КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р. Справа№ 23/447-49/290-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Жук Г.А.

Шипка В.В.

представники сторін:

від Голови комітету кредиторів ОСОБА_3:
не з'явився;

від ініціюючого кредитора: не
з'явились;

від боржника: не з'явились;

ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_1, виданий
Соснівським РВ УМВС України в
Черкаській області 04.09.2007) ;

від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» в особі голови комісії з
припинення діяльності ДК «Газ
України»: Жорова Л.М. представник за
дов. № 37/10 від 30.12.2013;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Голови
комітету кредиторів ОСОБА_3 на ухвалу
господарського суду міста Києва від
02.04.2014 року у справі № 23/447-49/290-2012 (суддя
Івченко А.М.)

за заявою акціонерного товариства
«Перший експедиційний загін підводних
та гідротехнічних робіт», м. Київ

до відкритого акціонерного товариства
«Київенергобуд», м. Київ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду
міста Києва перебуває справа №
23/447-49/290-2012 за заявою АТ «Перший
експедиційний загін підводних та
гідротехнічних робіт» до ВАТ
«Київенергобуд» про визнання
банкрутом.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.04.2014 року у справі №
23/447-49/290-2012 (суддя Івченко А.М.) визнано
кредитором ВАТ
«Київенергобуд» - ОСОБА_4 на загальну
суму 3 652 549,11 грн; розгляд справи
№ 23/447-49/290-2012 відкладено на 23.04.2014.

Дана ухвала мотивована
обґрунтованістю та доведеністю
кредиторських вимог ОСОБА_4 до боржника
на суму 3 652 549,11 грн.

При цьому, суд першої інстанції
керувався ст. 526 Цивільного кодексу
України, Колективним договором ВАТ
«Київенергобуд», Статутом ВАТ
«Київенергобуд», контрактом з Головою
Ради ВАТ «Київенергобуд» від 01.11.2005
року, контрактом з Головою Ради ВАТ
«Київенергобуд» від 26.12.1998 року.

Не погоджуючись частково із зазначеною
ухвалою суду, Голова комітету
кредиторів ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить ухвалу господарського
суду міста Києва від 02.04.2014 року у
справі № 23/447-49/290-2012 в
частині визнання грошових вимог ОСОБА_4
та включення їх до реєстру вимог
кредиторів - скасувати.

Апеляційна скарга мотивована неповним
з'ясуванням обставин справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.
Скаржник в апеляційній скарзі
зазначає, що місцевим господарським
судом не враховано того, що рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 18.11.2011 у справі № 2-453/11, яке набрало
законної сили за результатами
апеляційного перегляду, відмовлено
ОСОБА_4 у стягненні заборгованості за
трудовими контрактами від26.12.1998 року та
від 01.11.2005 року.

07.05.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду ОСОБА_4 подано
відзив на апеляційну скаргу, в якому
заперечує доводи апеляційної скарги та
просить залишити її без задоволення, а
ухвалу місцевого господарського суду -
без змін, оскільки скаржником не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження доводів, викладених в
скарзі, зокрема, копії рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 18.11.2011 у справі № 2-453/11 або судового
процесуального рішення про перегляд
його в апеляційному порядку. Крім того,
скаржник стверджує, що в матеріалах
справи відсутні докази які свідчать
про існування зазначеного рішення.

19.05.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представником
Голови комітету кредиторів ОСОБА_3
подано письмові додаткові пояснення у
справі до яких додано копії рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 18.11.2011 у справі № 2-453/11, ухвали
апеляційного суду Черкаської області
від 19.05.2010 у справі № 22ц-1974/2010 та ухвали
апеляційного суду Черкаської області
від 23.05.2010 у справі № 22ц/2390/808/12 на
підтвердження доводів апеляційної
скарги.

23.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представником
Голови комітету кредиторів ОСОБА_3
подано заяву на виконання вимог суду
до якої додано лист В. о. голови
Соснівського райсуду м. Черкаси від
17.06.2014 № 2-453/11, копія рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 18.11.2011 у справі № 2-453/11, ухвала
апеляційного суду Черкаської області
від 23.05.2010 у справі № 22ц/2390/808/12.

24.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду ОСОБА_4 подано на
виконання вимог суду копії документів.

25.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду ліквідатором ВАТ
«Київенергобуд» арбітражним керуючим
Гороховським А.В. подано письмові
пояснення, в яких зазначає, що повністю
визнає заборгованість банкрута перед
кредитором ОСОБА_4 на суму 329 190,91 грн.

25.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду ОСОБА_4 подано на
виконання вимог суду копії документів.

25.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представником
Голови комітету кредиторів ОСОБА_3
подано заяву на виконання вимог суду і
до якої додано ухвали господарського
суду міста Києва від 27.08.2012, 20.01.2010,
13.05.2008, 20.08.2012 у справі № 23/447-49/290-2012.

09.07.2014 через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представником
Голови комітету кредиторів ОСОБА_3
подано заяву про відкладення розгляду
справи в зв'язку з перебуванням
представника у відпустці.

10.07.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду ліквідатором
банкрута арбітражним керуючим
Гороховським А.В. подано на виконання
вимог ухвали суду письмові пояснення
щодо кредиторських вимог ОСОБА_4, в яких
зазначає, що визнає вимоги даного
кредитора на суму 3 652 549,11 грн в повному
обсязі, а підставою видачі наказу № 01-к
від 04.04.2014 є встановлення судом в
оскаржуваній ухвалі неправомірності
прийняття ОСОБА_7, колишнім Головою
правління банкрута, наказу № 16/08 від
20.02.2008 року про звільнення ОСОБА_4

Київський апеляційний господарський
суд в судовому засіданні 10.07.2014
відхиляє клопотання представника
Голови комітету кредиторів ОСОБА_3 про
відкладення розгляду справи з
наступних підстав. Згідно ст. 77 ГПК
України господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених ст. 69 цього
кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. Пунктом 1
ст. 77 ГПК України у якості такої
обставини визначено нез'явлення в
засідання представників сторін, інших
учасників судового процесу. Між тим, з
положень ст. 77 ГПК України вбачається,
що неявка будь-якого учасника у судове
засідання в апеляційній інстанції у
господарській справі не є безумовною
підставою для відкладення такого
розгляду справи та розгляд справи
відкладається лише у разі неможливості
вирішення справи. Враховуючи, що
розгляд апеляційної скарги у даній
справі неодноразово відкладався, а
представник Голови комітету
кредиторів ОСОБА_3 надавав свої
пояснення стосовно скарги у попередніх
судових засіданнях апеляційної
інстанції колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу, можна розглянути в
даному судовому засіданні за
відсутності Голови комітету
кредиторів ОСОБА_3 або його
представника.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 10.07.2014 року ОСОБА_4
заперечував вимоги апеляційної скарги,
просив суд залишити її без задоволення,
а ухвалу місцевого суду - без змін.

Представник ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» в особі голови
комісії з припинення діяльності ДК
«Газ України» вирішення питання щодо
апеляційної скарги залишив на розсуд
суду.

В судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися ліквідатор,
представники інших сторін та учасників
провадження у справі, причини неявки
суду не повідомили. Враховуючи, що в
матеріалах справи є докази (поштові
повідомлення) належного повідомлення
сторін про час та місце розгляду
апеляційної скарги, а також враховуючи
обмеження процесуального строку
розгляду скарг на ухвали місцевих
господарських судів колегія суддів,
порадившись, ухвалила розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
представників інших сторін та
учасників провадження у справі, що не
з'явилися.

Дослідивши копії матеріалів
оскарження, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
представників сторін, перевіривши
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
08.08.2008 до господарського суду першої
інстанції звернувся ОСОБА_4 з заявою, в
якій просив суд визнати його
кредитором боржника на суму 1 191 051 грн 43
коп.

Як вбачається з зазначеної заяви
ОСОБА_4 свої вимоги обґрунтував
невиконанням ВАТ «Київенергобуд»
трудових контрактів від 26.12.1998 та від
01.11.2005, відповідно до умов яких ОСОБА_4
зобов'язався безпосередньо і через
очолювану ним Раду з метою захисту
інтересів акціонерів здійснювати
контроль за діяльністю правління
«Товариства», а «Товариство»
зобов'язалося створювати необхідні
умови для роботи «Голови Ради».

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим,
що з 1998 року він безперервно працював
на посаді Голови Ради ВАТ
«Київенергобуд», а звільнення його
ліквідатором ВАТ «Київенергобуд»
ОСОБА_7 20.02.2008 року з займаної посади на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, тобто за
згодою сторін, є незаконним у зв'язку з
чим у боржника виникла заборгованість
в наслідок не виконанням умови
контрактів, щодо сплати за трудовими
контрактами та наданні йому квартири в
м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Соснівського районного суду
міста Черкаси від 18.11.2011 року у справі №
2-453/11 за результатами розгляду позовної
заяви ОСОБА_4 до ВАТ «Київенергобуд»
про поновлення на роботі на посаді
Голови Ради ВАТ «Київенергобуд»,
сплату заборгованості за трудовими
контрактами від 26.12.1998 та від 01.11.2005 у
сумі 1 197 051 грн 43 коп., відшкодування
моральної шкоди у сумі 2 197 051 грн 43 коп.
та про зобов'язання передати у
власність квартиру в задоволенні
позовних вимог, позивачу відмовлено
повністю.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 23.05.2012 у справі № 22ц/2390/808/12
(№ 2-453/11 у першій інстанції) апеляційну
скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення
Соснівського районного суду міста
Черкаси від 18.11.2011 року залишено без
змін.

Оскільки за змістом заяви фізичної
особи ОСОБА_4 заявлені ним грошові
вимоги у розмірі 1 197 051 грн 43 коп. є
аналогічними тим, що розглядалися
Соснівським районним судом міста
Черкаси та апеляційним судом
Черкаської області у справі № 2-453/11,
підстави для визнання цих вимог у
відношенні боржника у даній справі
відсутні згідно ч. 4 ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України (у редакції, яка діяла на момент
прийняття оскаржуваної ухвали)
відповідно до якої рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної
сили, є обов'язковим для господарського
суду щодо фактів, які встановлені судом
і мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 неодноразово звертався до
господарського суду міста Києва з
заявами про уточнення кредиторських
вимог, а саме заявами від 26.09.2008, 03.08.2009,
02.04.2010 та від 06.11.2013, відповідно до
прохальної частини останньої заяви
ОСОБА_4 просив суд визнати його
кредитором боржника на суму 3 652 549,11 грн.

Дослідивши данні уточнення
кредиторських вимог, колегія суддів
встановила, що сума кредиторських
вимог ОСОБА_4 збільшена на суму індексу
інфляції та трьох відсотків річних
нарахованих на суму заборгованості, що
за своєю суттю є похідними вимогами від
суми основного зобов'язання.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури припиняється нарахування
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій по всіх видах
заборгованості банкрута.

Відповідно до обставин справи
постанова про визнання ВАТ
«Київенергобуд» прийнята місцевим
господарським судом 25.02.2008 року, а тому
в силу положень абз. 3 п. 1 ст. 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» жодні
нарахування інфляційних та трьох
відсотків річних нараховані ОСОБА_4 на
суму заборгованості після 25.02.2008 року є
незаконними, оскільки здійсненні в
порушення норм чинного законодавства,
а тому вимоги в цих сумах не можуть бути
визнанні судом та включені в реєстр
вимог кердиторів.

Враховуючи вище зазначене, апеляційний
суд вважає, що оскільки відсутні
підстави у визнанні суми основного
зобов'язання, то відсутні підстави у
визнанні похідних вимог, а саме суми
інфляційних та трьох відсотків річних,
нараховані ОСОБА_4 на суму
заборгованості до 25.02.2008.

Також в уточненнях від 26.08.2009 до
основної суми заборгованості та
нарахованих на неї 3 відсотки річних і
індексу інфляції ОСОБА_4 додано суму 342
343,96 грн, яка складається з основної
суми 212 882,15 грн та суми індексу інфляції
нарахованого на неї за 2001-2007 року та за 9
місяців 2008 року. З письмових уточнень
вбачається, що сума 212 882,15 грн то є
кредиторські вимоги, визнанні ухвалою
господарського суду міста Києва від
18.04.2006 у даній справі та відступлені
ОСОБА_8 на підставі договору про
відступлення права вимоги від 20.02.2008.

Дослідивши копії матеріалів та
обставини справи колегія суддів
встановила, що ухвалою попереднього
засідання від 18.04.2006 року ОСОБА_4
визнано кредитором ВАТ
«Київенергобуд». Відповідно до
договорів про відступлення права
вимоги від 20.02.2008 ОСОБА_4 передав новому
кредитору ОСОБА_8 право вимоги до ВАТ
«Київенергобуд» в повному обсязі на
загальну суму 473 915,02 грн, що
підтверджується відповідними актами
приймання-передачі від 20.08.2008, у зв'язку
з чим ухвалою господарського суду
міста Києва від 13.05.2008 року здійснено
заміну кредитора, зокрема ОСОБА_4 на
ОСОБА_8 При цьому, жодної
нормативно-правової підстави даної
вимоги ОСОБА_4 не зазначено.

Враховуючи вище викладене, апеляційний
суд не вбачає аргументованих підстав
визнавати вимоги ОСОБА_4 в сумі 342 343,96
грн, оскільки дані вимоги відступлені
ще 20.02.2008, а тому відсутні будь-які
правові підстави звертатися до
боржника 26.08.2009 з даними вимогами та
нараховувати на них індекс інфляції за
2001-2007 та за 9 місяців 2008 року.

Таким чином, колегія суддів з огляду на
вищезазначене вважає, що розглядаючи
заяву ОСОБА_4 про визнання його
кредитором на суму 3 652 549,11 грн судом
першої інстанції не надано правової
оцінки рішенню Соснівського районного
суду м. Черкаси від 18.11.2011 року у справі
№ 2-453/11 та ухвалі апеляційного
суду Черкаської області від 23.05.2012 у
справі № 22ц/2390/808/12, не досліджено
правового підґрунтя виникнення
заявлених вимог та неповно досліджено
обставини справи, що мають значення для
справи в зв'язку з чим помилково
прийнято судове рішення про визнання
вимог ОСОБА_4

Апеляційний суд не приймає до уваги
твердження ОСОБА_4 щодо не набрання
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 18.11.2011 року у справі №
2-453/11 законної сили, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи, а
саме належним чином завіреною копією
даного судового рішення з відміткою
суду про його вступ в законну силу
«23.05.2013».

У відповідності до ст.ст. 32-34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів,
окрім тих, які наявні в матеріалах
справи, суду надано не було.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
Голови комітету кредиторів ОСОБА_3
підтвердились під час розгляду даної
справи, що свідчить про невірне
застосування норм матеріального права,
неповне досліджено обставини справи,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків, викладених
в рішенні суду дійсним обставинам
справи, а тому ухвала господарського
суду міста Києва від 02.04.2014 року у
справі № 23/447-49/290-2012 в частині
визнання грошових вимог ОСОБА_4
кредитором та включення їх до реєстру
вимог кредиторів підлягає скасуванню.

В ст. 104 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є, зокрема, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищенаведені обставини
справи в їх сукупності, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвала скасуванню та
направленню до місцевого суду для
розгляду.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 99, 101-106
ГПК України, Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Голови комітету
кредиторів ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 02.04.2014 року у справі №
23/447-49/290-2012 в частині визнання грошових
вимог ОСОБА_4 кредитором та включення
їх до реєстру вимог кредиторів.

Відхилити вимоги ОСОБА_4 до відкритого
акціонерного товариства
«Київенергобуд» на загальну суму 3 652
549,11 грн.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
Г.А. Жук

В.В. Шипко