ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 910/17564/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач
у справі), Міщенка П.К., Погребняка
В.Я.,розглянувши касаційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.
Львівна постанову та рішеннявід 09.04.2014
р. Київського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 р.
господарського суду м. Києвау справі№
910/17564/13 господарського суду м. Києваза
позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м. Львівдоприватного
підприємства "Нива-В.Ш.", м. Київтреті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача1. товариство з
обмеженою відповідальністю "Верона
Груп", м. Київ 2. товариство з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк", м. Київ
3. Відділ примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, м. Київ провизнання недійсними
та скасування результатів прилюдних
торгівв судовому засіданні взяли
участь представники:

ТОВ "Верона Груп" Есаулов В.О.,
довір.,Державної виконавчої служби
УкраїниРубель І.В., довір.,
посвідч.,фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4ОСОБА_7, довір.,ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 05.12.2013 року (суддя - Т.М Ващенко), що
прийнято у справі № 920/491/13, відмовлено
фізичній особі підприємцю ОСОБА_4
(далі-Позивач, Підприємець) у
задоволенні позову до приватного
підприємства "Нива-В.Ш."
(далі-Відповідач, Підприємство) за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю "Верона
Груп" (далі-Третя особа 1), товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк"
(далі-Третя особа 2), Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(далі-Третя особа 3), про визнання
недійсними та скасування результатів
прилюдних торгів.

Не погодившись з цим рішенням суду,
фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення господарського суду м. Києва
від 05.12.2013 року та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі, поклавши судові
витрати на Відповідача

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року
(головуючий суддя - Рєпіна Л.О., судді:
Сулім В.В., Тищенко А.І.) ухвалено
здійснити процесуальне
правонаступництво, шляхом заміни
товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" його
правонаступником - товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "ІФГ Капітал".
Аапеляційну ж скаргу залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду м. Києва від 05.12.2013 року-без змін.

Не погоджуючись з цими судовими
рішеннями попередніх інстанцій,
фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати як рішення
господарського суду м. Києва від 05.12.2013
року, так і постанову Київського
апеляційного господарського суду від
09.04.2014 року та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, поклавши судові
витрати на Відповідача.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
зокрема ст. 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 43, 45 Закону України "Про іпотеку",
ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України,
а також норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представників
Позивача, Третьої особи 1 та Третьої
особи 3, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши наявні матеріали
справи, проаналізувавши застосування
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди встановили, що на спірних
торгах відбувся продаж майна Позивача
у межах виконавчого провадження з
виконання рішення про солідарне
стягнення боргу на користь ТОВ
"Український промисловий банк". Також
суди вказали, що вимоги про стягнення
цього боргу забезпечені іпотекою
проданого на спірних торгах майна
Позивача. Крім цього суди зазначили, що
підготовка продажу майна на торгах
(оцінка, публікація оголошення,
повідомлення тощо) та сам продаж
відбулись у відповідності до закону;
підстави для зупинення виконавчого
провадження та реалізації у межах
такого провадження у зв'язку із
порушенням щодо Позивача справи про
банкрутство відсутні; а останній мав
право оскаржити дії органу виконавчої
служби у межах відповідного
виконавчого провадження, однак ним дії
цього органу не оспорювались.

Однак, суд касаційної інстанції вважає,
що вказані висновки були зроблені
судами передчасно та з неповним
з'ясуванням обставин справи, а
відповідно із неналежним
застосуванням норм законодавства.

Так, за висновками судів порушення щодо
Позивача справи про банкрутство та
введення у зв'язку із цим ухвалою від
15.07.2013 року, що винесена у справі №
914/2572/13 (т. 1 а.с. 27-31) мораторію на
задоволення вимог кредиторів, не є
підставою для зупинення виконавчого
провадження та реалізації на спірних
торгах, що відбулись 22.07.2013 року (т. 1 а.с.
52-53), майна Підприємця, оскільки у
даному випадку норми ч. 3 ст. 19 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не
застосовуються через здійснення до
введення такого мораторію публікації
оголошення про торги, яка (публікація)
була здійснена 06.07.2013 року на
офіційному веб-сайті Міністерства
юстиції України.

Дійсно за нормами ч. 3 ст. 19 вказаного
закону забороняється стягнення на
підставі виконавчих та інших
документів, що містять майнові вимоги,
у тому числі на предмет застави, за
якими стягнення здійснюється в
судовому або в позасудовому порядку
відповідно до законодавства, крім
випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від продажу майна
боржника), перебування майна на стадії
продажу з моменту оприлюднення
інформації про продаж, а також у разі
звернення стягнення на заставлене
майно та виконання рішень у немайнових
спорах.

Поряд з цим, судами не була надана
належна правова оцінка встановленому
цими судами факту, що згідно ухвали від
03.07.2013 року (т. 1 а.с. 20-21) разом із
вирішенням питання про прийняття заяви
про порушення справи про банкрутство
Підприємця суд вирішив питання про
накладення арешту на майно Підприємця.
Ухвалою ж від 08.07.2013 року (а.с. 23-25) у цій
же справі суд вирішив задовольнити
заяву про накладення арешту на
нерухоме майно Підприємця із
визначенням переліку майна, на яке був
накладений арешт, до якого увійшло і
нерухоме майно, продане на спірних
торгах. Слід зазначити, що накладення
арешту на майно боржника, щодо якого
прийнята заява про порушення справи
про банкрутство, за своїми правовими
наслідками не є тотожнім наслідкам
веденню мораторію на задоволення вимог
кредиторів цього ж боржника, а тому
застосування у даному випадку та
посилання судами в оскаржуваних
судових рішеннях лише на згадані норми
ст. 19 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не є належним.

За нормами ж пунктів 7, 8 ст. 37 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
зупинення судом реалізації
арештованого майна; порушення
господарським судом провадження у
справі про банкрутство боржника, якщо
відповідно до закону на вимогу
стягувача поширюється дія мораторію,
запровадженого господарським судом,
крім випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від реалізації
майна боржника) та виконання рішень у
немайнових спорах.

Як вже зазначено вище, виконавче
провадження та реалізація майна
Позивача у виконавчому провадження на
момент порушення справи про
банкрутство Підприємця перебувало
лише на стадії підготовки до продажу (а
не на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум), а спірні торги
проводились тоді, коли були винесені
ухвали від 03.07.2013 року та від 08.07.2013 року
про накладення арешту на майно
Позивача.

Суди ж в контексті наведених норм
Закону України "Про виконавче
провадження" не надали належну правову
оцінку вказаному факту накладення
арешту на майно Позивача до моменту
його реалізації на спірних торгах на
предмет законності проведення таких
торгів та правової можливості
реалізації відповідного майна, щодо
якого була оголошена заборона на його
відчуження (т. 1 а.с. 32-43).

Поряд з цим, колегія суддів звертає
увагу на те, що Позивачем у матеріали
справи були надані докази (засвідчені
копії листа Позивача із доказами
(поштовими документами) його вручення
Відповідачу 17.07.2013 року - т. 1 а.с. 44-47), за
якими Підприємець завчасно - до
проведення 22.07.2013 року спірних торгів,
повідомив Відповідача про винесення
ухвали від 08.07.2013 року про накладення
арешту на його майно та заборону на
проведення торгів з продажу цього
майна.

Вказаному суди попередніх інстанцій
також не надали, в контексті
вищенаведеного, належної правової
оцінки.

За таких обставин справи та виходячи із
повноважень суду касаційної інстанції
відповідно до норм п. 3 ст. 1119 ГПК
України, касаційний суд вирішив, що
оскаржувані рішення місцевого суду та
постанова апеляційного суду
підлягають скасуванню, як прийняті
передчасно та з неповним з'ясуванням
обставин справи, а справа - передачі на
новий розгляд до місцевого суду.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст. 37 Закону України "Про
виконавче провадження", ст. 19 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та ст.ст. 1115,
1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити
частково.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
09.04.2014 р. та рішення господарського суду
м. Києва від 05.12.2013 р. у справі № 910/17564/13
скасувати.

3. Справу № 910/17564/13 передати на
новий розгляд до господарського суду м.
Києва.

Головуючий
В.М. Коваленко

Судді
П.К. Міщенко

В.Я. Погребняк

Постанова виготовлена та підписана
10.07.2014 року.