ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 р.
Справа № 914/1702/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засіданні Мак Л.Б., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дрогобицький завод
залізобетонних виробів", м.Дрогобич

до відповідача Приватного
підприємства "Магніт", м.Стрий

про стягнення 17 829,01 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Бичко О.І.- представник
(довіреність №21 від 28.01.2014р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним
акціонерним товариством "Дрогобицький
завод залізобетонних виробів" до
Приватного підприємства "Магніт" про
стягнення 17 180,85 грн. основного боргу та
1239,83 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 15.05.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 11.06.2014р.

Ухвалою суду від 11.06.2014р. розгляд справи
було відкладено на 02.07.2014р. з підстав
наведених в ухвалі суду.

Представник позивача подав заяву про
зменшення позовних вимог (вх.№3378/14 від
02.07.2014р.), у якій зазначає, що у зв'язку із
перерахунком 3% річних згідно договору
поставки від 10.10.2011 року сума позову
станом на 16.06.2014 року складає 17 829,01 грн.,
з яких 17 180,85 грн. - основний борг, 648,16
грн. - 3%річних.

Разом з тим листом (вх.№25802/14 від
16.06.2014р.) позивач надав суду розрахунок
позовних вимог. Згідно якого
враховуючи те, що договором поставки
від 10.10.2011р. не передбачено терміну
сплати покупцем ПП «Магніт» грошової
суми за прийнятий товар 3% річних
підлягають нарахуванню з моменту
спливу 7 днів після отримання претензії
про сплату боргу - 15.03.2013р. Тому позивач
станом на 16.06.2014р. нарахував
відповідачу за 2013р. - 412,34 грн., а за 2014 р. -
235,82 грн. Таким чином загальна сума
заборгованості, яку просить стягнути
позивач з відповідача складає 17 829,01
грн., з яких 17 180,85 грн. основний борг та
648,16 грн. три відсотки річних.

При цьому представник позивача
підтримав позовні вимоги повністю із
врахуванням поданої ним заяви про
зменшення позовних вимог та просив суд
позов задоволити.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання
повторно не забезпечив вимог ухвал
суду від 15.05.2014р. та 11.06.2014р. не виконав,
причин неявки представника та
невиконання вимог ухвал суду не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи про що свідчать
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень
№82 0 від 15.05.2014р. - вручено 22.05.2014р.
(вх. №22684/14 від 26.05.2014р.) та №82 4 від
13.06.2014р. - вручено 17.06.2014р. (вх.№26839/14 від
19.06.2014р.)

Станом на 02.07.2014р. від відповідача
відзив, заяви, клопотання, в тому числі
про відкладення розгляду справи не
надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст. 75
ГПК України при відсутності
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд,-

встановив:

10.10.2011р. між Відкритим акціонерним
товариством "Дрогобицький завод
залізобетонних виробів" (постачальник)
та Приватним підприємством "Магніт"
(покупець) було укладено договір
поставки №б/н (далі по тексту -
договір), відповідно до умов якого
постачальник зобовґязується передати
у встановлені строки металобрухт
(надалі за текстом - товар) в складі та
за кількостями, що зазначені в
специфікаціях, у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму
на умовах цього договору.

Окрім того, договором встановлено
порядок і строки (терміни) поставки
товару. Зокрема, передбачено, що товар
за цим договором поставляється на
склад покупця за рахунок
постачальника. При цьому витрати на
розвантаження товару здійснюються
покупцем і за його рахунок. Товар
повинен бути доставлений та переданий
покупцю в обсягах та у строки,
визначені в специфікаціях до договору.
Передача товару здійснюється за
накладними та актами прийому-передачі
підписання яких представниками сторін
свідчить про фактичну передачу товару.
Правові наслідки не передання товару
покупцю регулюються законом.

Розділ 3 договору передбачає, що
розрахунки за цим договором
здійснюються покупцем шляхом
безготівкового перерахування коштів
на розрахунковий рахунок
постачальника в розмірі 100%
передоплати. У випадку перерахунку
покупцем грошових коштів на більшу
суму ніж було поставлено товару,
грошові кошти не забезпечені поставкою
за даним договором та специфікаціями, є
передоплатою поставки за наступною
специфікацією, а при відсутності
специфікації на наступний період
поставки, вказана сума підлягає
поверненню протягом 7 днів.

Разом з тим ціна товару вказується в
специфікаціях і може змінюватися в
залежності від конґюктури ринку брухту
чорних металів за взаємною згодою
сторін, шляхом підписання додаткової
угоди.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар згідно
видаткової накладної №РН- 0002515 від
11.11.2011 року на суму 15 040,00 грн. та згідно
видаткової накладної №РН - 0002705 від
01.12.2011 р. на суму 2 140,85 грн. Окрім того, в
підтвердження факту поставки товару
відповідачеві позивач надав записи
журналу №2 охоронної фірми
«БАЙКАЛ-ІНВЕСТ», що контролює за
переміщенням транспорту по вивозу
товарно-матеріальних цінностей ВАТ
«Дрогобицький завод залізобетонних
виробів».

Відповідно до вищенаведених записів
11.11.2011р. ПАТ «Дрогобицький завод
залізобетонних» виробів було
відвантажено ПП «Магніт» 6,4 тонн
металобрухту на суму 15 040,00
грн., який було вивезено з території ПАТ
«Дрогобицький завод залізобетонних
виробів» транспортним засобом ПП
«Магніт» - МАЗ, ДНЗ НОМЕР_2, водій
ОСОБА_4, а 01.12.2011 року ПАТ «Дрогобицький
завод залізобетонних виробів» було
відвантажено ПП «Магніт» 0,911 тонн
металобрухту на суму 2140,85 грн., який
було вивезено з території ПАТ
«Дрогобицький завод залізобетонних
виробів» транспортним засобом ПП
«Магніт»- КАМАЗ, ДНЗ НОМЕР_1, водій
ОСОБА_5

Проте, відповідач порушив свої
зобов'язання, не провів жодних оплат за
поставлений йому згідно договору
товар. Слід зазначити, що позивач
неодноразово звертався до відповідача
із претензіями, а саме: претензією №36
від 28.02.2013р. та №127 від 24.07.2013р., у яких
просив відповідача протягом 7 днів з
моменту отримання претензії
перерахувати 17 180,85 грн. на
рахунок позивача заборгованість за
договором.

Розділом 5 передбачено, що сторони
несуть відповідальність за неналежне
та/або невиконання умов і вимог цього
договору у визначеному законом
порядку.

На підставі вищенаведеного позивач
первісно нарахував відповідачу 3 %
річних у розмірі 1239,83 грн. Однак, в
процесі розгляду справи позивачем було
уточнено поданий ним розрахунок 3%
річних та зменшено його до 648,16 грн.

Отже, загальна сума заборгованості, яку
позивач просить стягнути з відповідача
становить 17 829,01грн., з яких 17 180,85 грн.
основний борг та 648,16 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, але при укладенні договору
сторони повинні керуватися вимогами
Цивільного кодексу України, іншими
актами цивільного законодавства.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст.265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Факт поставки відповідачу
металобрухту на загальну суму 17 180,85
грн. підтверджується видатковими
накладними: № РН- 0002515 від 11.11.2011 року на
суму 15 040,00 грн. та №РН - 0002705 від
01.12.2011 р. на суму 2 140,85 грн. Дані
видаткові накладні підписані та
скріплені печатками сторін у справі
(оригінали оглянуто в судовому
засіданні).

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як вбачається з укладеного між
сторонами договору, розрахунки за цим
договором здійснюються покупцем
шляхом безготівкового перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника в розмірі 100%
передоплати.

Однак, відповідач в порушення
вищенаведених положень договору,
передоплату не оплатив, водночас
позивач поставив товар за відсутності
коштів.

Неодноразово надіслані позивачем
претензії (вх.№36 від 28.02.2013р. та №127 від
24.07.2013р.) про сплату заборгованості в
сумі 17 180,85 грн. залишені відповідачем
без відповіді та задоволення.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Суд враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України дійшов
висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення основного боргу в сумі 17 180,85
грн. є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд оцінивши поданий позивачем
уточнений розрахунок позовних вимог,
дійшов висновку його обґрунтованості,
відтак з відповідача правомірно
підлягає до стягнення 648,16 грн. 3% річних
за період прострочення виконання
зобов'язання з 15.03.2013р. по 16.06.2014р.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши представлені докази, суд
вважає позов обгрунтованим, який із
врахуванням поданої позивачем заяви
про зменшення позовних вимог слід
задоволити повністю.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням № 522 від 07.05.2014р. - 1
827,00 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.7 вищевказаного
Закону у випадках, установлених
пунктом 1 частини першої цієї статті,
судовий збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю.

Частиною другою ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору складає 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Оскільки сума сплаченого позивачем
судового збору становить 1827,00 грн.
(мінімальний розмір встановлений
Законом України «Про судовий збір»), то
наслідки передбачені п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
не застосовуються, сума судового збору
в частині зменшених позовних вимог
позивачу не повертається, а судовий
збір, відповідно до вимог ст.49 ГПК
покладається на відповідача повністю,
оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст.11, 525, 526, 612, 627-629, 655, 712 ЦК
України, ст.ст.174, 193, 265 ГК України, ст.ст.
43, 33, 34, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов, згідно заяви про зменшення
розміру позовних вимог, задоволити
повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Магніт " (82400, Львівська область,
м.Стрий, вул.Коссака 15/5, )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Дрогобицький завод
залізобетонних виробів" (82100, Львівська
область, м.Дрогобич, вул.Фабрична, буд.61,
) основний борг в сумі 17
180,85 грн., 648,16 грн. три проценти
річних та 1 827,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішення в законної сили, в порядку
ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 04.07.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.