ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.
Справа № 911/1694/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аскоп-Україна", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елітка", м. Васильків

про стягнення 321186,14 грн.

за участю представників: згідно з
протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Аскоп-Україна"
(надалі позивач) заявлено позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елітка" (надалі
відповідач) про стягнення 321186,14 грн.
боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неналежним чином
виконуються зобов'язання щодо оплати
товару, поставленого позивачем за
умовами договору поставки № 133 від
21.05.2013 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 12.05.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 28.05.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.05.2014 р., у зв'язку з неявкою
в судове засідання представника
відповідача, розгляд справи відкладено
на 17.06.2014 р.

16.06.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником позивача подано
письмові пояснення по справі.

25.06.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником позивача подано
письмові пояснення по справі та
клопотання про розгляд справи без
участі останнього.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання ухвалами суду від
12.05.2014 р., 28.05.2014 р. та 17.06.2014 р., що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення поштових
відправлень з підписом представника
відповідача у графі «вручено», в судове
засідання явку представника не
забезпечив, про причини неявки суд не
повідомив.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши у судовому засіданні
матеріали справи, суд

встановив:

21 травня 2013 року між ТОВ
«Аспок-Україна» (постачальник, позивач
у справі) та ТОВ «Елітка» (покупець,
відповідач у справі) було укладено
договір поставки №133 (надалі договір),
відповідно до п. 1.1. якого, постачальник
зобов'язується передати окремими
партіями продукти харчування (далі по
тексту договору - товар) у власність
покупця, а покупець зобов'язується
приймати та оплачувати даний товар в
порядку та на умовах, визначених цим
договором.

Відповідно до п. 1.2. договору
найменування (асортимент), кількість,
ціна та вартість окремих партій товару
визначаються за згодою сторін та
вказуються у видаткових накладних, що є
невід'ємними складовими частинами
цього договору.

Сума цього договору визначається
сумарною вартістю товару, поставленого
за даним договором згідно видаткових
накладних. Покупець зобов'язується
здійснити оплату вартості окремої
партії товару протягом 21 календарних
днів від дати підписання сторонами
видаткової накладної. (п. п. 4.1 та 4.2
договору).

Згідно з п. 6.3 договору останній вступає
в силу з моменту його підписання
сторонами та діє до 31.12.2013 р.

На виконання умов договору поставки
№133 від 21.05.2013 р., позивачем було
поставлено відповідачеві товар на суму
248096,94 грн., що підтверджується
підписаними представниками сторін та
скріпленою відтисками печаток
юридичних осіб видатковими накладними
№15593 від 08.10.2013 р. на суму 20127,80 грн., №16485
від 23.10.2013 р. на суму 44864,34 грн., №17205 від
05.11.2013 р. на суму 36384,02 грн.,№18152 від 20.11.2013
р. на суму 16568,73 грн., №18528 від 27.11.2013 р., №
18952 від 04.12.2013 р. на суму 29344,59 грн., №19432
від 12.12.2013 р. на суму 25447,85 грн. та №20397
від 25.12.2012 р. на суму 46354,30 грн.

З п. 4.2. договору вбачається, що
відповідач мав здійснити розрахунок з
позивачем за товар поставлений за
вказаними видатковими накладними
товар протягом 21
календарних днів від дати підписання
сторонами видаткових накладних.

У свою чергу, як зазначає позивач,
відповідач взяті на себе зобов'язання
за вказаним вище договором поставки у
частині сплати вартості поставленого
позивачем товару не виконав.

З огляду на вищевказані обставини, у
відповідача, станом на дату судового
засідання, рахується заборгованість
перед позивачем у розмірі 248096,94 грн.

Станом на дату судового засідання
відповідачем належних та допустимих
доказів сплати боргу у розмірі 248096,94
грн. до суду не подано.

Врахувавши вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо сплати коштів, за
поставлений позивачем за договором
поставки №133 від 21.05.2013 р. товар на суму
248096,94грн.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем дотримано вимог даних норм
процесуального законодавства і подано
всі докази на підтвердження своїх
позовних вимог, в той час як
відповідачем не спростовано існування
заборгованості перед ТОВ
"Аскоп-Україна" у розмірі 248096,94грн.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем на час прийняття
рішення не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога позивача про
стягнення з відповідача 248096,94 грн.
боргу за поставлений товар підлягає
задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 73089,20 грн. за поставлений за
видатковою накладною №19842 від 18.12.2013 р.
товар, який відповідач отримав, як
зазначає позивач, через представника
ОСОБА_1 на підставі довіреності
відповідача №11 від 18.12.2013 р.

Відповідно до п. 11 Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої постановою
Держарбітража при Раді Міністрів СРСР
від 15.07.1965р. №П-6, приймання товарів
мають право здійснювати робітники
отримувача (покупця), уповноважені на
то керівництвом
підприємства-отримувача, і ці
працівники повинні відноситись до
категорії матеріально-відповідальних
осіб. Відпуск товарно-матеріальних
цінностей покупцям або передача їх
безоплатно здійснюється
підприємствами тільки на підставі
доручень отримувачів (покупців).

Порядок використання доручень
регулюється наказом Мінфіну України
№99 від 16.05.96р. "Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих та використаних
доручень на отримання цінностей"
(зареєст. у Мін'юсті України 12.06.96р.
№293/1318). Пунктом 2 Інструкції визначено,
що сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безоплатно
тільки за довіреністю одержувача.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Довіреність на одержання цінностей є
первинним документом, що фіксує
рішення уповноваженої особи
(керівника) підприємства про
уповноваження конкретної фізичної
особи одержати для підприємства
визначені перелік та кількість
цінностей. Без довіреності не може бути
створено інший первинний документ -
накладну-вимогу, товарно-транспортну
накладну, який є дозволом для
здійснення господарської операції з
відпуску цінностей.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи довіреність №11 від 18.12.2013 р.
видана відповідачем Сердюку Олесю
Олександровичу на отримання від
позивача товару за накладною №19842 від
18.12.2013 р. Вказана довіреність підписана
керівником та головним бухгалтером
відповідача, та містять відтиски
печаток ТОВ"Елітка".

Крім того, у матеріалах справи наявна
копія генеральної довіреності
відповідача у якій наявний перелік
осіб, яких уповноважує останній на
отримання від ТОВ «Аскоп-Україна»
товарно-матеріальних цінностей, а саме,
такими особами визначено Харченка Г.Е.
та Коваленка А.І. Разом з тим, накладна
не містить відтиску печатки
відповідача.

Таким чином, за відсутності
довіреності, виданої відповідачем на
ім'я ОСОБА_1, видаткова накладна №19842
від 18.12.2013 р. на суму 73089,20 грн. не є
належним доказом, який підтверджує
факт отримання ТОВ «Елітка» товару від
позивача на суму 73089,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ТОВ «Аскоп-Україна» у
частині стягнення з відповідача 73089,20
грн. боргу є необґрунтованими, не
доведеними належними та допустимими
доказами та такими, що задоволенню не
підлягають.

Судові витрати, відповідно до частини
п'ятої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судом
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Елітка"
(08600, Київська область, м. Васильків, вул.
Гоголя, буд. 26; код ЄДРПО України 35731721)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аскоп-Україна" (02660, м.
Київ, Дніпровський район, вул. Марини
Раскової, буд. 11, оф. 600; код ЄДРПО
України 30579869) - 248096 (двісті сорок вісім
тисяч дев'яносто шість) гривень 94 коп.
боргу та 4961 (чотири тисячі дев'ятсот
шістдесят одну) гривню 94 коп. судового
збору.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.07.2014 року.

Суддя
А.В. Лопатін