ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.Справа № 916/805/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді Головей В.М.,

Суддів: Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Пірус Л.О. (за
довіреністю),

відповідач - ОСОБА_2 (паспорт),

від третьої особи - Сучило А.О. (за
довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Ічнянський молочно-консервний
комбінат»

на рішення господарського суду
Одеської області від 19.05.2014р.

у справі № 916/805/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Ічнянський
молочно-консервний комбінат»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Приватного
сервісного підприємства
«Ньютон-Транс»

про стягнення 27 393,83 грн.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 08.07.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014р. Публічне акціонерне
товариство «Ічнянський
молочно-консервний комбінат» (далі -
ПАТ «ІМКК», позивач) звернулось до
господарського суду Одеської області
із позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2, відповідач) про стягнення суми
основного боргу в розмірі 18 520,32 грн.,
пені - 1 577,02 грн., штрафу в розмірі 20% від
суми простроченого платежу - 3 704,06 грн.,
30% річних - 3 592, 43 грн. та 1 827,00 грн. -
витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач передав відповідачу товар на
загальну суму 18 520,32 на підставі
видаткової накладної № МК-0001111 від
12.06.2013р., натомість, відповідачем не
було виконано своїх зобов'язань за
Договором щодо сплати грошових коштів
за поставлений товар, у зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість у вищевказаному
розмірі.

Ухвалою господарського суду від
07.05.2014р. задоволено клопотання позивача
від 07.05.2014р. та залучено до участі у
справі Приватне сервісне підприємство
«Ньютон-Транс» (далі - ПСП
«Ньютон-Транс», третя особа) у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 19.05.2014р. у
задоволені позову ПАТ «ІМКК»
відмовлено, оскільки суд дійшов
висновку, що позивач не надав належних
доказів, які б підтверджували
обставини, викладені в позові .

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ПАТ «ІМКК» звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить

рішення скасувати, прийняти нове, яким
позов задовольнити повністю, оскільки
рішення прийняте з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, та невідповідністю
висновків обставинам справи.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014р.
вищевказана апеляційна скарга була
прийнята до провадження та зобов'язано
позивача надати до суду докази
надсилання апеляційної скарги третій
особі.

На виконання ухвали апеляційної
інстанції від 18.06.2014р., позивач 01.07.2014р.
надав до апеляційного суду копію опису
вкладення у цінний лист про
відправлення копії апеляційної скарги
третій особі.

04.07.2014р. від ФОП ОСОБА_2 до Одеського
апеляційного господарського суду
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якій відповідач вважає рішення суду
першої інстанції правомірним та
просить суд апеляційної інстанції у
задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

Представник позивача та третьої особи
в судовому засіданні 08.07.2014р. надали
усні пояснення, якими підтримали
доводи викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні 08.07.2014р.
відповідач надав усні пояснення, якими
підтримав доводи викладені у відзиві
на апеляційну скаргу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга необґрунтована та не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та вірно встановлено господарським
судом, 15 травня 2013р. між ПАТ «ІМКК»
(постачальник) та ФОП ОСОБА_2
(дистриб'ютор) було укладено
дистриб'юторський договір №65/13-Д, за
умовами якого, постачальник на умовах,
визначених даним Договором, постачає
Товар дистриб'ютору, а дистриб'ютор
здійснює його пряму дистриб'юцію за
цінами та націнками, які вказані у
прайс-листах постачальника, що є
невід'ємними додатками до цього
Договору (згідно п.7.9. та 7.10), та здійснює
своєчасну оплату отриманого від
постачальника Товару.

Відповідно до п. п. 4.1. - 4.3., 4.5.
Договору ціни на Товар, що продається
за даним Договором, встановлюються в
українських гривнях. Ціни на кожну
партію Товару зазначаються в
видаткових накладних, згідно чинного
на дату відвантаження прайс-листа та
домовленостей Сторін. Оплата за кожну
отриману партію Товару здійснюється
дистриб'ютором у безготівковій формі
протягом 21 (двадцяти одного)
календарного дня з моменту отримання
Товару. Сума за даним Договором
встановлюється у розмірі суми усіх
накладних за даним Договором, але не
менше, ніж 240 000 (двісті сорок тисяч)
гривень (в тому числі ПДВ - 40 000 гривень).
Постачальник також оплачує
дистриб'ютору надані ним послуги
згідно розділу 6 цього Договору. Оплата
здійснюється за умов повної та
своєчасної оплати дистриб'ютором
вартості поставленого за даним
Договором Товару. Підставою для оплати
є відповідні документи, що
підтверджують факт надання послуг -
акт наданих послуг робіт та послуг.

За порушення умов Договору сторони
несуть взаємну цивільно-правову
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України (п. 7.1 Договору).

Договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє на протязі
одного року, але в будь-якому випадку до
повного виконання Сторонами своїх
зобов'язань. Договір може бути
розірваний достроково за ініціативою
однієї зі Сторін з обов'язковим
письмовим іншої сторони не пізніше ніж
за 1 (один) місяць до розірвання при
умові повного виконання Сторонами
своїх зобов'язань за даним Договором (п.
13.4. Договору).

Позивач, стверджує про здійснення
поставки товару відповідачу на
загальну суму 18 520,32 грн. посилаючись на
видаткову накладну № МК-0001111 від
12.06.2013р. на суму 18 520,32 грн., яка
скріплена печаткою, підписана
директором позивача та підписана з
боку відповідача ОСОБА_5 за довіреністю
від 14.06.2013р., проте в матеріалах справи
відсутні будь-які припустимі та
належні докази наявності прав
зазначеного представника відповідача
на отримання товару, а також із
пояснень відповідача вбачається, що
наймані працівники із повноваженням на
отримання товару в нього відсутні.

Отже, висновок господарського суду про
недоведеність позивачем факту
отримання відповідачем товару на
вказану у позові суму, факту наявності
заборгованості позивач не спростував.

Відповідно до положень ст.193
Господарського кодексу України та
ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог закону, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити всіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Оскільки позивачем не доведено
порушення відповідача свого
зобов'язання за договором, відмова суду
в задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з ФОП ОСОБА_2 суми пені, 20% та
30% річних є законною та обґрунтованою.

В апеляційній скарзі ПАТ «ІМКК»
зазначає, що доказом поставки товару
відповідачу є товарно-транспортна
накладна серія 1-03МК №415830 від 12.06.2013р. та
податкова накладна №1111/4 від 12.06.2013р.,
однак судова колегія не погоджується з
даними доводами апелянта, оскільки
відповідно до пункту 2 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
№ 99 (Інструкція), сировина, матеріали,
паливо, запчастини, інвентар, худоба,
насіння, добрива, інструмент, товари,
основні засоби та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безоплатно
тільки за довіреністю одержувача.

Інструкцією також
передбачено, що бланки довіреностей
видаються після їх реєстрації в
Журналі реєстрації довіреностей.
Довіреність на одержання цінностей
видається тільки особам, що працюють
на даному підприємстві. Довіреність
підписується керівником та головним
бухгалтером підприємства або їх
заступниками та особами, які на те
уповноважені керівником
підприємства.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Так, позивач не довів обставин щодо
отримання відповідачем товару за
вищевказаними накладними та
товарно-транспортними накладними, не
надав суду, довіреностей на отримання
товару, що є порушенням умов п.3.2.
договору від 15.05.2013р. № 65/13-Д, відповідно
до якого постачання здійснюється
окремими партіями, що відпускаються
представнику дистриб'ютора, який має
при собі довіреність на отримання
товарно-матеріальних цінностей на його
ім'я та документ, що підтверджує особу
(паспорт). Також, в матеріалах справи
відсутні заявка на отримання товару,
яка відповідно до п. 3.4. вищевказаного
договору має бути погоджена і
оформлена через територіального
представника постачальника, не
пізніше, ніж за 5 днів до дня поставки.

Крім цього, судова колегія не приймає
до уваги вимогу відповідача у відзиві
на апеляційну скаргу, визнати
дистриб'юторський договір від 15.05.2013р.
№ 65/13-Д таким, що є недійсним, оскільки
спір у даній справі не є спором щодо
визнання договору недійсним, а
стосується стягнення заборгованості
за поставлену продукцію.

Наведені скаржником у апеляційній
скарзі та поясненнях доводи, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.101 ГПК
України законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в повному
обсягу, тобто не тільки на підставах
викладених у апеляційній скарзі,
судова колегія не встановила будь-яких
порушень норм матеріального і
процесуального права з боку місцевого
суду і вважає, що зроблені судом
висновки відповідають фактичним
обставинам справи, наявним в ній
доказам та приписам чинного
законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не
вбачає будь-яких передбачених ст.104 ГПК
України правових підстав для
скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 19.05.2014р. залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 09.07.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Судді
Мирошниченко М.А.

Шевченко В.В.