КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 910/409/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Суліма В.В.

за участю представників:

від позивача: Боженок Д.Є. - представник;

Мотуз В.В. - представник

від відповідача: Терещенко В.В. -
представник;

Черній Т.П. - представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги: Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014 року у справі № 910/409/14
(суддя Сівакова В.В.)

за позовом Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання «Інформаційні технології»

про відшкодування збитків у розмірі 32
452,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
«Київжитлоспецексплуатація»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче об'єднання
«Інформаційні технології» про
відшкодування збитків у розмірі 32 452,20
грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014 у справі № 910/409/14 у
задоволенні позовних вимог
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, Комунальне підприємство
«Київжитлоспецексплуатація»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014 року у справі № 910/409/14
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
вказане рішення прийнято за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, за недоведеністю обставин,
що мають значення для справи, які суд
першої інстанції визнав встановленими,
за невідповідністю висновків
викладених у рішенні обставинам
справи, а також з порушенням і
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 27.05.2014 року.

26.05.2014 від представника відповідача
надійшло клопотання про фіксацію
судового процесу.

Представник відповідача 26.05.2014 через
відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надав відзив на апеляційну скаргу, в
якому заперечував проти доводів
апеляційної скарги позивача, просив
залишити її без задоволення, рішення
суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні 27.05.2014 винесено
ухвалу про продовження строку
вирішення спору та оголошено перерву
до 08.07.2014.

04.07.2014 від представника позивача
надійшли пояснення щодо наданого
відповідачем відзиву, в якому
представник просив апеляційну скаргу
задовольнити, а оскаржуване рішення
скасувати.

07.07.2014 від представника відповідача
надійшло клопотання про долучення до
матеріалів справи додаткових доказів.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
відзиву на неї та поданих письмових
пояснень, заслухавши пояснення
учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

14.09.2010 між Комунальним підприємством
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Голосіївського району» (підприємство)
та ТОВ «Науково-виробниче об'єднання
«Інформаційні технології» (оператор)
було укладено договір про тимчасове
розміщення телекомунікаційних мереж №
64 (надалі - Договір № 64).

Згідно з п. 11 Договору № 54 предметом
даного договору є тимчасове оплатне
користування місцями для прокладання
телекомунікаційних мереж,
встановлення додаткових пристроїв в
приміщеннях будівель комунальної
власності Голосіївського району м.
Києва.

Відповідно до п. 1.2. Договору № 64
перелік житлових будинків, в яких
будуть розміщуватися
телекомунікаційні мережі визначаються
згідно переліку, наданого оператором
та погодженим з підприємством (додаток
№ 1).

01.03.2012 між Комунальним підприємством
«Київжитлоспецексплуатація»
(підприємство) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
Науково-виробничим об'єднанням
«Інформаційні технології»
(сервітуарій) було укладено договір про
встановлення сервітут № 03-С/135 (надалі -
Договір № 03-С/135).

Предметом Договору № 03-С/135 є обмежене
право користування відповідачем
житловими та нежитловими будівлями
комунальної власності для розміщення
відповідачем своїх телекомунікаційних
мереж, що знаходяться за адресами в
додатку № 1 до цього договору.

Спір виник внаслідок того, що після
закінчення строку дії Договору № 64 та
до укладення Договору № 03-С/135, тобто з
14.09.2011 до 01.03.2012 відповідач безоплатно
користувався 61 будинком комунальної
власності для розміщення
телекомунікаційних мереж. Також
позивач вказує, що відповідач у період
з вересня 2013 року безоплатно
користувався ще 41 будинком без
договору, у зв'язку з чим позивачем
втрачено (упущено) вигоду, загальний
розмір якої становить 32 452,20 грн.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

У відповідності до ст. 224
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Нормами ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України передбачено, що до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону України
«Про телекомунікації» суб'єкти
господарювання, які здійснюють
будівництво телекомунікаційних мереж
загального користування, можуть
установлювати в приміщеннях, що їм
належать на правах найму,
телекомунікаційне обладнання,
використовувати дахи будинків і
технічні приміщення для встановлення
антен та необхідного обладнання на
підставі договору з власником
приміщення.

Зазначеною нормою передбачено
обов'язок відповідача укласти договір
з власником, яким у даному випадку
згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» є
Київська міська рада.

На виконання доручень Київської
міської ради, що визначені у її рішенні
від 14.07.2011 № 378/5765 «Про питання
впорядкування діяльності суб'єктів
господарювання в галузі зв'язку та
інформаційних технологій» право на
укладання таких договорів має позивач,
що вказує на порушення саме його права,
як суб'єкта господарювання, на
отримання вигоди у вигляді грошової
оплати за використання будинків
комунальної власності для розміщення
телекомунікаційного обладнання.

Відповідно до роз'яснень Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва з приводу
розміщення телекомунікаційного
обладнання на об'єктах комунальної
власності, що викладені у листі від
07.06.2005 № 4484, посилаючись на ч. 6 ст. 31
Закону України «Про телекомунікації»,
рекомендовано для цих цілей, укладати
договір на право користування чужим
майном (сервітут) у встановленому
законодавством порядку (глава 32
Цивільного кодексу України).

Використовуючи без договору
приміщення для розміщення
телекомунікаційних мереж і обладнання
відповідач порушує установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності оскільки порушує
встановлений порядок користування
чужим майном для задоволення потреб
інших осіб при розміщенні
телекомунікаційних мереж і обладнання.

Дослідивши матеріали справи та
розрахунок позовних вимог наданий
позивачем, колегія суддів приходить до
висновку, що позивач міг реально
одержати 32452,20 грн. за умови належного
виконання відповідачем обов'язку по
укладенню з позивачем договору на
розміщення телекомунікаційних мереж у
житлових будівлях комунальної
власності, а позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України у
постанові має бути зазначено новий
розподіл судових витрат у разі
скасування чи зміни рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 18.02.2014 року у справі №
910/409/14 підлягає скасуванню у зв'язку з
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи, а апеляційна
скарга Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014 по справі № 910/409/14
скасувати.

3. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання «Інформаційні технології»
(02091, м. Київ, вул. Ревуцького, 5-А,
ідентифікаційний код 31168846) на користь
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» (01034, м.
Київ, вул. Володимирська, 51-А,
ідентифікаційний код 03366500) 32 452,20
(тридцять дві тисячі чотириста
п'ятдесят дві грн. 20 коп.) грн. збитків, 1
827,00 (тисячу вісімсот двадцять сім грн..
00 коп.) грн. судового збору за подання
позову, 913,50 (дев'ятсот тринадцять грн. 50
коп.) грн. судового збору за подання
апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста
Києва видати наказ.

6. Матеріали справи № 910/409/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
установленому законом порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
П.В. Авдеєв

В.В. Сулім