КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Справа№ 5011-34/1900-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

від позивача - Винник О.П., дов. б/н
від 17.07.2012 року;

від відповідача-1 - Крутенко Ю.В.,
дов. б/н від 03.09.2013 року;

від відповідача-2 - не з'явилися;

від відповідача-3 - не з'явилися;

від третьої особи - Чурікова Т.Ю., дов.
б/н від 21.11.2012 року

перевіривши матеріали

апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріелком»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 24.03.2014 року

у справі № 5011-34/1900-2012 (суддя
Мудрий С.М.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»

до 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріелком»;

2. Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріелком

Новий»;

3. Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ньювіст»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю «Науково-

виробничий центр
«Тор»

про звернення стягнення
на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 року по справі №
5011-34/1900-2012 позов задоволено повністю.

Звернуто стягнення на предмети іпотеки
за іпотечним договором, посвідченим 26
листопада 2007 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим № 115;
іпотечним договором, посвідченим 26
листопада 2007 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим № 117;
іпотечним договором, посвідченим 27
листопада 2007 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим № 121, а
саме:

- нежиле приміщення № 1 (один), яке
знаходиться на другому поверсі,
загальною площею 1126,60 квадратних
метрів, що знаходиться за адресою: м.
Київ, вулиця Горького, 172;

- нежиле приміщення № 2 (два), яке
знаходиться на другому поверсі,
загальною площею 274,80 квадратних
метрів, що знаходиться за адресою: м.
Київ, вулиця Горького, 172;

- нежиле приміщення № 1а (один «а»), яке
знаходиться на третьому поверсі,
загальною площею 1551,80 квадратних
метрів, що знаходиться за адресою: м.
Київ, вулиця Горького, 172.

За рахунок звернення стягнення на
предмети іпотеки, а саме: нежилого
приміщення № 1, яке знаходиться на
другому поверсі, загальною площею 1126,60
квадратних метрів, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вулиця Горького, 172;
нежилого приміщення № 2, яке
знаходиться на другому поверсі,
загальною площею 274,80 квадратних
метрів, що знаходиться за адресою: м.
Київ, вулиця Горького, 172; нежиле
приміщення № 1а, яке знаходиться на
третьому поверсі, загальною площею 1551,80
квадратних метрів, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вулиця Горького, 172
задоволено грошові вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
за кредитним договором № 8/71385-Л/2615 від
26.11.2007 у розмірі 8 049 101 дол. США 16 центів,
що згідно з офіційним курсом НБУ
становить 64 336 471 грн. 16 коп. з яких: 5 000 000
доларів США 00 центів, що згідно з
офіційним курсом НБУ становить 39 965 000
грн. 00 коп. - сума неповернених
кредитних коштів; 2 556 194 долари США 51
центи, що згідно з офіційним курсом НБУ
становить 20 431 662 грн. 74 коп. - сума
несплачених процентів, 334 166 долари США
67 центів, що згідно з офіційним курсом
НБУ становить 2 670 994 грн. 17 коп. - пеня за
несвоєчасне повернення кредитних
коштів, 158 740 доларів США 68 центів, що
згідно з офіційним курсом НБУ
становить 1 268 814 грн. 26 коп. - пеня за
несвоєчасну сплату процентів.

Встановлено спосіб реалізації
предметів іпотеки за іпотечним
договором, посвідченим 26 листопада 2007
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстровим № 115; іпотечним
договором, посвідченим 26 листопада 2007
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстровим № 117; іпотечним
договором, посвідченим 27 листопада 2007
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстровим № 121 шляхом проведення
прилюдних торгів з початковою ціною
продажу, встановленою в ході
виконавчого провадження.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріелком» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 24 360 грн. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріелком Новий» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» 24 360 грн.
судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ньювіст» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 24 360 грн. судового збору.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» в доход
Державного бюджету України судовий
збір за подання позовної заяви в
розмірі 8 700 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ріелком» звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
24.03.2014 року по справі № 5011-34/1900-2012
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.04.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження в наступній колегії
суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О.,
судді: Алданова С.О., Шевченко Е.О. та
призначено до розгляду на 05.06.2014 року.

05.06.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
надійшов відзив на апеляційну скаргу, у
якому позивач просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014 року
розгляд справи було відкладено на
18.06.2014 року.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріелком» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, просив суд
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 року по справі №
5011-34/1900-2012 скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» у поясненнях,
наданих у судовому засіданні,
заперечував проти доводів апелянта,
викладених в апеляційній скарзі,
просив суд відмовити в задоволенні
скарги та залишити без змін
оскаржуване судове рішення місцевого
господарського суду як таке, що
прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «Тор» у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної
постанови Пленуму, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Ухвала Київського апеляційного
господарського суду від 25.04.2014 року про
прийняття апеляційної скарги до
провадження та ухвала про відкладення
розгляду спору надсилалась сторонам за
адресами вказаними в позовній заяві та
апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає можливим
здійснити перевірку рішення першої
інстанції по даній справі в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи та без участі
представників відповідачів 2, 3.

18.06.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріелком»
надійшло клопотання про зупинення
апеляційного провадження до вирішення
Господарським судом міста Києва справи
№ 910/2430/14, предметом якої є визнання
недійсним іпотечного договору, на
підставі якого у даній справі
проводиться стягнення на предмет
іпотеки.

Колегія суддів, дослідивши мотиви
клопотання про зупинення апеляційного
провадження та іпотечні договори, не
вбачає підстав для його задоволення.

Крім того, судова колегія звертає
увагу, що у випадку визнання
оскаржуваного іпотечного договору по
справі № 910/2430/14 недійсним, сторони не
позбавлені права на звернення до суду з
відповідною заявою про перегляд
рішення по даній справі за ново
виявленими обставинами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

26.11.2007 року між Акціонерним комерційним
банком «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
(далі - банк, позивач, ПАТ «Дельта Банк»)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничий
центр «ТОР» (далі - позичальник,
відповідач, ТОВ «НВЦ «ТОР») укладено
кредитний договір № 8/71385-Л/2615 (далі -
Кредитний договір).

За умовами Кредитного договору, банк
має право надати позичальнику грошові
кошти у вигляді кредитної лінії, що
поновлюється, у розмірах, на строк та на
умовах, передбачених у цьому договорі,
а позичальник зобов'язується повернути
кошти, одержані в рахунок кредитної
лінії, сплатити проценти за
користування кредитною лінією та
виконати свої зобов'язання у повному
обсязі у строки, передбачені цим
договором.

Надалі між банком та позичальником
укладалися додаткові договори до
Кредитного договору, що змінювали
та/або доповнювали окремі умови
кредитного договору, а саме: додаткова
угода № 1 від 08.04.2008 року; додаткова
угода № 2 від 29.09.2008 року; додаткова
угода № 3 від 10.07.2009 року; додаткова
угода № 4 від 27.10.2009 року; додаткова
угода № 5 від 06.01.2010 року.

Умовами Кредитного договору
встановлено, що:

- загальний ліміт заборгованості за
кредитною лінією складає 5 000 000,00
доларів США;

- строк дії кредитної лінії з 26.11.2007 року
до 26.11.2010 року.

- процентна ставка за користування
коштами кредиту - згідно з умовами
Кредитного договору;

- цільове призначення: поповнення
обігових коштів.

Відповідно до п.1.4 Кредитного договору,
плата за користування кредитною лінією
у вигляді процентів становить:

1.4.1. 12,1% (дванадцять цілих одна десята
процентів) річних.

1.4.2. Процентна ставка збільшується на 1%
(один процент) річних починаючи з 01.01.2008
року за умови, якщо обсяг щомісячних
грошових надходжень на рахунки
(кредитовий оборот по рахунках)
позичальника, відкриті у банку, за
попередній місяць, починаючи з грудня
2007 року, становить менше, ніж 90%
(дев'яносто відсотків) від загального
обсягу грошових надходжень на рахунки
позичальника, в тому числі відкриті в
інших уповноважених банках України, за
той самий місяць.

1.4.3. Процентна ставка збільшується на 2 %
(два процента) річних у разі не
виконання умов пункту 7.6. даного
договору з 01.04.2008 року.

1.4.3.1. Умова зміни процентної ставки,
відповідно до п.п. 1.4.1., 1.4.2., 1.4.3. цього
договору, вступає в дію починаючи з 01
числа місяця наступного за місяцем в
якому виникли підстави для зміни
процентної ставки.

1.4.4. 11,1% (одинадцять цілих одна десята
процента) річних за умови виконання
позичальником умов, передбачених п. 7.6.
цього договору, з наступного дня після
підписання іпотечного договору.

Додатковою угодою № 1 від 08.04.2008 року
пункт 1.4.3 Кредитного договору
викладено в такій редакції: «процентна
ставка збільшується на 1,0 % (один)
відсоток річних у разі не виконання
умов пункту 7.6. даного договору з 01.04.2008
року, процентна ставка збільшується на
2,0 % (два) відсотка річних у разі не
виконання умов пункту 7.6. даного
договору з 30.07.2008 року».

Крім того, даною додатковою угодою
доповнено п. 1.4.5 наступного змісту:
«умова зміни процентної ставки,
відповідно до п.п.1.4.1, 1.4.2 1.4.4 цього
договору, вступає в дію починаючи з 01
числа місяця наступного за місяцем, в
якому виникли підстави для зміни
процентної ставки».

Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору
проценти за користування кредитною
лінією нараховуються виходячи з
розміру процентної ставки
встановленої згідно п. 1.4 цього
договору, з дня перерахування коштів з
позичкового рахунку позичальника до
моменту фактичного повернення
кредитної лінії (в тому числі і за
період прострочення погашення
кредитної лінії). Визначення розміру
процентної ставки здійснюється в
залежності від питомої ваги грошових
надходжень на рахунки позичальника,
відкриті у банку, в загальному обсязі
грошових надходжень на рахунки
позичальника, в тому числі на рахунки в
інших банках, за попередній місяць, - на
підставі даних кредитового обороту за
попередній місяць по поточному рахунку
позичальника, відкритому у банку, та
даних, отриманих у відповідності з п.
7.1.10 цього договору. У випадку порушення
позичальником п. 7.1.10 договору проценти
за користування кредитною лінією
нараховуються виходячи з розміру
процентної ставки, встановленої згідно
п. 1.4.2. цього договору.

При цьому враховується перший день та
не враховується останній день
користування кредитною лінією.
Проценти нараховуються за фактичну
кількість днів користування кредитною
лінією, на суму щоденного залишку
заборгованості за кредитною лінією.
Якщо день надання та повернення
кредитної лінії співпадають, проценти
за користування кредитною лінією
нараховуються на суму наданих коштів
за один день користування кредитною
лінією.

Згідно з п. 3.2 Кредитного договору
проценти за користування кредитною
лінією нараховуються банком виходячи
із умови тривалості року 360 днів та
фактичної кількості днів у місяці.

Пунктом 3.3 Кредитного договору
погоджено, що проценти за користування
кредитною лінією сплачуються
щомісячно до 10 числа (включно) за
попередній місяць (з 9.00 до 16.00 години) і
на дату повернення кредитної лінії.

Додатковою угодою № 4 від 27.10.2009 року,
сторони виклали п. 3.3 Кредитного
договору у наступній редакції:
«проценти за користування кредитною
лінією сплачуються щомісячно до 28
числа (включно) за попередній місяць (з
9.00 до 18.00 години) і на дату повернення
кредитної лінії».

Банк належним чином виконував свої
зобов'язання за Кредитним договором,
надаючи у межах кредитної лінії кошти
ТОВ «НВЦ «ТОР».

Позичальник свої зобов'язання за
кредитним договором з повернення
кредиту та сплати процентів за його
користуванням не виконав, чим порушив
взяті на себе зобов'язання. Вказані
обставини підтверджуються наявними у
матеріалах справи банківськими
виписками.

09.08.2011 року листами вих. № 5827 банк
інформував позичальника про порушення
умов кредитного договору та вимагав
повернення всієї суми заборгованості.

ТОВ «НВЦ «ТОР» всупереч взятим на себе
зобов'язанням за кредитним договором
суму заборгованості в установлений
строк не погасило.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за вказаним Кредитним
договором також застосовуються
положення про позику.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України (у редакції
статті чинній на момент укладання
кредитного договору та виникнення
прострочення сплати боргу)
передбачалося, що розмір процентів та
порядок їх сплати за договором
визначаються в договорі залежно від
кредитного ризику, наданого
забезпечення, попиту і пропозицій, які
склалися на кредитному ринку, строку
користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
- п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вказане вище, станом на
15.01.2014 року у зв'язку із порушеннями
строків сплати суми кредиту та
процентів у ТОВ «НВЦ «ТОР» виникла
заборгованість за Кредитним договором
з повернення основної суми кредиту, що
становить 5 000 000,00 доларів США, що згідно
з офіційним курсом НБУ становить 39 965
000,00 грн. та заборгованість зі сплати
процентів за користування кредитом у
розмірі 2 556 194,51 доларів США, що згідно з
офіційним курсом НБУ становить 20 431 662,74
грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Через неналежне виконання грошових
зобов'язань за Кредитним договором,
позивач нарахував відповідачу пеню за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань з повернення кредиту в
розмірі 334 166,67 доларів США, що згідно з
офіційним курсом НБУ становить 2 670 994,17
грн. та пеню за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитними
коштами - 158 740,68 доларів США, що згідно з
офіційним курсом НБУ становить 1 268 814,26
грн.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено,
що штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 343 ГК України платник
грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Статтями 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, яка,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 6.1 Кредитного договору
встановлено, що у випадку
ненадходження на рахунок банку суми
заборгованості за кредитною лінією та
процентів в строки, визначені п.п.1.3, 3.3,
3.4, 4.1, 7.5, 8.1 та 8.2 цього договору,
позичальник, незалежно від наявності
його вини у невиконанні чи неналежному
виконанні зобов'язань за цим договором,
сплачує банку пеню у розмірі подвійної
процентної ставки за кредитною лінією,
зазначеної у п.1.4, що діє на момент
прострочення відповідного платежу від
суми відповідного непогашеного
платежу за кожний день прострочення,
при цьому кількість днів року
приймається рівною 360 дням. Пеня
сплачується у національній валюті
України по курсу НБУ на день сплати.

З огляду на те, що ТОВ «НВЦ «ТОР» не
виконує свої обов'язки за Кредитним
договором по поверненню кредиту та
процентів за користування ним,
перевіривши арифметичний розрахунок
позивача, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
наявність заборгованості зі сплати
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань з повернення кредиту в
розмірі 334 166,67 доларів США, що згідно з
офіційним курсом НБУ становить 2 670 994,17
грн. та пені за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитними
коштами - 158 740,68 доларів США, що згідно з
офіційним курсом НБУ становить 1 268 814,26
грн. нараховану за період з 17.07.2013 року
по 15.01.2014 року.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

З метою забезпечення виконання своїх
зобов'язань за Кредитним договором ТОВ
«НВЦ «ТОР» були укладені іпотечні
договори №№ 1-3.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

26.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» (далі - іпотекодержатель) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ріелком» (далі -
іпотекодавець, відповідач-1, ТОВ
«Ріелком») укладено іпотечний договір
№ 1, посвідчений 26.11.2007 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 115 (далі - Іпотечний
договір № 1).

За умовами Іпотечного договору № 1 на
забезпечення виконання Кредитного
договору іпотекодавець передає в
іпотеку належні йому майнові права на
право вимоги отримання у власність
нерухомості, яка будується, а саме:
майнові права на право вимоги
отримання у власність нежилих (офісних)
приміщень, які складаються з кімнат з
наступними кодами: 202 - 5,13 кв.м., 207 - 34,33
кв.м., 218 - 2,20 кв.м., 219 - 8,42 кв.м., 220 - 2,20 кв.м.,
221 - 12,55 кв.м., 222 - 14,53 кв.м., 232 - 1 455,81 кв.м.,
загальною площею 1 535,17 кв.м., що
знаходяться на 2-му (другому) поверсі
адміністративного будинку за адресою:
м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 172.

Дані майнові права визначені:
інвестиційним контрактом № 2-А від
01.06.2005 року та додатковими угодами до
нього.

Іпотечним договором №1 також
передбачено, що після завершення
будівництва і видачі
правовстановлюючого документа
Предметом іпотеки буде нежиле офісне
приміщення, яке складається з кімнат з
наступними кодами: 202 - 5,13 кв.м., 207 - 34,33
кв.м., 218 - 2,20 кв.м., 219 - 8,42 кв.м., 220 - 2,20 кв.м.,
221 - 12,55 кв.м., 222 - 14,53 кв.м., 232 - 1 455,81 кв.м.,
загальною площею 1 535,17 кв.м., що
знаходяться на 2-му (другому) поверсі
адміністративного будинку за адресою:
м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 172.

26.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» (далі - іпотекодержатель) та ТОВ
«Ріелком» (далі - іпотекодавець)
укладено іпотечний договір № 2,
посвідчений 26.11.2007 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 117 (далі - Іпотечний
договір № 2)

За умовами Іпотечного договору № 2 на
забезпечення виконання Кредитного
договору іпотекодавець передає в
іпотеку належні йому майнові права на
право вимоги отримання у власність
нерухомості, яка будується, а саме:
майнові права на право вимоги
отримання у власність нежилих (офісних)
приміщень, які складаються з кімнат з
наступними кодами: 101 - 12,28 кв.м., 101.1 - 11,99
кв.м., 102 - 62,73 кв.м., 104 - 37,94 кв.м., 105 - 4,85
кв.м., 109 - 7,68 кв.м., 110 - 7,68 кв.м., 111 - 2,19 кв.м.,
112 - 2,19 кв.м., 113 - 215,63 кв.м., 114 - 939,23 кв.м.,
загальною площею 1 304,39 кв.м., що
знаходиться на 1-му (першому) поверсі
адміністративного будинку за адресою:
м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 172.

Дані майнові права визначені:
інвестиційним контрактом № 1-А від
01.06.2005 року та додатковими угодами до
нього.

Іпотечним договором № 2 також
передбачено, що після завершення
будівництва і видачі
правовстановлюючого документа
предметом іпотеки буде нежиле офісне
приміщення, яке складається з кімнат з
наступними кодами: 101 - 12,28 кв.м., 101.1 - 11,99
кв.м., 102 - 62,73 кв.м., 104 - 37,94 кв.м., 105 - 4,85
кв.м., 109 - 7,68 кв.м., 110 - 7,68 кв.м., 111 - 2,19 кв.м.,
112 - 2,19 кв.м., 113 - 215,63 кв.м., 114 - 939,23 кв.м.,
загальною площею 1 304,39 кв.м., що
знаходиться на 1-му (першому) поверсі
адміністративного будинку за адресою:
м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 172.

26.11.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» (далі - іпотекодержатель) та ТОВ
«НВЦ «ТОР» (далі - іпотекодавець)
укладено іпотечний договір № 3,
посвідчений 26.11.2007 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 121 (далі - Іпотечний
договір № 3).

За умовами Іпотечного договору № 3 на
забезпечення виконання Кредитного
договору іпотекодавець передає в
іпотеку належні йому майнові права на
право вимоги отримання у власність
нерухомості, яка будується, а саме:
майнові права на нежилі (офісні)
приміщення:

- на першому поверсі 14-ти поверхової
секції адміністративного будинку,
загальною площею 1 304,39 кв.м., які
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Горького (Антоновича), 172, та які
складаються з кімнат з наступними
кодами: 101 - 12,28 кв.м., 101.1 - 11,99 кв.м., 102 - 62,73
кв.м., 104 - 37,94 кв.м., 105 - 4,85 кв.м., 109 - 7,68
кв.м., 110 - 7,68 кв.м., 111 - 2,19 кв.м., 112 - 2,19 кв.м.,
113 - 215,63 кв.м., 114 - 939,23 кв.м.

- на другому поверсі 14-ти поверхової
секції адміністративного будинку,
загальною площею 1 535,17 кв.м., які
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Горького (Антоновича), 172 та які
складаються з кімнат з наступними
кодами: 202 - 5,13 кв.м., 207 - 34,33 кв.м., 218 - 2,20
кв.м., 219 - 8,42 кв.м., 220 - 2,20 кв.м., 221 - 12,55
кв.м., 222 - 14,53 кв.м., 232 - 1 455,81 кв.м.

Дані майнові права визначені:
Договором № 32 від 12.04.2002 року та
додатковими угодами до нього.

Іпотечним договором № 3 передбачено, що
після завершення будівництва і видачі
правовстановлюючого документа
Предметом іпотеки будуть нежилі офісні
приміщення на першому поверсі
загальною площею 1 304,39 кв.м., які
складаються з кімнат з наступними
кодами: 101 - 12,28 кв.м., 101.1 - 11,99 кв.м., 102 - 62,73
кв.м., 104 - 37,94 кв.м., 105 - 4,85 кв.м., 109 - 7,68
кв.м., 110 - 7,68 кв.м., 111 - 2,19 кв.м., 112 - 2,19 кв.м.,
113 - 215,63 кв.м., 114 - 939,23 кв.м., та на другому
поверсі, загальною площею 1 535,17 кв.м.,
які складаються з кімнат з наступними
кодами: 202 - 5,13 кв.м., 207 - 34,33 кв.м., 218 - 2,20
кв.м., 219 - 8,42 кв.м., 220 - 2,20 кв.м., 221 - 12,55
кв.м., 222 - 14,53 кв.м., 232 - 1 455,81 кв.м, що
розташовані у 14-поверховій секції
адміністративного будинку за адресою:
м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 172.

Згідно з даними Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна по нежитловому фонду
за адресою вул. Горького, 172 на праві
власності зареєстровані:

- нежиле приміщення № 1
(торгівельно-офісне) заг. площ. - 1 126,60
кв.м. на 2-му поверсі в адмінбудинку за
ТОВ «Ріелком» на підставі рішення суду
від 17.10.2008 року;

- нежиле приміщення № 2
(торгівельно-офісне) заг. площ. - 274,80
кв.м. на 2-му поверсі в адмінбудинку за
ТОВ «Ріелком» на підставі рішення суду
від 17.10.2008 року;

- нежиле приміщення № 1а заг. площею 1
551,80 кв. м. (торгово-офісне) на 3-му
поверсі в адмінбудинку за ТОВ
«Ріелком» на підставі рішення суду від
17.10.2008 року.

Вказане також підтверджується
листом-відповіддю на судовий запит
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 18.12.2012 року за № 47078 (И-2012) та
відповідним рішенням Голосіївського
районного суду міста Києва від 17.10.2008
року у справі № 2-5162/08.

На виконання п. 8.8 Іпотечних договорів
№№1-3, між Відкритим акціонерним
товариством «Сведбанк»,
правонаступником якого є позивач та
ТОВ «Ріелком» було укладено іпотечний
договір від 30.04.2009 року. За умовами
якого на забезпечення виконання
основного зобов'язання за кредитним
договором, ТОВ «Ріелком» було передано
в іпотеку Банку наступне майно: нежиле
приміщення № 1, яке знаходиться на 2-му
поверсі загальною площею 1 126,60 кв.м.,
нежиле приміщення № 1а, загальною
площею 1 551,80 кв.м., нежиле приміщення № 2
загальною площею 274,80 кв.м., що
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Горького, 172.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 15.05.2012 року, залишеним без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
18.07.2012 року та постановою Вищого
господарського суду України від 01.10.2012
року у справі № 5011-27/2537-2012 визнано
недійсним з моменту укладення
іпотечний договір від 30.04.2009 року.

Пунктом 20 іпотечного договору від
30.04.2009 року зазначено, що з посвідченням
цього договору іпотечні договори №№ 1-3
вважаються такими, що втратили
чинність.

Оскільки, іпотечний договір від 30.04.2009
року визнаний у судовому порядку
недійсним, то п. 20 вказаного договору
втратив чинність також, у зв'язку із чим
іпотечні договори №№ 1-3 відновили свою
дію.

Вказане підтверджується відповідними
витягами про реєстрацію обтяжень у
Державному реєстрі іпотек, які
містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про іпотеку» (у редакції чинній на
момент укладання Іпотечних договорів
№№ 1-3) предметом іпотеки може бути
об'єкт незавершеного будівництва,
майнові права на нього, інше нерухоме
майно, яке стане власністю
іпотекодавця після укладення
іпотечного договору, за умови, що
іпотекодавець може документально
підтвердити право на набуте ним у
власність відповідне нерухоме майно у
майбутньому. Обтяження такого
нерухомого майна іпотекою підлягає
державній реєстрації у встановленому
законом порядку незалежно від того, хто
є власником такого майна на час
укладення іпотечного договору.

Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що після
завершення будівництва будівля
(споруда), житловий будинок або житлова
квартира залишається предметом
іпотеки відповідно до іпотечного
договору.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 17.10.2008 року у
справі № 2-5162/08 за ТОВ «Ріелком» було
визнано право власності на наступне
нерухоме майно:

- нежиле (торгівельно-офісне)
приміщення № 1 (загальною площею 1126,60
кв.м.), що знаходиться на другому
поверсі в адміністративному будинку за
адресою: м. Київ, вул. Горького, 172;

- нежиле (торгівельно-офісне)
приміщення № 2 (загальною площею 274,80
кв.м.), що знаходиться на другому
поверсі в адміністративному будинку за
адресою: м. Київ, вул. Горького, 172;

- нежиле (торгівельно-офісне)
приміщення № 1а (загальною площею 1 551,80
кв.м.), що знаходиться на третьому
поверсі в адміністративному будинку за
адресою: м. Київ, вул. Горького, 172.

Голосіївський районний суд міста Києва
у справі № 2-5162/08 як на одну з підстав
для задоволення позовних вимог,
послався на те, що 01.06.2005 року між ТОВ
«Ріелком» та ТОВ «НВЦ «ТОР» укладено
інвестиційний контракт № 1-А та
інвестиційний контракт № 2-А,
відповідно до яких ТОВ «НВЦ «ТОР»
зобов'язалось своїми силами і засобами,
збудувати і передати у власність
позивача нежилі (торгово-офісні)
приміщення № 1, 1а, 2, що будуть
знаходитися в адміністративному
будинку за адресою: м. Київ, вул.
Горького (Антоновича), 172, а ТОВ
«Ріелком» зобов'язався забезпечити
відповідне фінансування будівництва.

Також рішенням Голосіївського
районного суду міста Києва від 17.10.2008
року у справі № 2-5162/08 було встановлено:

«... п. 4.2.6 інвестиційних контрактів, ТОВ
«НВЦ «ТОР» зобов'язалось збудувати і
передати у власність ТОВ «Ріелком»
об'єкти інвестування не пізніше
четвертого кварталу 2007 року, згідно з
вимогами п. 8.2 інвестиційних
контрактів, передача об'єктів
інвестування інвестору у власність
здійснюється замовником шляхом
підписання актів прийому-передачі
об'єктів інвестування, протягом одного
місяця з моменту закінчення
будівництва.

Пункт 8.1 інвестиційних контрактів
передбачає, що моментом виникнення
права власності у ТОВ «Ріелком» на
об'єкти інвестування є підписання акта
прийому передачі об'єкта інвестування.

Зазначені акти передачі приймання № 1/1
-А/о, № 1/2-А/о та № 2-а/о було підписано
30.12.2007 року та передано ТОВ «НВЦ «ТОР»
ТОВ «Ріелком» у власність об'єкти
інвестування передбачені
інвестиційними контрактами.

Відповідно до Акта Державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкту від 29.12.2007 року,
Адміністративний будинок розташований
по вул. Горького, 172 в Голосіївському
районі м. Києва був прийнятий до
експлуатації...».

Таким чином, суд дійшов висновку, що
майнові права на право вимагати
передачі у власність нерухомого майна,
визначені інвестиційними контрактами,
в подальшому передані в іпотеку ПАТ
«Сведбанк», правонаступником якого є
позивач, були реалізовані шляхом
набуття права власності на відповідні
об'єкти нерухомого майна, визначені в
рішенні Голосіївського районного суду
міста Києва від 17.10.2008 року у справі №
2-5162/08.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 16 Закону
України «Про іпотеку», об'єкти
нерухомого майна, право власності на
які було визнано за ТОВ «Ріелком» на
підставі рішення Голосіївського
районного суду міста Києва від 17.10.2008
року у справі № 2-5162/08, залишаються
предметом іпотеки, переданим ПАТ
«Сведбанк» в рахунок забезпечення
виконання зобов'язань за Кредитними
договорами, укладеними між ПАТ
«Сведбанк» та ТОВ «НВЦ «ТОР».

Іпотечні договори №№ 1-3 містять
аналогічні положення, відповідно до п. 3
яких після завершення будівництва і
видачі правовстановлюючого документу
предметом іпотеки буде нерухоме майно,
майнові права на яке були передані в
іпотеку.

Пунктами 12 Іпотечних договорів №№1-3
передбачений невиключний порядок
звернення стягнення на таке майно, який
визначений наступним чином:
«...звернення стягнення на нежиле
приміщення, яке стане предметом
іпотеки за цим договором після
завершення будівництва також може буди
здійснено шляхом...».

Згідно з п. 3.2 Іпотечних договорів №№ 1-3
нотаріусом, у зв'язку із посвідченням
договорів до їх припинення було
накладено заборону відчуження майна,
яке стане власністю іпотекодавців
після закінчення будівництва, введення
будинку в експлуатацію і видачі
правовстановлюючого документу.

Як визначено п. 9.4.2 Іпотечних договорів
№№ 1-3, після отримання іпотекодавцем
нежилого приміщення за інвестиційним
контрактом іпотекодержатель має право,
в тому числі, звернути стягнення на
предмет іпотеки у випадках,
передбачених чинним законодавством,
основним зобов'язанням та договором.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 23 Закону
України «Про іпотеку» у разі переходу
права власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Таким чином ТОВ «Ріелком» за Іпотечним
договором № 3 набуло статусу
іпотекодавця.

Чинне законодавство не встановлює
залежність збереження права іпотеки
від добросовісності чи
недобросовісності нового власника
предмету іпотеки, а також від його
обізнаності про обтяження придбаного
нерухомого майна чи оспорювання в
судовому порядку права
іпотекодержателя на це майно на момент
придбання.

Будь-яких обмежень або виключень, які б
дозволяли звільнити особу, що придбала
іпотечне майно від переведених на
нього обов'язків іпотекодавця на
підставі того, що при укладені договору
купівлі-продажу вона не знала про
наявність іпотечного обтяження
законом не передбачено.

Відповідно до розподільчого балансу
ТОВ «Ріелком» затвердженого
загальними зборами учасників ТОВ
«Ріелком» (протокол №1/26-10/11 від 26.10.2011
року) та розшифровки основних засобів
переданих ТОВ «Ріелком Новий» нежиле
приміщення № 1а, що знаходиться з
адресою: м. Київ, вул. Горького, 172
загальною площею 1 551,80 кв.м та нежиле
приміщення № 1, що знаходиться з
адресою: м. Київ, вул. Горького, 172
загальною площею 1 126,60 кв.м передане ТОВ
«Ріелком Новий» та обліковується ним
на самостійному балансі товариства.
Головним управлінням комунальної
власності міста Києва було оформлено
свідоцтва про право власності на дані
приміщення.

Право власності на нежиле приміщення №
2, загальною площею 274,80 кв.м, яке
знаходиться на другому поверсі
адміністративного будинку,
розташованого по вул. Горького, 172 в м.
Києві, отримано ТОВ «Ньювіст» за актом
прийому-передачі нерухомого майна,
згідно розподільчого балансу ТОВ
«Ріелком» затвердженого загальними
зборами учасників № 07/02 від 07.02.2012 року
та підтверджується наявним в
матеріалах справи витягом Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію право власності.

Перехід права власності на предмети
іпотеки до ТОВ «Ньювіст» та ТОВ
«Ріелком Новий» не припиняє того
обтяження, яке було встановлено на
користь ПАТ «Дельта Банк» у
відповідності до умов іпотечних
договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Приписами ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється, зокрема, на підставі
рішення суду.

Оскільки позичальником за кредитним
договором - ТОВ «НВЦ «ТОР» були
порушені зобов'язання, пов'язані із
поверненням кредитних коштів та сплати
процентів за Кредитним договором, то у
ПАТ «Дельта Банк» виникло право
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вказане вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги про
звернення стягнення за іпотечними
договорами в розмірі 8 049 101,86 дол. США, що
згідно з офіційним курсом НБУ
становить 64 336 471,16 грн. на предмет
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів з початковою ціною продажу,
встановленою в ході виконавчого
провадження є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції, у
відповідності до приписів ст. 39 Закону
України «Про іпотеку», у своєму рішенні
вірно визначено перелік майна за
Іпотечними договорами на яке
звертається стягнення.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ріелком»
в апеляційній скарзі, не знайшли
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 року по справі №
5011-34/1900-2012 прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріелком»
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ріелком» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101-103, 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріелком»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
24.03.2014 року по справі № 5011-34/1900-2012 без
змін.

2. Матеріали справи № 5011-34/1900-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
С.О. Алданова

Е.О. Шевченко

Повний текст рішення складено 23.06.2014
року.