 1 та 7 статті 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином. Дана
норма кореспондує з приписами статей
525, 526 ЦК України.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, враховуючи, що
відповідач свої грошові зобов'язання
за договором належним чином не виконав,
а також те, що розмір заявленої до
стягнення заборгованості відповідає
фактичним обставинам справи та є
арифметично вірним, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 64 063 561,64 грн.
сукупної заборгованості за договором,
в тому числі:

- 60 000 000,00 грн. заборгованості по сплаті
кредиту, який підлягає достроковому
поверненню з підстав п. 6.6 договору;

- 4 063 561,64 грн. заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом за
період з 01.02.2014 по 14.05.2014, підлягає
задоволенню як така, що доведена
позивачем належними та допустимими
доказами та не спростована у
встановленому порядку відповідачем.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором в частині
щомісячної сплати процентів не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
нарахування процентів, позивач просить
суд стягнути з відповідача 60 581,60 грн.
пені, нарахованої за періоди:

з 06.03.2014 по 14.05.2014 на 1 104 657,53 грн.
заборгованості за лютий 2014,

з 08.04.2014 по 14.05.2014 на 1 223 013,70
заборгованості за березень 2014,

з 06.05.2014 по 14.05.2014 на 1 183 561,64 грн.
заборгованості за квітень 2014.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені,
встановлений за згодою сторін в
договорі, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що за
порушення строків повернення кредиту
та процентів за користування кредитом
позичальник зобов'язується сплачувати
банку пеню в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

Оскільки арифметично вірний розмір
пені, обрахованої судом за вказаний
позивачем період з урахуванням
наведених положень договору та вимог
Закону, зокрема, в частині обмеження
розміру пені подвійною обліковою
ставкою НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, становить 60 681,60 грн.,
а суд, приймаючи рішення, не може
виходити за межі позовних вимог, тому
вимога позивача про стягнення з
відповідача 60 581,60 грн. пені підлягає
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 32-34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 525, 526, 627, 1048, 1049, 1050, 1054
Цивільного кодексу України, ст. 173, 193, 230
Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Перша черноморська» (95048, Автономна
Республіка Крим, м. Сімферополь, вул.
Трубаченка, 23А, ідентифікаційний код
35693571) на користь Публічного
акціонерного товариства «Реал Банк»
(61072, Харківська обл., просп. Леніна, 60,
ідентифікаційний код 14360721):

- 60 000 000 (шістдесят мільйонів) грн. 00
коп. заборгованості по сплаті кредиту;

- 4 063 561 (чотири мільйони шістдесят три
тисячі п'ятсот шістдесят одну) грн. 64
коп. заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом;

- 60 581 (шістдесят тисяч п'ятсот
вісімдесят одну) грн. 60 коп. пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Перша черноморська» в доход
Державного бюджету України 73 080
(сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00
коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 08.07.2014

Суддя

В.А. Ярема