ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Р І Ш Е Н Н Я

15 липня 2014 року
Справа № 913/1186/14

Провадження №1/913/1186/14

За позовом позивача Луганського
міського комунального підприємства
"Теплокомуненерго"

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Луганськ

про стягнення 9950 грн. 16 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання Кравцова
Г.А.

У засіданні брали участь:

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_3, представник
за довіреністю від 29.05.2014 № 325;

Суть спору: про стягнення з відповідача
9687 грн. 69 коп. боргу (за період з січня
2011 року по лютий 2014 року), 262 грн. 47 коп. 3%
річних (за період з 31.03.2011 по 10.04.2014), які
утворились при розрахунках за
договором на відпуск теплової енергії
№ 1150 від 08.12.1999.

Розглянувши матеріали справи,
додатково надані сторонами документи,
суд дійшов до наступного.

Так, правове регулювання
правовідносин, пов'язаних з
виробництвом, транспортуванням,
постачанням та використанням теплової
енергії з метою забезпечення
енергетичної безпеки України,
підвищення енергоефективності
функціонування систем
теплопостачання, створення і
удосконалення ринку теплової енергії
та захисту прав споживачів та
працівників сфери теплопостачання
здійснюється Законом України "Про
теплопостачання".

У відповідності до ст. 2 вказаного
Закону теплова енергія - це товарна
продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води,
інших господарських і технологічних
потреб споживачів, призначена для
купівлі-продажу. Основними обов'язками
споживача теплової енергії та
теплопостачальної організації є
своєчасне укладання договору на
постачання теплової енергії.

Підставою позову у даній справі, як
стверджує позивач, є порушення
відповідачем умов договору на відпуск
теплової енергії від 08.12.1999 № 1150 (арк.
справи 22-25), укладеного між Луганським
міським комунальним підприємством
"Теплокомуненерго" /позивачем/ та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
/відповідачем/, за умовами якого
позивач прийняв на себе зобов'язання
поставляти теплоносій на об'єкт
споживача, який зобов'язався
оплачувати рахунки підприємства в
десятиденний строк з дня їх отримання,
що передбачено п. 15 договору.

Строк дії вказаного договору визначено
сторонами на один рік до 01.11.2000, а у
відповідності до п. 27 він є
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про його розірвання не буде
заявлено письмово жодною із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору по ній є
заборгованість, яка утворилась за
даними позивача за період з лютого 2011
року по лютий 2014 року у сумі 9687 грн. 69
коп., у зв'язку з чим нараховані
додаткові вимоги до суми боргу - 262 грн.
47 коп. 3% річних (за період з 31.03.2011 по
10.04.2014).

Відповідач у відзиві на позовну заяву
за листом від 25.06.2014 проти позову
заперечує з посиланням на те, що
договір № 1150 на відпуск теплової
енергії від 08.12.1999 є розірваним у
відповідності до умов. п. 19а договору,
що підтверджується його заявою від
31.05.00 з належними доказами відправлення
позивачу. Крім цього, опалювальне
приміщення, частина якого
використовується під стоматологічний
кабінет за підприємницькою діяльністю,
не було переведене у нежитлове, тому
оплата вартості теплової енергії
споживачем здійснювалась за тарифами
для населення, що також підтверджено
документально.

Встановивши фактичні обставини справи,
суд вважає вимоги позивача
необґрунтованими, а позов таким, у
задоволенні якого слід відмовити,
виходячи з наступних підстав.

Так, при розгляді справи судом
встановлено, що адресою проживання
відповідача та його реєстрації є
опалювальне приміщення у м. Луганську,
АДРЕСА_1, що підтверджено відміткою в
паспорті ОСОБА_2 та довідкою
відповідного домоуправління.

Згідно пояснень відповідача, він
проживає у цій квартирі, а тому вона є
житловим приміщенням та використовує
певну її частину під стоматологічний
кабінет, через що оплата за споживання
теплоносія згідно доданих до справи
платіжних квитанцій проводилась за
тарифами для населення відповідно до
рішення виконавчого комітету
Луганської міської ради № 26 від 21.01.2011.

Таким чином, вочевидь, що заявлена у
справі сума боргу фактично є різницею у
тарифах через здійснені позивачем
нарахування як для нежитлових
приміщень.

Так, у позовній заяві позивач
посилається на невиконання
відповідачем умов договору № 1150 на
відпуск теплової енергії від 08.12.1999, у
той час, як у спірний період
правовідносини сторін вже не
регулювались договором, тобто за своєю
правовою природою борг у сумі 9687 грн. 69
коп. носить бездоговірний характер.

Як звісно, підстава позову - це су
купність юридичних фактів, тобто таких
обставин, з на явністю чи відсутністю
яких закон пов'язує виникнення або
припинення правовідносин. Підстава
позову є тим його елементом, за
допомогою якого досягається мета
підтвердити правовий характер вимоги
позивача.

Згідно зі ст. 631 ЦК України, яка регулює
строк договору, законодавцем
передбачено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Судом встановлено, що 01.07.2000 відбулось
припинення дії вказаного договору у
порядку, визначеному п. 27, оскільки факт
звернення відповідача до позивача з
пропозицією про припинення дії
договору підтверджується
документально за його заявою від 31.05.2000
з чеком пошти, а тому у позивача
відсутні правові підстави для
пред'явлення вимог про стягнення боргу
за послуги, оскільки закінчення строку
дії договору за загальним правилом
припиняє права та обов'язки його
сторін.

Таким чином у задоволенні позову слід
відмовити з віднесенням витрат по
судовому збору на позивача згідно зі
ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову
Луганського міського комунального
підприємства "Теплокомуненерго" до
відповідача фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Луганськ про стягнення 9687
грн. 69 коп. боргу та 262 грн. 47 коп. 3%
річних в і д м о в и т и.

2. Судові витрати покласти на
позивача.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складене
17.07.2014.

Суддя
Н.М.Зюбанова