ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 905/8970/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Стратієнко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ВУСО" на рішення
господарського суду Донецької області
від 4 березня 2014 року та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 13 травня 2014
року у справі № 905/8970/13 за позовом
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ГРАВЕ Україна" до
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ВУСО", за участю
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_4, про
стягнення суми, -

Встановив:

У грудні 2013 року приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "ГРАВЕ
Україна" звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ВУСО" про стягнення
33535,39 грн. страхового відшкодування в
порядку регресу, посилаючись на умови
договору страхування № 0265.30-1000.000 від 3
червня 2010 року та факт
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок якої позивачем виплачено
заподіяну матеріальну шкоду за умовами
вказаного договору.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 21 січня 2014 року до участі у
справі в якості третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача залучено
ОСОБА_4.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 4 березня 2014 року,
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 13 травня 2014
року, позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 33535,39
грн. шкоди та 1720,50 грн. судового збору.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постановлені у справі судові
рішення скасувати, а в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи касаційної
скарги, суд вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 3 червня 2010 року позивачем і
ОСОБА_5 укладено договір страхування №
0265.30-1000.000, відповідно до умов якого
позивачем застрахований транспортний
засіб марки Hyundai Santa Fe, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, на умовах
КАСКО, зокрема, на випадок
дорожньо-транспортної пригоди. За
вказаним ризиком встановлена франшиза
страховика 0,00 % від страхової суми.
Договором страхування вигодонабувачем
визначено АКІБ "Укрсиббанк".

14 січня 2011 року в м. Одесі на
Фонтанській дорозі (вул.
Авдєєва-Чороморського, 1-А) сталася
дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення автомобіля марки Hyundai Santa Fe,
реєстраційний номер НОМЕР_1,яким
керував ОСОБА_5, та автомобіля марки Daewoo
Lanos, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, вина якого
у зіткненні підтверджена матеріалами
справи, в результаті якої обидва
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Вартість відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала 37811,39
грн.

На підставі договору страхування №
0265.30-1000.000 від 3 червня 2010 року та заяви
страхувальника позивачем складено
страховий акт № СНТ/00265.030-1000.0000/3 від 8
квітня 2011 року, за яким, на підставі
рахунку-фактури № КУ-0000044 від 10 лютого
2011 року, за вирахуванням вартості
"захисту заднього" та "молдінгу
накладки кришки багажника",
розраховане страхове відшкодування в
сумі 34535,39 грн.

Платіжним дорученням № 19981 від 21 квітня
2011 року позивач виплатив страхове
відшкодування в сумі 34535,39 грн. на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_6, яким за ремонтні роботи
виставлений рахунок-фактура № КУ-0000044
від 10 лютого 2011 року.

Встановивши дані обставини, керуючись
нормами ст. 993, ч.ч. 1, 2 ст. 1166, ч.ч. 2, 5 ст.
1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188, ст. 1191 Цивільного
кодексу України, ст. 228 Господарського
кодексу України, ст.ст. 18, 27 Закону
України "Про страхування", ст.ст. 22, 28, 29
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", п.п. 7.38, 7.39
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої спільним Наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України № 142/5/2092 від 24
листопада 2003 року, в силу яких, особою,
відповідальною за завдані позивачу
виплатою страхового відшкодування
збитки, є приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "ВУСО", що
підтверджується, також, матеріалами
справи, місцевий господарський суд,
з'ясувавши, що заявлена позивачем до
стягнення сума не перевищує ліміт
відповідальності відповідача за
полісом № ВЕ/4596893, за яким відповідачем
забезпечено цивільно-правову
відповідальність, зокрема, будь-яких
осіб, які керують автомобілем марки Daewoo
Lanos, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, на законних підставах, з
урахуванням франшизи відповідача за
вказаним полісом, дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
необхідність їх задоволення в повному
обсязі.

З таким рішенням господарського суду
першої інстанції погодився й
апеляційний господарський суд,
залишивши його без змін.

Висновок попередніх судових інстанцій
про наявність правових підстав для
задоволення позову є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
фактичним обставинам і наявним
матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги стосовно
того, що довідка органу ДАІ про
обставини дорожньо-транспортної
пригоди та постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи від 24
січня 2011 року не мають преюдиціального
значення для господарського суду щодо
наявності або відсутності вини
будь-якої особи та не є належним
доказом вини ОСОБА_4 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, а тому,
не може бути підставою для відповідних
вимог позивача до відповідача,
ґрунтуються на неправильному
тлумаченні та розумінні скаржником
зазначених норм чинного законодавства,
зокрема, ст.ст. 34, 35 Господарського
процесуального кодексу України, а тому
не можуть братися судом касаційної
інстанції до уваги.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування постановлених у
справі судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ВУСО" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Донецької області від 4 березня 2014
року та постанову Донецького
апеляційного господарського суду від 13
травня 2014 року у справі № 905/8970/13 - без
змін.

Поновити виконання судового рішення у
справі.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.