м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АЛЬФА
до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
про відшкодування шкоди в порядку
Суддя Цюкало Ю.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: Гололнюк О.Г. (за
довіреністю від 10.02.2014);
від відповідача: не з'явились.
В судовому засіданні 14 липня 2014 року,
відповідно до положень ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.
29.05.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
страхування» до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Наста» про стягнення в
порядку регресу 36 081,37 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 суддею Дупляк О.М.
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 17.06.2014.
Розпорядженням керівника апарату
Господарського суду м. Києва від 13.06.2014,
у зв'язку з тривалим перебуванням судді
Дупляк О.М. на лікарняному, призначено
проведення повторного автоматичного
передано для розгляду судді Цюкало Ю.В.
Ухвалою від 13.06.2014 суддею Цюкало Ю.В.
справу прийнято до свого провадження.
Розгляд справи призначено на 14.07.2014.
17.06.2014 до канцелярії Господарського
від 13.06.2014 "Про страхове покриття"
Моторного (транспортного) страхового
У судовому засіданні 14.07.2014 представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі, просив суд
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву суду не надав, причин
неявки суду не повідомив, хоча про час і
місце розгляду справи повідомлений
За приписами ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п. 11 Листа № 01-8/123 від
15.03.2007 Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
З огляду на неявку представника
відповідача в судове засідання,
господарський суд враховує, що за
змістом ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
За приписами ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст. 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи вищенаведене,
керуючись принципами розумності
строків судового провадження, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка представника
відповідача не перешкоджає вирішенню
справи по суті.
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим розгляд
справи здійснювався без застосування
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно та
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд -
28.12.2013, на перехресті вулиць
Набережно-Лугова та Нижній Вал, в м.
Києві, сталася дорожньо-транспортна
пригода (далі - ДТП) за участю
транспортного засобу марки «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, яким керувала
ОСОБА_3, та транспортного засобу марки
«Шевролет», державний номер НОМЕР_2, під
Позивач зазначає, що Постановою
Подільського районного суду м. Києва
від 21.02.2014, ОСОБА_3 визнано винною у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340,00 грн.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль «Шевролет»,
державний номер НОМЕР_2, отримав
механічні пошкодження. Відповідно до
Акту виконаних робіт № 67, наданим ФОП
ОСОБА_5, вартість матеріальної шкоди,
завданої власнику вказаного
автомобіля, складає 40 995,00 грн.
Позивач вказує на те, що автомобіль
«Шевролет», державний номер НОМЕР_2,
застрахований Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «Альфа
страхування» (далі - Позивач) згідно з
Договором страхування ризиків,
пов'язаних з експлуатацією наземного
транспортного засобу № 046.0447119.060 від
06.02.2013 (далі - Договір). На підставі
Страхових актів №4917.206.13.03.01 від 27.02.2014,
№ 4917.206.13.03.02 від 22.04.2014 Позивач виплатив
страхове відшкодування на користь ФОП
ОСОБА_5, перерахувавши на розрахунковий
(платіжні доручення № 6088 від 14.03.2014, №
відшкодування за автомобіль
«Шевролет», державний номер НОМЕР_2,
Згідно Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/6219317,
цивільна відповідальність водія
транспортного засобу «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, застрахована
Товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста» (далі - Відповідач).
Позивач наголошує на тому, що сума
страхового відшкодування за полісом №
АС/6219317, що підлягає стягненню з
Відповідача в порядку регресу, складає
Позивачем 08.04.2014 на адресу Відповідача
направлено Заяву (вих. № 4917/2013) про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу в сумі 25 317,62 грн., та
Лист про доплату грошового
відшкодування в порядку регресу в сумі
Відповідач не здійснив страхового
відшкодування, на підставі чого
Позивач звернувся до суду за захистом
порушених прав та просить суд стягнути
з відповідача відшкодування завданої
матеріальної шкоди в розмірі 36 081,37 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.05.2014 суд зобов'язував
Відповідача надати письмовий відзив на
позов із зазначенням доказів, що
підтверджують викладені у відзиві
обставини, та нормативно-правове
обґрунтування своїх заперечень. Однак,
всупереч вимогам суду, Відповідач
відзив не надав та не надіслав, явку
свого уповноваженого представника у
судове засідання не забезпечив.
Оцінивши наявні в матеріалах справи
документи та дослідивши в судовому
засіданні докази, господарський суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.
За ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Статтею 1 Закону України «Про
страхування» визначено, що страхування
- це вид цивільно-правових відносин
щодо захисту майнових інтересів
громадян та юридичних осіб у разі
настання певних подій (страхових
випадків), визначених договором
страхування або чинним законодавством,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати громадянами
та юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187
Цивільного кодексу України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Згідно з положеннями ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування», до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Як вбачається з матеріалів справи,
28.12.2013, на перехресті вулиць
Набережно-Лугова та Нижній Вал, в м.
Києві, сталася ДТП за участю
транспортного засобу марки «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, яким керувала
ОСОБА_3, та транспортного засобу марки
«Шевролет», державний номер НОМЕР_2, під
керуванням власника ОСОБА_4
Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 21.02.2014, ОСОБА_3 визнано
винною у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340,00 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що
цивільна відповідальність винної
особи, яка керувала транспортним
засобом «Тойота», державний номер
НОМЕР_1, застрахована Відповідачем,
згідно з Полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/6219317.
У відповідності до ст. 5 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.
Таким чином, на підставі зазначених
вище норм та у зв'язку з укладенням
Відповідачем з власником
транспортного засобу, ОСОБА_7, Договору
страхування цивільно-правової
відповідальності № АС/6219317, Відповідач
прийняв на себе обов'язок
відшкодовувати завдану застрахованим
транспортним засобом шкоду, заподіяну
майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«Тойота», державний номер НОМЕР_1.
На підставі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування» до Позивача перейшло
право вимоги, яке страхувальник мав до
Відповідача, як страхувальника
цивільної відповідальності за шкоду,
заподіяну внаслідок експлуатації
ОСОБА_3 транспортного засобу «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.
Як вбачається з матеріалів справи, з
метою досудового врегулювання спору,
Позивачем 08.04.2014 на адресу Відповідача
направлено Заяву (вих. № 4917/2013) про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу в сумі 25 317,62 грн., та
Лист про доплату грошового
відшкодування в порядку регресу в сумі
10 763,75 грн., однак викладені Позивачем
вимоги Відповідачем залишені без
На підставі Страхових актів №
4917.206.13.03.01 від 27.02.2014 та № 4917.206.13.03.02 від
22.04.2014 Позивач виплатив страхове
відшкодування на розрахунковий
рахунок ФОП ОСОБА_5, перерахувавши на
розмірі 36 081,37 грн. (платіжні доручення
страхове відшкодування за автомобіль
«Шевролет», державний номер НОМЕР_2,
згідно Договору. Станом на час розгляду
справи доказів відшкодування
Відповідачем в порядку регресу
страхового відшкодування в сумі 36 081,37
грн. до суду не представлено.
В матеріалах справи наявний Витяг з
бази Моторного (транспортного)
страхового бюро України за Полісом
страхування № АС/6219317 ТДВ «СК «Наста», з
якого вбачається, що франшиза дорівнює
Враховуючи викладене, з урахуванням
положень ст. 1191 Цивільного кодексу
України, сума страхового
відшкодування, що підлягає виплаті
Відповідачем за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації ОСОБА_3
автомобіля «Тойота», державний номер
НОМЕР_1, складає 36 081,37 грн.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
З огляду на викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі у сумі 36 081,37 грн.
Судові витрати, відповідно до положень
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються на
Відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 25, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позов Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АЛЬФА
СТРАХУВАННЯ" - задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
ідентифікаційний код 35893575) з будь-якого
рахунку, виявленого під час
виконавчого провадження на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
Десятинна, 4/6; ідентифікаційний код
МФО 380838) або на будь-який інший рахунок,
виявлений державним виконавцем під час
виконання рішення суму збитків в
порядку регресу у розмірі 36 081 (тридцять
шість тисяч вісімдесят один) грн. 37 коп.
та витрати по сплаті судового збору в
сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять
Видати наказ після набрання рішенням
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.07.2014р.

Суддя
Ю.В. Цюкало