ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.07.2014
Справа № 908/2443/14

Суддя Корсун В.Л., розглянувши
матеріали

за позовною заявою: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, 69006, АДРЕСА_1

до відповідача: Запорізької міської
ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Департамент комунальної
власності та приватизації Запорізької
міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр.
Леніна, 206

про визнання права спільної часткової
власності

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області надійшла позовна заява
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
ФОП ОСОБА_3.) до відповідача Запорізької
міської ради, третьої особи -
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради,
про визнання за позивачем права
спільної часткової власності на 52,6 %
нежитлового приміщення АДРЕСА_2 та
належить територіальній громаді м.
Запоріжжя в особі Запорізької міської
ради.

Протоколом автоматичного розподілу
справ між суддями зазначена позовна
заява призначена до розгляду судді
Корсуну В.Л.

Розглянувши вищевказану позовну заяву
суд дійшов висновку, що вона підлягає
поверненню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК
України з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 42 ГПК України,
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом.

Частинами 1, 2 ст. 43 ГПК України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України закріплено,
що доказами в господарському
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких господарський суд у
визначених законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких обґрунтовуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових експертів
(ч. 2 ст. 32 ГПК України).

За ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази надаються
сторонами та ін. учасниками судового
процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна
заява повинна містити: 1) найменування
господарського суду, до якого
подається заява; 2) найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я
та по батькові за його наявності для
фізичних осіб) сторін, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання (для фізичних
осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта
господарської діяльності за їх
наявності (для юридичних осіб) або
реєстраційний номер облікової картки
фізичної особи - платника податків за
його наявності; (…) 5) виклад обставин,
на яких ґрунтуються позовні вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
позов; обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються чи оспорюються;
законодавство, на підставі якого
подається позов; (…).

У відповідності із п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК
України, до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України,
суддя повертає позовну заяву і доданні
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної чи оспорюваної
суми.

Як зазначено в абз. 5 п. 3.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (зі змінами станом на
час винесення вказаної ухвали),
підставою для повернення позовної
заяви є … відсутність викладу
обставин, на яких ґрунтується позовна
вимога, та не зазначення доказів, що
підтверджують викладені в заяві
обставини (…).

Як свідчить зміст наведеної вище
позовної заяви, ФОП ОСОБА_1 в якості
відповідача за заявленими вимогами
вказано територіальну громаду м.
Запоріжжя в особі Запорізької міської
ради.

При цьому, згідно з вимогами ч. 2 ст. 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», на яку
посилається позивач у цьому своєму
позові, власники квартир
багатоквартирних будинків ... є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах відповідно до
своєї частки у майні будинку і при
будинкової території відповідно до
своєї частки у майні будинку чи
гуртожитках.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. рішення
Конституційного Суду України від 02.03.04
№ 4-рп/2004 (справа № 1-2/2004), яке є
обов'язковим для виконання на
території України, остаточним і не може
бути оскаржене, (…) допоміжні
приміщення (підвали, сараї, кладовки,
горища, колясочні і т. і.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків. Власник
(власники) не приватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.

Згідно з положеннями п. 1 рішення
Конституційного Суду України від 09.11.11
№ 14-рп/2011 (справа № 1-22/2011), (…) положення
п. 2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» необхідно розуміти так, що
власники квартир дво- або
багатоквартирних житлових будинків …
не залежно від підстав набуття права
власності на такі квартири, житлові
приміщення, є співвласниками
допоміжних приміщень у будинку чи
гуртожитку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою.

В той же час, позивач посилаючись у
позовній заяві на ч. 2 ст. 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» не виклав обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога, та не
вказав доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини, а саме:
щодо кількісного складу громадян -
власників як приватизованих так і не
приватизованих квартир
багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2,
яким, в розумінні зазначених вище вимог
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та рішень
Конституційного Суду України,
передаються чи передано безоплатно у
спільну часткову власність допоміжні
приміщення (у даному випадку підвал).

Жодного пояснення або ж обґрунтування
з цього приводу, із зазначенням
відповідних доказів, що підтверджують
викладені обставини, позовна заява не
містить (зокрема не містить
персоніфікуючих даних про таких осіб
(громадян), їх кількість, місце
проживання з метою вирішення питання
щодо необхідності залучення чи
відсутності підстав для залученнях
таких осіб до участі у справі, а також
який, у процентному відношенні, в
розумінні ч. 2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», рішення Конституційного Суду
України від 02.03.04 № 4-рп/2004 (справа №
1-2/2004), відсоток спільної власності
належить кожному із таких осіб на
допоміжне приміщення - підвал в
будинку по АДРЕСА_2).

Не надано також жодного пояснення чи
обґрунтування з приводу того, яке
відношення до позовних вимог у цій
справі мають як громадянин ОСОБА_1, який
не є стороною у цій справі, а також ТОВ
Виробничо комерційне підприємство
«Індустрія - Сервіс» та ТОВ «Старий
пивовар» оскільки надаючи суду до
матеріалів справи дослівно: «сводний
акт стоимости строений и сооружений» в
якому зазначено, що власником
приміщення ХYІІ підвалу домоволодіння
АДРЕСА_2 є ТОВ Виробничо комерційне
підприємство «Індустрія - Сервіс», ТОВ
«Старий пивовар» та ОСОБА_3.

Недодержання вимог ст. ст. 54, 56 та
пунктів 2 і 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, а також
враховуючи, що наведені вище норми
процесуального закону носять
імперативний характер і не підлягають
ігноруванню, суд дійшов висновку, що
позовна заява ФОП ОСОБА_1 про визнання
за позивачем права спільної часткової
власності на 52,6% не житлового
приміщення АДРЕСА_2 та належить
територіальній громаді м. Запоріжжя в
особі Запорізької міської ради у
такому вигляді підлягає поверненню на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України без
розгляду.

Тим більше з урахуванням вимог чинного
ГПК України згідно з положеннями ст. 104
якого однією з підстав для скасування
рішення суду є прийняття господарським
судом рішення про права і обов'язки
осіб, що не були залучені до справи.

Судом роз'яснюється, що згідно з ч. 3 ст.
63 ГПК України, повернення позовної
заяви на підставі ст. 63 ГПК України не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду у загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 32, 33, 54, 57, п. 3 ч.
1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з додатками (всього на 44
арк.) повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 44 арк., у
т.ч. оригінал квитанції від 03.07.14 № 414/3/84
про сплату судового збору в сумі 2 932,40
грн.

Суддя
В.Л. Корсун