ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.07.2014 Справа № 920/1802/13

Господарський суд Сумської області у
складі: судді Спиридонової Н.О.,

при секретарі Гребенюк С.В.,

за участю представників сторін:

кредиторів - УПФУ в м. Сумах - Бабченко
С.Г. (довіреність № 9263/11-11 від 12.05.2014
року),

ДПІ в м. Сумах - Будаков В.М.
(довіреність № 80/10/18-19-10 від 30.01.2014 року),

ОСОБА_8,

ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (довіреність
№ 1816 від 12.07.2013 року),

ліквідатор - Іваненко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Сумської області матеріали заяви
№920/1802/13

за заявою голови Голови ліквідаційної
комісії Публічного акціонерного
товариства "Сумський фарфоровий завод"
Іваненко Наталії Олександрівни

до боржника Публічного акціонерного
товариства "Сумський фарфоровий завод"
(40022, м. Суми, вул. Харківська, 111, код
00310433)

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду від 10.06.2014
року розгляд справи № 920/1802/13, а саме:

заяви № 21689/9/10-008 від 09.12.2013 року
ДПІ в м. Сумах про визнання
кредиторських вимог в сумі 408 500,26 грн.,
заяви № 525/9/10-008 від 10.01.2014 року ДПІ в м.
Сумах про визнання кредиторських
вимог в сумі 402 225,69 грн.,

позовної заяви від 30.12.2013 року
ОСОБА_8 про стягнення з боржника 17 654,68
грн.,

заяви № 33912/13-10 від 25.12.2013 року УПФУ
в м. Сумах про визнання кредиторських
вимог в сумі 339 454,55 грн.,

заяви ФОП ОСОБА_4 про визнання
кредиторських вимог в сумі 12 720,50 грн.,

скарги ФОП ОСОБА_4 на дії ліквідатора
ПАТ "Сумський фарфоровий завод" було
відкладено на 01.07.2014 року.

Заяву № 10611/11-11 від 30.05.2014 року УПФУ в м.
Сумах про визнання кредиторських вимог
до боржника в сумі 78 195,54 грн. призначено
до розгляду в судове засідання на 01.07.2014
року, зобов'язано ФОП ОСОБА_4 надати
суду в строк до 12.06.2014 року докази
сплати судового збору за подання заяви
про визнання кредиторських вимог у
даній справі та докази направлення
вказаної заяви ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" та голові
ліквідаційної комісії ПАТ "Сумський
фарфоровий завод", ДПІ в м. Сумах та
УФПУ в м. Сумах зобов'язано уточнити
свої вимоги з урахуванням проведеної
звірки розрахунків.

Направено запит до Зарічного районного
суду м. Суми щодо надання для огляду в
судовому засіданні матеріалів справи
за заявою ОСОБА_8 до ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" про видачу судового
наказу про стягнення заробітної плати
(справа № 591/6834/13-ц, провадження №
2-н/591/1047/13) та матеріалів справи №
591/8353/13-ц, провадження № 2-с/591/96/13 про
скасування наказу від 06.09.2013 року у
справі № 591/6834/13-ц.

11.06.2014 року до господарського суду
звернулася ДПІ в м. Сумах з заявою №
30792/9/18-19-10 від 06.06.2014 року про визнання
кредиторських вимог в сумі 324 272,94 грн.

Ухвалою господарського суду від 13.06.2014
року розгляд вказаної заяви призначено
на 01.07.2014 року, зобов'язано ліквідатора
надати суду відзив щодо поданої заяви.

На виконання вимог ухвали від 10.06.2014
року, ФОП ОСОБА_4 направив суду докази
сплати судового збору за подання заяви
про визнання кредиторських вимог у
даній справі та докази направлення
вказаної заяви ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" та голові
ліквідаційної комісії ПАТ "Сумський
фарфоровий завод".

Також, Зарічний районний суд м. Суми
направив суду матеріали справи за
заявою ОСОБА_8 до ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" про видачу судового
наказу про стягнення заробітної плати
(справа № 591/6834/13-ц, провадження №
2-н/591/1047/13) та матеріалів справи №
591/8353/13-ц, провадження № 2-с/591/96/13 про
скасування наказу від 06.09.2013 року у
справі № 591/6834/13-ц.

Ліквідатор направила суду пояснення
від 27.06.2014 року, в якому вказала, що
26.06.2014 року відбулося часткове
погашення боргу перед ОСОБА_8 в розмірі
647,93 грн., тому розмір боргу перед
вказаним кредитором зменшився та
становить 1 939,75 грн.

Також, ліквідатором подано пояснення
щодо вимог УПФУ в м. Сумах, відповідно
до якого вони визнані в розмірі 339 454,55
грн. як вимоги другої черги, подано
клопотання про долучення до матеріалів
справи копії рішення ГУ Міндоходів у
Сумській області № 749/10/18-28-10-01-105-12є/215ск
та подано відзиви на заяви кредиторів.

В судовому засіданні учасники судового
процесу надали усні пояснення щодо
заявлених вимог кредиторів та скарги
на дії ліквідатора.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши учасників судового процесу,
дослідивши подані документи, судом
встановлено наступне.

Постановою господарського суду
Сумської області від 26.11.2013 року
обржника у даній справі - ПАТ «Сумський
фарфоровий завод» було визнано
банкрутом, відповідно до вимог ст. 95
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
призначено арбітражного керуючого
Іваненко Н.О.

В газеті «Голос України» № 238 від 14.12.2013
року було опубліковано оголошення про
визнання ПАТ «Сумський фарфоровий
завод» банкрутом та встановлено
місячний строк з дня офіційного
оприлюднення даного оголошення для
заявлення кредиторських вимог.

Щодо заяви № 21689/9/10-008 від 09.12.2013 року ДПІ
в м. Сумах про визнання кредиторських
вимог в сумі 408 500,26 грн, заяви № 525/9/10-008
від 10.01.2014 року про визнання
кредиторських вимог в сумі 402 225,69 грн.
та заяви № 30792/9/18-19-10 від 06.06.2014 року про
визнання кредиторських вимог в сумі 324
272,94 грн.

Матеріали справи свідчать, що ДПІ в м.
Сумах звернулася до господарського
суду з трьома заявами про визнання
кредиторських вимог до боржника у
даній справі - ПАТ «Сумський фарфоровий
завод», а саме: заявою від 09.12.2013 року з
вимогами в сумі 408 500,26 грн., які
складаються з боргу зі сплати податку
на прибуток приватних підприємств в
сумі 67 483,89 грн., екологічного податку в
сумі 6 718,55 грн., земельного податку з
юридичних осіб в сумі 51 387,65 грн., збору
за спеціальне водокористування в
частині використання води в сумі 5 152,77
грн. та податку на доходи фізичних осіб
в сумі 77 096,51 грн., що загалом становить
207 839,37 грн.

Крім того, відповідно до акту звіряння
розрахунків платника податків від
27.11.2013 року № 19325 станом на 27.11.2013 року
боржника маж податковий борг по
податку на доходи фізичних осіб в сумі
163 170,49 грн.

Також, згідно акту проведення
перевірки стану збереження заставного
майна від 04.07.2013 року боржнику
нараховано штрафні санкції в сумі 37 490,40
грн.

Щодо заяви від 10.01.2014 року про визнання
кредиторських вимог в сумі 402 225,69 грн.
зазначено, що вимоги в заявленій сумі
складаються з боргу зі сплати єдиного
соціального внеску.

Відповідно до поданого розрахунку борг
в заявленій сумі виник у боржника в
період з 21.10.2013 року по 20.12.2013 року.

Щодо заяви від 06.06.2014 року з вимогами в
сумі 324 272,94 грн. зазначено, що вказані
вимоги інспекції складаються з боргу
станом на 12.11.2013 року ПАТ «Сумський
фарфоровий завод» зі сплати податку на
прибуток підприємств, екологічного
податку, земельного податку з
юридичних осіб, збору за спеціальне
водокористування в частині
використання води та податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
податковими агентами із доходів
платника податку в сумі 123 612,05 грн.

Крім того, у заяві вказано, що станом на
27.11.2013 року боржник у даній справі має
податковий борг по податку на доходи
фізичних осіб в сумі 163 170,49 грн. та борг
зі сплати 37 490,40 грн. штрафних санкцій,
які нараховано відповідно до акту
проведення перевірки стану збереження
заставного майна від 04.07.2013 року.

Матеріали справи свідчать, що
відповідно до рішення ГУ Міндоходів у
Сумській області № 749/10/18-28-10-01-105-12є/215ск
від 20.01.2014 року про результати розгляду
скарги від 23.12.2013 року ліквідатора ПАТ
«Сумський фарфоровий завод» Іваненко
Н.О. на вимогу ДПІ в м. Сумах від 05.12.2013
року № Ю-1241 про сплату боргу по ЄСВ в
сумі 390 378,28 грн. було скасовано вимогу
ДПІ в м. Сумах від 05.12.2013 року в частині
визначення до сплати боргу по ЄСВ в
розмірі 44 976,42 грн. та залишено вимогу в
силі в частині 345 401,86 грн., як таку що
самостійно визначена
товариством-боржником у звітах.

Відповідно до відзиву ліквідатора на
заяву від 06.06.2014 року про кредиторські
вимоги в сумі 324 272,94 грн. зазначено, що
вказані вимоги заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, а тому визнаються
ліквідатором частково в сумі 323 129,89 грн.
як вимоги шостої черги (ч. 3 ст. 95 Закону),
а вимоги в сумі 189,79 грн. (пеня)
ліквідатором відхилено.

Крім того, як зазначалося вище, ухвалою
суду від 10.06.2014 року було зобов'язано
ДПІ в м. Сумах та УФПУ в м. Сумах
уточнити свої вимоги з урахуванням
проведеної звірки розрахунків, проте
такого документу суду подано не було.

Враховуючи вищевикладене та
необхідність отримання додаткових
документів для остаточного визначення
розміру кредиторських вимог ДПІ в м.
Сумах, господарський суд дійшов
висновку про відкладення розгляду
справи в цій частині.

Щодо позовної заяви від 30.12.2013 року
ОСОБА_8 про визнання кредиторських
вимог в сумі 17 654,68 грн.

Як зазначалося вище, Зарічний районний
суд м. Суми направив господарському
суду матеріали справи за заявою ОСОБА_8
до ПАТ "Сумський фарфоровий завод" про
видачу судового наказу про стягнення
заробітної плати (справа № 591/6834/13-ц,
провадження № 2-н/591/1047/13) та матеріалів
справи № 591/8353/13-ц, провадження №
2-с/591/96/13 про скасування наказу від
06.09.2013 року у справі № 591/6834/13-ц, з яких
вбачається, що 08.08.2013 року ОСОБА_8
звернулася до Зарічного районного суду
м. Суми з заявою про видачу судового
наказу про стягнення з боржника
заборгованості з заробітної плати в
сумі 2 964,00 грн. та 1 000 грн. моральної
шкоди.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 05.09.2013 року ОСОБА_8 було
відмовлено у прийнятті заяви про
видачу судового наказу про стягнення з
ПАТ «Сумський фарфоровий завод» 1 000,00
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

06.09.2013 року Зарічним районним судом м.
Суми було видано судовий наказ про
стягнення з ПАТ "Сумський фарфоровий
завод" на користь ОСОБА_8 2 964,00 грн.
заробітної плати.

18.10.2013 року ухвалою Зарічного районного
суду м. Суми судовий наказ від 06.09.2013
року було скасовано та роз'яснено про
можливість звернення до суду з позовом
щодо стягнення боргу.

02.12.2013 року ОСОБА_8 звернулася до
Зарічного районного суду м. Суми з
позовною заявою про стягнення
заборгованості по заробітній платі.

24.12.2013 року ухвалою Зарічного районного
суду м. Суми провадження у за позовом
ОСОБА_8 було закрито та роз'яснено право
на звернення з даним позовом до
господарського суду.

09.01.2014 року до господарського суду
надійшла позовна заява ОСОБА_8 про
визнання кредиторських вимог в сумі 17
654,68 грн.

Вказані вимоги складаються з:

- боргу ПАТ «Сумський фарфоровий завод»
по заробітній платі в сумі 2 864,78 грн.

- боргу за час затримки виплати
заробітної плати в сумі 8 712 грн. 46 коп.;

- середнього заробітку за період з 1
квітня по 1 серпня 2013 року в сумі 3 042,73
грн.;

- 3% річних за час прострочення
виконання грошового зобов'язання в
сумі 34,61 грн.;

- моральної шкоди в сумі 3 000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_8 просила
суд задовольнити подану нею заяву в
повному обсязі та визнати заявлені
кредиторські вимоги.

Відповідно до відзиву ліквідатора
вбачається, що загальна заборгованість
перед ОСОБА_8 становить 2 964,78 грн.,
проте, 12.09.2013 року відбулося часткове
погашення боргу в сумі 100,00 грн. та 277,10
грн. - 16.05.2013 року.

Також, ліквідатор направила суду
пояснення від 27.06.2014 року, в якому
вказала, що 26.06.2014 року відбулося
часткове погашення боргу перед ОСОБА_8
в розмірі 647,93 грн., тому загальний
розмір боргу перед вказаним кредитором
зменшився та становить 1 939,75 грн.

Сплати частини боргу в сумі 647,93 грн.
підтверджена відомістю на виплату
грошей № 19 від 26.06.2014 року.

Вказаний факт підтверджено ОСОБА_8 в
судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, господарський
суд дійшов висновку про визнання
кредиторських вимог ОСОБА_8 в частині
виплати заробітної плати в сумі 1 939,75
грн. та включення їх до першої черги
реєстру вимог кредиторів, відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про
відновлення платоспроможності божника
або визнання його банкрутом».

Щодо розміру середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку господарський суд зазначає
наступне.

З поданих документів вбачається, що
ОСОБА_8 була звільнена 05.08.2013р. на
підставі наказу №479.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України
визначається, що в разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України
передбачається, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Тобто, розрахунок
середнього заробітку за час затримки
розрахунку має проводитись починаючи з
06.08.2014р.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995р.
передбачається, що обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12
календарних місяців роботи, що
передують місяцю надання відпустки або
виплати компенсації за невикористані
відпустки. Працівникові, який
пропрацював на підприємстві, в
установі, організації менше року,
середня заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за фактичний час
роботи, тобто з першого числа місяця
після оформлення на роботу до першого
числа місяця, в якому надається
відпустка або виплачується
компенсація за невикористану
відпустку. У всіх інших випадках
збереження середньої заробітної плати
і середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.
Пунктом 8 Постанови передбачається, що
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Тобто, середня заробітна плата, яка має
бути сплачена ОСОБА_8 за період
затримки виплати по день фактичного
розрахунку вираховується наступним
чином:

1) середньоденна заробітна плата
становить 57 грн. 72 коп. (876 грн. 86 коп. +681
грн. 47коп.):(11 днів+16 днів)= 57 грн.72коп,

В розрахунку використана нарахована
заробітна плата ОСОБА_8 у червні та
липні 2013р., а також кількість
відпрацьованих днів;

2) середня заробітна плата, яка має бути
виплачена ОСОБА_8 становить:4 559,88грн.

Розрахунок:

- за серпень:18 роб.дн.*57 грн. 72коп.= 1038 грн.
96 коп.

- за вересень: 21 роб.дн.* 57грн.72 коп.=1212
грн. 12 коп.

- за жовтень: 23 роб.дн.* 57 грн. 72 коп.=1327
грн. 56 коп.

-за листопад (до 26.11.2013р.): 17 роб.дн.* 57
грн.72 коп.=981 грн.24 коп.

Розрахунок середньої заробітної плати,
яка має бути сплачена за час затримки
виплати по день фактичного розрахунку
в даному випадку має бути проведений до
26.11.2013 року, тобто до визнання ПАТ
«Сумський фарфоровий завод» банкрутом.
Наведене твердження обґрунтовується
законодавчими положеннями. Зокрема,
ПАТ «Сумський фарфоровий завод»
постановою господарського суду
Сумської області від 26.11.2013 року у
справі №920/1802/13 визнано банкрутом та
розпочато ліквідаційну процедуру.

Ч.1 ст.38 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»
передбачається, що з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури у
банкрута не виникає жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів(обов'язкових
платежів), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Пунктом 38 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
28.03.2013р. №01-06/606/2013 передбачається, що у
ліквідаційній процедурі в
установлений Законом строк можуть бути
заявлені лише ті вимоги щодо витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
які виникли в процедурі розпорядження
майном та процедурі санації, оскільки
після визнання боржника банкрутом
відповідні зобов'язання не виникають.

Тобто, нарахування заборгованості із
виплати середнього заробітку має
відбуватися до 26.11.2013 року, до моменту
винесення постанови про визнання ПАТ
«Сумський фарфоровий завод банкрутом.

Також слід зазначити, що поточні вимоги
кредитора - це неоплачені боржником
вимоги, які виникли в процедурах
банкрутства, за період після порушення
господарським судом провадження у
справі про банкрутство і до винесення
постанови про визнання боржника
банкрутом, відкриття ліквідаційної
процедури призначення ліквідатора.
Тобто, вимоги ОСОБА_8 зі сплати
заборгованості по середньому
заробітку, які виникли після 26.11.2013р.
бути поточними кредиторськими
вимогами також не можуть.

Відповідно до вимог статі 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені у статті
116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок (ст. 116 КЗпП України).

Невиплата з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 КЗпП України, є
підставою для застосування
відповідальності, передбаченої ст.117
цього Кодексу. Отже, підставою
відповідальності власника
(підприємства) відповідно до
зазначеної статті є склад
правопорушення, який включає вину
власника.

Враховуючи те, що ліквідатором ПАТ
«Сумський фарфоровий завод» постійно
вживаються заходи спрямовані на
виплату заборгованості, вина власника
в даному випадку виключається.
Оскільки ліквідатором проводиться
часткове погашення заборгованості із
виплати заробітної плати, адже вимоги
пов'язані із виплатою заробітної платі
працівникам мають задовольняються
першочергово.

Ліквідатор зазначає, що часткова
виплата ОСОБА_8 заборгованості
відбулася 12.09.2013 року, 13.12.2014 року також
відбувалося часткове погашення
заборгованості з виплати заробітної
плати працівникам, однак ОСОБА_8 для
отримання заборгованості з'явилася;
10.01.2014 року відбувалося часткове
погашення заборгованості із виплаті
заробітної плати працівникам, однак
ОСОБА_8 для отримання заборгованості не
з'явилася, хоч; про місце та дату
проведення заходів спрямованих на
погашення заборгованості була
повідомлена листом, надісланим на її
адресу 26.12.2014р.; 25 та 26.04.2014 року
відбувалося часткове погашення
заборгованості із виплати заробітної
плати працівникам, однак ОСОБА_8 для
отримання заборгованості не з'явилася,
хоча про місце та дату проведення
заходів спрямованих на погашення
заборгованості була повідомлена
листом, надісланим на її адресу 18.04.2014р.;
16.05.2014 року ОСОБА_8 ліквідатором ПАТ
«Сумський фарфоровий завод» було
здійснено часткове погашення
заборгованості із виплати заробітної
плати в розмірі 277 грн. 10коп.

Вказані обставини підтверджують
відсутність вини власника
підприємства за затримку розрахунку із
виплати заробітної плати працівнику,
який здійснював та продовжує
здійснювати заходи, спрямовані на
погашення заборгованості перед
кредиторами ПАТ «Сумський фарфоровий
завод». В даному випадку також потрібно
брати до уваги той факт, що 31.05.2013 року
акціонерами ПАТ «Сумський фарфоровий
завод» було прийнято рішення про
ліквідацію, яка регулюється нормами ЦК
України, а 26.11.2013 року постановою
господарського суду Сумської області
ПАТ «Сумський фарфоровий завод»
визнано банкрутом. Відсутність вини
власника за затримку виплати
заборгованості виключає можливість
застосування ст. 117 КЗпП України.

Отже, проаналізувавши норми чинного
законодавства та дослідивши подані
документи, господарський суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
вимог ОСОБА_8, що стосуються виплати
грошових коштів за час затримки
заробітної плати.

Щодо виплати середнього заробітку
ОСОБА_8 за період із 01.04.2013р. до 01.08.2013р.
господарський суд зазначає наступне.

ОСОБА_8 у своїй позовній заяві зазначає,
що боржник має виплатити на її користь
середню заробітну плату за чотири
останні місяці перед звільненням, так
як з ініціативи адміністрації
підприємства останній було зменшено
заробітну плату та виплачено з квітня
по серпень 2013 року заробітну плату в
сумі 4 207 грн. 91 коп., замість 7 250 грн. 64
коп.

Ліквідатор зазначає, що з квітня 2013
року виробничий процес на ПАТ
«Сумський фарфоровий завод» зупинено.
Із 03.06.2013 року на ПАТ «Сумський
фарфоровий завод» оголошено простій
працівникам підприємства, встановлено,
що оплата працівникам має
здійснюватися не нижче від 2/3 тарифної
ставки встановленого працівникові
розряду, що підтверджується наказом №
19/1 від 03 червня 2013 року. Статтею 113 КЗпП
України передбачається, що час простою
не з вини працівника оплачується з
розрахунку не нижче від двох третин
тарифної ставки встановленого
працівникові розряду (окладу).
Наведеними обставинами
обґрунтовується розмір заробітної
плати ОСОБА_8 та інших працівників.

Крім того ОСОБА_8 перебувала у
відпустці без збереження заробітної
плати, що підтверджується копією
наказу № 24-к від 03.05.2013року.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги
ОСОБА_8, що стосуються стягнення на її
користь невиплаченої заробітної плати
за період із 01.04.2013р. по 01.08.2013р. в сумі 3
042грн.73коп. є безпідставними та
необґрунтованими, тому суд відмовляє
ОСОБА_8 в задоволенні кредиторських
вимог в цій частині.

Щодо сплати 3%річних, господарський суд
зазначає, що відповідно до ст. 32 Закону
України «Про оплату праці» трудові
спори з питань оплати праці
розглядаються і вирішуються згідно з
законодавством про трудові спори, а не
нормами Цивільного кодексу України, на
які посилається ОСОБА_8 в позовних
вимогах. Дані вимоги не грунтуються на
вимогах чинного трудового
законодавства, тому суд відмовляє
ОСОБА_8 у задоволенні заяви в цій
частині.

Щодо стягнення моральної шкоди
господарський суд зазначає наступне.

ОСОБА_8 просить суд стягнути на свою
користь відшкодування за отриману
моральну шкоду в розмірі 3 000,00грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

До юридичного складу, що є підставою
правовідносин по відшкодуванню
моральної шкоди, входять моральні
страждання працівника або втрата
нормальних життєвих зв'язків, або
необхідність для працівника
додаткових зусиль для організації
свого життя. Ці обставини повинні бути
належно доведені.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 22.02.2012 року у справі №
1-5/2012 визначається, що засади та
сутність інституту моральної шкоди
розкриваються в Цивільному кодексі
України, у статті 23 якого встановлено,
що моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи (частина друга);
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди,
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом (частини
четверта, п'ята). Також у вказаному
рішенні Конституційного суду України
зазначається, що аналіз чинного
законодавства дає підстави для
висновку, що інститут моральної шкоди
має міжгалузевий характер.

ОСОБА_8 зазначає, що моральна шкода, яка
їй завдана, полягає у тому, що вона
понесла моральні страждання та
хвилювання, дуже переживає та нервує,
відчуває моральний дискомфорт.
порушено її нормальні життєві зв'язки
та звички, має зіпсований настрій,
погане самопочуття та ін.

Пунктом 4 Постанови пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди (далі -
Постанова) фактично визначено, що
особа, яка зазнала моральної шкоди має
вказати в чому полягає ця шкода та
надати докази, які б підтверджували
факт заподіяння моральної шкоди.

ОСОБА_8 в своїй позовній заяві зазначає
лише про те, в чому моральна шкода
виражалася, проте не зазначає докази,
які підтверджують позовні вимоги в
частині моральних страждань, не
викладає обставини, якими
обґрунтовуються її вимоги в частині
розміру моральної шкоди, таким чином,
не можливо встановити факт заподіяння
моральної шкоди та визначити її розмір.

Також в інформаційному листі від 27.09.2012
року № 10-1389/0/4-12 Вищий спеціалізований
суд з розгляду цивільних та
кримінальних справ визначив моральну
шкоду як оціночну категорію, яка
підлягає обґрунтуванню та доказуванню
в позові, а також оцінці судом під час
розгляду спору.

Згідно з п.5 Постанови обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою, протиправним
діянням та наслідками.

Враховуючи, що ОСОБА_8 не надала суду
доказів в обґрунтування заявленої суми
моральної шкоди, господарський суд
відмовляє кредитору в задоволенні
вимог в цій частині.

Щодо заяви № 33912/13-10 від 25.12.2013 року УПФУ
в м. Сумах про визнання кредиторських
вимог в сумі 399 454,55 грн. та заяви №
10611/11-11 від 30.05.2014 року про визнання
кредиторських вимог до боржника в сумі
78 195,54 грн.

Матеріали справи свідчать, що 13.01.2014
року до господарського суду надійшла
заява УПФУ в м. Сумах про визнання
кредиторських вимог в сумі 399 454,55 грн.

Вказані вимог складаються з боргу ПАТ
«Сумський фарфоровий завод» зі сплати
єдиного соціального внеску (надалі ЄСВ)
та відшкодування виплачених пільгових
пенсій за списками 1-2 станом на 25.12.2013
року, а саме: 262 857,95 грн. боргу зі сплати
ЄСВ, 771,22 грн. боргу зі сплати
відшкодування виплачених пільгових
пенсій по списку № 1 та 135 825,38 грн. боргу
зі сплати відшкодування виплачених
пільгових пенсій по списку № 2.

Відповідно до поданого розрахунку суми
боргу по ЄСВ (а.с. 16 Том 6) вбачається, що
ЄСВ нараховано в сумі 315 375,46 грн. за
період з 20.05.2013 року по 22.07.2013 року,
вказані розрахунки належать до сплати
за квітень-червень 2013 року.

Вбачається, що боржником було частково
сплачено борг по ЄСВ в сумі 52 517,51 грн.,
залишилось несплаченою сума 262 857,95
грн.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи» № 404-VII від
04.07.2013 року та Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи» № 406-VII від
04.07.2013 року з 11.08.2013 року функції щодо
адміністрування ЄСВ покладені на
органи Міністерства доходів і зборів
України.

Таким чином, борг зі сплати ЄСВ в сумі 262
857,95 грн. нараховано УПФУ у
відповідності до вимог чинного
законодавства України, а тому вказана
сума підлягає визнанню та включенню до
першої черги реєстру вимог кредиторів
,відповідно до п .1 ч. 1 ст. 45 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Щодо заборгованості по відшкодуванню
виплачених пільгових пенсій за списком
№ 1 в сумі 771,22 грн. господарський суд
зазначає наступне.

Відповідно до поданого розрахунку (а.с.
17 Том 6) вбачається, що вказана сума
нарахована за період з 25.04.2013 року по
25.12.2013 року.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури у банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань (у т.ч. зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних зі здійсненням
ліквідаційної процедури.

Враховуючи зазначене та той факт, що
26.11.2013 року боржника у даній справі було
визнано банкрутом, тому сума 98,33 грн.
нарахована за грудень 2013 року за
списком № 1 визнана бути не може, таким
чином, господарський суд визнає
заборгованість по відшкодуванню
виплачених пільгових пенсій за списком
№ 1 в сумі 672,89 грн. (771,22 грн. - 98,33 грн.).

Щодо заборгованості по відшкодуванню
виплачених пільгових пенсій за списком
№ 2 в сумі 135 825,38 грн. господарський суд
зазначає наступне.

Відповідно до поданого розрахунку (а.с.
18 Том 6) вбачається, що вказана сума
нарахована за період з 25.04.2013 року по
25.12.2013 року.

Як зазначалося вище, 26.11.2013 року
боржника у даній справі було визнано
банкрутом, тому сума 14 821,19 грн.
нарахована за грудень 2013 року за
списком № 2 визнана бути не може, таким
чином, господарський суд визнає
заборгованість по відшкодуванню
виплачених пільгових пенсій за списком
№ 2 в сумі 121 004,19 грн. (135 825,38 грн. - 14 821,19
грн.).

Щодо заяви № 10611/11-11 від 30.05.2014 року УПФУ
в м. Сумах про визнання кредиторських
вимог до боржника в сумі 78 195,54 грн., які
складаються з боргу по сплаті
відшкодування пільгових пенсій за
списками 1 і 2 за січень -травень 2014 року,
господарський суд дійшов висновку про
відкладення розгляду справи в цій
частині.

Щодо заяви ФОП ОСОБА_4 про визнання
кредиторських вимог в сумі 12 720,50 грн.

13.01.2014 року до господарського суду
надійшла заява ФОП ОСОБА_4 про визнання
кредиторських вимог в сумі 12 720,50 грн.,
які складаються з боргу по Договору №
01-/04 про надання юридичних послуг,
укладеного 01.04.2013 року між ПАТ
«Сумський фарфоровий завод» та ФОП
ОСОБА_4

Відповідно до умов вказаного договору
кредитор надав боржнику юридичні
послуги за які останній не
розрахувався в повному обсязі.

Факт надання послуг підтверджено
актами № 1 та № 2 виконаних робіт за
вказаним договором від 30.04.2013 року та
31.05.2013 року.

Також, вказаний факт підтверджено
рішенням господарського суду Сумської
області від 13.09.2013 року та постановою
ХАГС від 23.10.2013 року по справі № 920/1139/13
за позовом ФОП ОСОБА_4 до ПАТ «Сумський
фарфоровий завод», якою стягнуто з
боржника 11 000,00 грн. боргу, 1 720,50 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Представник кредитора в судовому
засіданні підтримала заявлені вимоги
та просила суд їх задовольнити.

Ліквідатор надала відзив, відповідно
до якого у визнанні вимог ФОП ОСОБА_4
відмовлено.

Як зазначалося вище, на виконання вимог
ухвали від 10.06.2014 року, ФОП ОСОБА_4
направив суду докази сплати судового
збору в сумі 1 218,00 грн. за подання заяви
про визнання кредиторських вимог у
даній справі (квитанція № ПН1079222 від
11.06.2014 року), докази направлення
вказаної заяви ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" та голові
ліквідаційної комісії ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" 23.12.2013 року
(фіскальний чек № 8594) та докази
отримання вказаної заяви
підприємством -банкрутом 02.01.2014 року
(копія повідомлення про вручення
поштового відправлення).

Враховуючи той факт, що кредитор
звернувся до господарського суду в
межах строку передбаченого для
заявлення кредиторських вимог (ч. 3 ст. 95
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника бо
визнання його банкрутом»), надав докази
на підтвердження заявлених вимог в
сумі 12 720,50 грн. та докази сплати
судового збору за подання вказаної
заяви, господарський суд дійшов
висновку про задоволення поданої заяви
та включення вимог ФОП ОСОБА_4 в сумі 12
720,50 грн. до четвертої черги реєстру
вимог кредиторів (п. 4 ч. 1 ст. 45 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника бо
визнання його банкрутом») та включення
1 218,00 грн. судового збору - до першої
черги реєстру вимог кредиторів.

Щодо скарги ФОП ОСОБА_4 на дії
ліквідатора ПАТ «Сумський фарфоровий
завод» від 29.01.2014 року

В лютому 2014 року до господарського суду
надійшла скарга ФОП ОСОБА_4 на дії
ліквідатора ПАТ «Сумський фарфоровий
завод» Іваненко Н.О., відповідно до якої
ФОП ОСОБА_4 просить суд визнати його
кредитором у даній справі та включити
його вимоги в сумі 12 720,50 грн. до
четвертної черги реєстру вимог
кредиторів.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою
господарського суду від 29.04.2014 року
скаржника - ФОП ОСОБА_4 зобов'язано
надати суду письмові пояснення, з
посиланням на норми діючого
законодавства України, щодо можливості
подання скарги на дії ліквідатора
підприємства - банкрута особою, яка не
визнана кредитором у даній справі
відповідно до норм Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

На виконання вимог ухвали від 29.04.2014
року, ФОП ОСОБА_4 було подано пояснення
по скаргі на дії ліквідатора від 02.06.2014
року, відповідно до якого скаржник
зазначив, що звернувся до суду зі
скаргою у зв'язку з тим, що ліквідатор у
даній справі відмовила йому у визнанні
кредиторських вимог, оскільки
відповідно до ч. 11 ст. 41 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
дії ліквідатора можуть бути оскаржені
до господарського суду учасниками
справи про банкрутство, права яких
порушено такими діями.

В судовому засіданні представник
скаржника просив суд задовольнити
подану скаргу.

Ліквідатор заперечувала проти її
задоволення.

З поданих документів вбачається, що по
суті скарга являється заявою про
визнання кредиторських вимог, оскільки
дублює ті вимоги, які були заявлені
кредитором ФОП ОСОБА_4 у його заяві про
визнання кредиторських вимог.

Крім того, скаржник посилається на ч. 11
ст. 41 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» якою
передбачено, що дії ліквідатора можуть
бути оскаржені до господарського суду
учасниками справи про банкрутство,
права яких порушено такими діями.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачено, що учасники у справі про
банкрутство - сторони, забезпечені
кредитори, арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор), власник майна (орган,
уповноважений управляти майном)
боржника, державний орган з питань
банкрутства, Фонд державного майна
України, представник органу місцевого
самоврядування, представник
працівників боржника, уповноважена
особа засновників (учасників,
акціонерів) суб'єкта підприємницької
діяльності - боржника, а також у
випадках, передбачених цим Законом,
інші особи, які беруть участь у
провадженні у справі про банкрутство.

Таким чином, з викладеного вбачається,
що ФОП ОСОБА_4, на момент подання скарги
на дії ліквідатора, не був учасником
провадження у даній справі про
банкрутство у розумінні ст. 1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», тому не був
наділений правом оскаржувати дій
ліквідатора ПАТ «Сумський фарфоровий
завод» арбітражного керуючого
Іваненко Н.О.

Враховуючи викладене, суд відмовляє
ФОП ОСОБА_4 у задоволенні поданої
скарги на дїї ліквідатора у даній
справі.

Керуючись статями ст. ст. 38, 41, 42, 45, 95
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, суд-

ухвалив:

1. Позовну заяву від 30.12.2013 року ОСОБА_8
про стягнення з боржника у даній справі
17 654,68 грн. боргу - задовольнити
частково.

2. Визнати кредиторські вимоги ОСОБА_8
до боржника у даній справі в сумі 1 939,75
грн. та включити їх до першої черги
реєстру вимог кредиторів, в іншій
частині в задоволенні кредиторських
вимог - відмовити.

3. Заяву № 33912/13-10 від 25.12.2013 року УПФУ в м.
Сумах про визнання кредиторських вимог
в сумі 399 454,55 грн. - задовольнити
частково.

4. Визнати кредиторські вимоги УПФУ в м.
Сумах до боржника у даній справі в сумі
384 535,03 грн., з яких 262 857,95 грн. включити до
першої черги реєстру вимог кредиторів,
121 677,08 грн. - до другої черги реєстру
вимог кредиторів, в іншій частині в
задоволенні кредиторських вимог -
відмовити.

5. Заяву ФОП ОСОБА_4 про визнання
кредиторських вимог в сумі 12 720,50 грн. -
задовольнити.

6. Визнати кредиторські вимоги ФОП
ОСОБА_4 до боржника у даній справі в
сумі 13 938,50 грн., з яких 12 720,50 грн.
включити до четвертої черги реєстру
вимог кредиторів та 1 218,00 грн. - до
першої черги реєстру вимог кредиторів.

7. В задоволенні скарги ФОП ОСОБА_4 на
дії ліквідатора ПАТ "Сумський
фарфоровий завод" - відмовити.

8. Розгляд справи № 920/1902/13 в частині
розгляду:

заяви № 21689/9/10-008 від 09.12.2013 року ДПІ в м.
Сумах про визнання кредиторських вимог
в сумі 408 500,26 грн,

заяви № 525/9/10-008 від 10.01.2014 року про
визнання кредиторських вимог в сумі 402
225,69 грн.,

заяви № 30792/9/18-19-10 від 06.06.2014 року про
визнання кредиторських вимог в сумі 324
272,94 грн.,

заяви № 10611/11-11 від 30.05.2014 року УПФУ в м.
Сумах про визнання кредиторських вимог
до боржника в сумі 78 195,54 грн. відкласти
на 19 серпня 2014 року о 11:00 год. в
приміщенні господарського суду
Сумської області за адресою: м. Суми,
проспект Шевченка, 18/1, каб. 210.

9. Повторно зобов'язати ДПІ в м. Сумах
уточнити свої кредиторські вимоги.

10. Зобов"язати з"явитися в судове
засідання для надання пояснень
Головного державного інспектора
відділу адміністрування єдиного
соціального внеску Вережанську Г.А.

11. Відповідно до частини 4 статті 90
Господарського процесуального кодексу
України, якщо при вирішенні
господарського спору господарський
суд виявить у діяльності працівників
підприємств та організацій порушення
законності, що містять ознаки дії,
переслідуваної у кримінальному
порядку, господарський суд надсилає
про цей факт повідомлення органам
внутрішніх справ чи прокуратури.

12. Відповідно до ст. 45 ГПК України
невиконання вимог рішень, ухвал,
постанов господарських судів тягне
відповідальність, встановлену цим
Кодексом та іншими законами України.

13. Копію даної ухвали надіслати
кредиторам, ліквідатору.

Суддя
Н.О. Спиридонова