ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р.Справа № 922/1877/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання
Нескуба М.Г.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мир Масел", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Харків про стягнення коштів в
розмірі 15079,99грн. за участю :

Представник позивача - Старостіна О.Ю.
довіреність б/н від 20.05.2014 року;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мир Масел"
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення основної заборгованості у
розмірі 14799,01 грн., 3% річних у розмірі
280,98 грн., а також просить суд покласти
на відповідача витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1827,00 грн.. В
обгрунтування позовних вимог позивач
вказує на неналежне виконання з боку
відповідача своїх зобов'язань за
Договором поставки №564/2013 від 15 червня
2013 року.

Через канцелярію суду 14.07.2014 року
позивач надав клопотання (вх.№23906) про
долучення до матеріалів справи Витягу
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
стосовно відповідача станом на 09.07.2014
року.

Надані документи були досліджені та
долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримував позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, документів,
витребуваних судом та відзиву на
позовну заяву, не надав, про причини
неявки суд не повідомляв, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
наступне.

Відповідно до п. 3.6 Роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України від
18.09.1997 № 02-5/289 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України", особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 09.07.2014 року, місцем
знаходження Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1.

Ухвали господарського суду, які
надсилались на юридичну адресу
відповідача повернуті до суду з
позначкою "за закінченням терміну
зберігання" (згідно довідки поштового
відділення арк. с. 30, 46, 56).

Згідно Інформаційного листа Вищого
господарського суду України N 01-8/1228,
02.06.2006 року "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році"до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "адресат вибув",
"адресат відсутній"і т.п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи
на приписи ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", відповідно
до якої, відомості, які внесені до
Єдиного державного реєстру, вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, суд приходить
до висновку, що відповідач належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи й відсутність
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та надані
представником Позивача докази в
обгрунтування заявлених позовних
вимог, вислухавши пояснення
представника позивача судом
встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мир Масел"
(постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
було укладено Договір поставки №564/2013
від 15.06.2010 року (Договір), відповідно до
умов якого позивач зобов"язався
передавати на протязі всього строку
дії даного Договору Товар окремими
партіями у власність відповідача, а
відповідач зобов"язався приймати в
подальшому від позивача Товар за ціною
та в асортименті, що вказані в
узгоджених накладних, які є невід"ємною
частиною даного Договору.

Згідно з п. 2.4 Договору, зобов"язання
позивача з поставки Товару вважаються
виконаними в момент передачі Товару
відповідачу при доставці своїм
транспортом або передача Товару на
складі позивача у випадку самовивозу.
Передача Товару та супроводжувальних
документів до нього підтверджується
підписом уповноваженого представника
відповідача на видатковій накладній
або іншому документі, оформленому
сторонами на підтвердження передачі та
отримання Товару.

На виконання умов Договору, позивач
поставив відповідачу Товар, що
підтверджується видатковою накладною
№5268 від 30 липня 2013 року на загальну
суму 19204,01 грн., підписаною повноважними
представниками сторін (арк.с. 13),
товаро-транспортною накладною від 30
липня 2013 року (арк. с.14).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що
оплата переданого за товарною
накладною партію Товару здійснюється
відповідачем не пізніше 30 (Тридцяти)
календарних днів з моменту отримання
партії Товару. Оплата Товару
здійснюється окремо згідно кожної
накладної на кожну окрему партію
Товару, оформленої згідно з Договором.

Однак, як стверджує позивач, за
переданий по вказаній накладній Товар
відповідач розрахувався лише частково
на суму 4405,00 грн. Таким чином, на момент
звернення позивача до суду
заборгованість відповідача перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мир Масел" становить
14799,01 грн..

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам суд виходить з
наступного.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зообов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. (ст.. 509 ЦК
України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що вказана сума боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
боргу, а також враховуючи, що
відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк, позовні вимоги
позивача в частині стягнення боргу в
розмірі 14799,01 грн. є обгрунтованими,
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на
порушення відповідачем зобов"язань за
Договором, просить стягнути з нього 3%
річних у розмірі 280,98 грн..

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу, а також три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

За таких обставин суд визнав позовні
вимоги позивача в сумі 280,98 грн. - 3%
річних, обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується положеннями ст. 49
ГПК України та покладає на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1827,00 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 626, 712
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, та
керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 65, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Код НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мир Масел" (62490,
Харківська область, Харківський район,
с. Комунар, вул. Озерна, б.5, Код , п/р 8001 в АТ "УкрСиббанк", МФО
351005) заборгованість у розмірі 14799,01
гривень, 3% річних у розмірі 280,98 гривень
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827,00 гривень.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 21.07.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк