КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2014 р. Справа№ 910/4653/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Власова Ю.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання -
Киниці А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Артбудінвест"

на рішення господарського суду міста
Києва від 29.04.2014

у справі №910/4653/14 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новатор 2012"

до Приватного підприємства
"Артбудінвест"

про стягнення 74 150,00 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явилися,

від відповідача: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Новатор 2012" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до ПП "Артбудінвест" про
стягнення, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог, 74 150,00
грн. основного боргу та відшкодування 6
000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 29.04.2014 у справі № 910/4653/14 позов
задоволено, стягнуто з відповідача 74
150,00 грн. основного боргу та 1 827,00 грн.
витрат по сплаті судового збору. В
покладенні на відповідача
відшкодування витрат на оплату
правової допомоги відмовлено, оскільки
ці витрати позивача не є витратами на
оплату послуг адвоката у розумінні
ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ПП
"Артбудінвест" звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
29.04.2014 скасувати в частині стягнення 74
150,00 грн. основного боргу та 1 827,00 грн.
витрат по сплаті судового збору та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані порушенням судом першої
інстанції норм матеріального права,
зокрема приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України.
За твердженням скаржника, строк оплати
купленого товару на час розгляду спору
не настав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просить залишити рішення без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення з
огляду на її безпідставність. На думку
позивача, пред'явлення позову є
визначеною законом процесуальною
формою пред'явлення вимоги про
виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.06.2014
апеляційну скаргу ПП "Артбудінвест"
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 09.07.2014.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 98 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду апеляційної скарги, про
що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень.

В судове засідання 09.07.2014 представники
сторін не з'явились, про причини неявки
не повідомили. Від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі його представника.

Беручи до уваги суть спору та матеріали
справи, а також встановлені ст. 102 ГПК
України строки розгляду апеляційних
скарг, колегія суддів визнала за
можливе розглянути заяву за
відсутності представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ТОВ "Новатор 2012" було здійснено
поставку ПП "Артбудінвест" макухи
соєвої в кількості 20,7 тонн загальною
вартістю 93 150,00 грн., що підтверджується
видатковою накладною № РН-000094 від
29.10.2013. Факт прийняття товару
відповідачем підтверджується також
довіреністю на отримання товару № 836
від 28.10.2013.

Судом першої інстанції також
встановлено, що відповідач частково
оплатив поставлений товар, а саме:
11.12.2013 на суму 5 000,00 грн. та 26.02.2014 на суму
2000,00 грн., що підтверджується виписками
по особовому рахунку позивача в
установі банку. Крім того, відповідачем
було частково погашено заборгованість
06.03.2014 на суму 2 000 грн., 17.03.2014 на суму 2 500
грн., 18.03.2014 на суму 2 000 грн., 03.04.2014 на
суму 3 500 грн., 09.04.2014 на суму 2 000 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями.
Несплаченими за поставлений за
видатковою накладною № РН-000094 від
29.10.2013 товар на час розгляду спору
залишились 74 150,00 грн.

Місцевий господарський суд дійшов
вірного висновку, що між сторонами був
укладений договір поставки у
спрощений спосіб, а саме шляхом
підписання видаткової накладної, в
якій сторони узгодили перелік товару,
його кількість та ціну.

Статтями 11, 509 ЦК України передбачено,
що договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору.

Згідно з приписами статей 526 ЦК України
та 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525 ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Загальні положення частини другої
статті 530 ЦК України не можуть бути
застосовані до спірних правовідносин
сторін, оскільки термін виконання
зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права -
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Як роз'яснив Вищий господарський суд
України в інформаційному листі від
17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права", якщо інше не
встановлено укладеним сторонами
договором або актом цивільного
законодавства, перебіг строку
виконання грошового зобов'язання, яке
виникло на підставі договору
купівлі-продажу, починається з моменту
прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
і положення частини другої статті 530
названого Кодексу, в якій ідеться про
строк (термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
не застосовується.

При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 ЦК України.

Пленум Вищого господарського суду
України у п. 1.7 постанови від 17.12.2013 № 14
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" зазначив, що
судам необхідно виходити з приписів
частини другої статті 530 ЦК України,
якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання. Цією нормою передбачено,
між іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору.

Таким чином, колегія суддів вказує на
помилковість твердження відповідача
про відсутність заборгованості перед
позивачем за товар, поставлений за
видатковою накладною № РН-000094 від
29.10.2013 з мотивів не пред'явлення вимоги
відповідно до приписів ч. 2 ст. 530 ЦК
України.

За встановлених обставин, місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність позовних вимог про
стягнення з відповідача 74 150,00 грн.
основного боргу та судових витрат зі
сплати судового збору, у стягненні
витрат за надану правову допомогу
вмотивовано було відмовлено.

На думку колегії суддів, висновок
місцевого суду про наявність правових
підстав для задоволення заявлених
позовних вимог є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
чинного законодавства, фактичним
обставинам справи і наявним у ній
матеріалам, а доводи апеляційної
скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування рішення місцевого
суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору за розгляд
апеляційної скарги покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Артбудінвест" на рішення
господарського суду міста Києва від
29.04.2014 у справі № 910/4653/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 29.04.2014 у справі № 910/4653/14
залишити без змін.

Головуючий суддя
О.О. Хрипун

Судді
Ю.Л. Власов

С.Р. Станік