м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ 910/8773/14 09.07.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства "Київенерго"до
Комунального підприємства "ЖЕО-103"
Голосіївського району м. Києватретя
особаКомунальне підприємство
"Головний інформаційно-обчислювальний
центр"простягнення 314 708,10 грн.
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: Левченко В.І. -
представник за довіреністю;
від відповідача: Притула Г.Ю. -
від третьої особи: Науменко С.В. -
У судовому засіданні 09.07.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" Комунального підприємства
"ЖЕО-103" Голосіївського району м. Києва
стягнення заборгованості у розмірі 314
708,10 грн. за договором від 01.04.2007 №540044.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 порушено провадження у
справі №910/8773/14, розгляд справи
призначений на 04.06.2014.

Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
04.06.2014, у зв'язку з перебуванням судді
Літвінової М.Є. на лікарняному, справу
передано на розгляд судді Мельнику В.І.

Ухвалою від 04.06.2014 справу прийнято до
провадження судді Мельника В.І..

У зв'язку з виходом судді Літвінової
М.Є. з лікарняного, розпорядженням в.о.
Голови господарського суду міста Києва
від 16.06.2014, справу передано для розгляду
судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою від 16.06.2014 справу прийнято до
провадження судді Літвінової М.Є.,
розгляд призначений на 16.06.2014.

У відзиві на позов, відповідач
заперечив проти позовних вимог з
наступних підстав: рішенням Київської
міської ради від 09.07.2009 №767/1823
затверджено Порядок розрахунків,
обліку та відшкодування різниці в
тарифах підприємств - виробникам
послуг тепло, - водопостачання та
водовідведення у випадках
невідповідності фактичної вартості
теплової енергії, послуг з
водопостачання та водовідведення
тарифам для населення, затвердженим
(погодженим) органами місцевого
самоврядування (далі - Порядок №767/1823);
Порядком №193 визначено, що підставою
для проведення розрахунків є договір
про організацію взаєморозрахунків,
який укладається між учасниками
розрахунків на підставі документа, що
підтверджує наявність в учасників
розрахунків кредиторської та/або
дебіторської заборгованості (без
урахування пені, штрафних та
фінансових санкцій).

Ухвалою від 16.06.2014, в порядку ст.. 27, 77 ГПК
України, залучено до участі у справі
третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Комунальне підприємство
"Головний інформаційно-обчислювальний
центр" Київської міської державної
адміністрації та відкладено розгляд
справи на 09.07.2014.

В судовому засіданні 09.07.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

01.04.2007 між позивачем та відповідачем
укладено договір №540044 на постачання
теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до п. 1.1 Договору,
постачальник зобов'язується виробити
та поставити теплову енергію споживачу
для потреб опалення та гарячого
водопостачання, а споживач - отримати
її та оплатити відповідно до умов
викладених у договорі.

Згідно п. 4.1 Договору, він набирає
чинності з дня його підписання та діє
до 01.06.2008. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії не буде письмово заявлено
однією і сторін про його припинення.

Обсяги постачання теплової енергії
сторони погодили у додатку №1 до
Договору.

Згідно додатку №2 до договору №540044 від
01.04.2007 споживач щомісячно забезпечує не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА; до 25 числа поточного місяці,
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком.

Судом також встановлено, що 02.01.2009 між
відповідачем та третьої особою
укладений договір №1105 про надання
послуг, на підставі якого третя особа
надавала послуги відповідачу про
розщепленню, обробці та перерахуванню
платежів населенню за
житлово-комунальні послуги надані
замовником.

Відповідно до п. 9 Додатку №2 до
Договору, споживач щомісячно з 12 по 15
число отримує за адресою: вул. Товарна, 1
оформлену постачальником платіжну
вимогу-доручення на суму, яка включає
загальну вартість теплової енергії
поточного місяця та кінцеве сальдо
розрахунків на початок поточного
місяця за мінусом суми фактично
сплаченої теплової енергії в поточному
місяці; табуляграму фактичного
споживання за попередній період та акт
звірки, який оформлює та повертає один
примірник постачальнику протягом двох
днів з моменту їх одержання.

Надання позивачем послуг відповідачу
за період з 01.12.2012 по 01.04.2014 у розмірі 1 196
652,95 грн. підтверджується наявними
матеріалами справи (обліковими
картками, відомостями обліку теплової
енергії) та не спростовано
відповідачем в порядку ст. 33 ГПК
України, належними та допустимими
доказами.

Відповідно до статей 11, 526 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 ЦК України).

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язань.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.
Відповідачем не надано доказів, що
підтверджують відсутність його вини у
порушенні зобов'язань.

Таким чином, враховуючи надані
документи, суд дійшов висновку, що
заборгованість відповідача за
Договором становить 305 040,06 грн. Доказів
погашення зазначеного боргу
відповідачем суду не надано.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позов судом визнані
необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до Закону України "Про
теплопостачання" (стаття 1), тариф (ціна)
на теплову енергію - грошовий вираз
витрат на виробництво,
транспортування, постачання одиниці
теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням
рентабельності виробництва,
інвестиційної та інших складових, що
визначаються згідно із методиками,
розробленими національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг.

Пунктом 1 Додатку №2 до Договору
передбачено, що розрахунки з абонентом
за відпущена теплову енергію
енергопостачальною організацією
проводяться згідно з тарифами,
затвердженими розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації.

Відповідно до статті 16 Закону України
"Про теплопостачання", до повноважень
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг, при регулюванні
господарської діяльності суб'єктів
відносин у сфері теплопостачання, крім
систем з теплоелектроцентралями, ТЕС,
АЕС, іншими когенераційними
установками та установками, що
використовують нетрадиційні або
поновлювані джерела енергії, належать,
зокрема, встановлення тарифів на
теплову енергію суб'єктам природних
монополій у сфері теплопостачання,
ліцензування діяльності яких
здійснюється Комісією.

Уклавши договір з третьою особою про
надання послуг з розщеплення та
перерахування коштів населення за
житлово-комунальні послуги, відповідач
не позбувся свого зобов'язання за
Договором №с 540044 від 01.04.2007, згідно п.
2.3.1 якого, передбачено обов'язок
відповідача своєчасно та в повному
обсязі оплачувати вартість спожитої
теплової енергії, відповідно до
додатку №2.

Відповідно до п. 10 додатку №2 до
Договору, відповідач зобов'язаний
забезпечити надходження коштів на
розрахунковий рахунок КП ГІОЦ від
кінцевих споживачів (мешканців).

Враховуючи вищенаведене, обов'язок
щодо забезпечення сплати (сплати)
вартості теплової енергії наданої
згідно Договору покладається на
відповідача.

Посилання на рішення Київської
міської ради від 09.07.2009 №767/1823, є
необґрунтованим, оскільки воно
втратило чинність згідно рішення
Київської міської ради №8/ 8292 від 20.09.2012.

Інші заперечення відповідача
викладені у відзиві на позов судом
визнані безпідставними та
необґрунтованими і не доведеними в
порядку ст. 33 ГПК України належними та
допустимими доказами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Інших доказів оплати заборгованості
сторонами суду не надано. Таким чином
заборгованість відповідача перед
позивачем станом на день вирішення
спору становить 305 040,06 грн.

Отже, вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 305
040,06 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про
стягнення з відповідача 3 600,82 грн.
інфляційні, 6 067,22 грн. - 3% річних.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сплата трьох процентів від
простроченої суми (якщо інший розмір не
встановлений договором або законом) та
інфляційні втрати не мають характеру
штрафних санкцій і є способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
утримуваними коштами, належними до
сплати кредиторові.

Оскільки факт прострочення
відповідачем виконання грошових
зобов'язань встановлений судом, вимоги
позивача про стягнення з відповідача 3%
річних в розмірі 6 067,22 грн. та
інфляційних в сумі 3 600,82 грн. підлягають
задоволенню за розрахунком позивача,
який судом перевірений та визнаний
обгрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація -103
Голосіївського району" (03040, м. Київ, вул.
Деміївська, 33, код 26385316) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана
Франка, 5, код 00131305) суму основного боргу
у розмірі 305 040,06 грн. (триста п'ять тисяч
сорок гривень 06 коп.), 3 % річних - 6 067,22
грн. (шість тисяч шістдесят сім гривень
22 коп.), інфляційну складову боргу - 3 600,82
грн. (три тисячі шістсот гривень 82 коп.)
та 6 294,16 грн. (шість тисяч двісті
дев'яносто чотири гривні 16 коп.)
судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 14.07.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова