ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.07.14р. Справа № 904/3773/14За позовом
Прокурора Довгинцівського району м.
Кривого Рогу в інтересах держави
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України, м. Київ в особі
Державного підприємства "Криворізька
теплоцентраль", м.Кривий Ріг

до Житлово - будівельного кооперативу
"Веселка-5", м. Кривий Ріг

про стягнення 187 448,11 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

Прокурор: Пономаренко А.Є., посв. № 023761
від 20.12.2013 року;

від позивача: Бібленко І.В., дов. № 108/01
від 13.01.2014 року, представник;

від відповідача: Бардіна А.О., дов. від
20.06.2014 року,

суть спору:

Прокурор Довгинцівського району м.
Кривого Рогу в інтересах держави
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України, м. Київ в особі
Державного підприємства "Криворізька
теплоцентраль", м. Кривий Ріг звернувся
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Житлово - будівельного кооперативу
"Веселка-5", м. Кривий Ріг про
стягнення 114 862,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 529 від
04.10.2013року в частині своєчасної та
повної оплати теплової енергії.

Прокурор, в тексті позовної заяви,
просив накласти арешт на рахунки та
майно

відповідача, але
прокурором та позивачем не надано
пояснень з нормативним та
документальним підтвердженням в
обґрунтування необхідності
забезпечення позову. Враховуючи
викладене, господарський суд відмовляє
в задоволенні даної заяви.

Відповідач надав відзив на позов,
позовні вимоги в частині стягнення
основного боргу визнає повністю, у
зв'язку з тим, що підприємство є
збитковим просить зменшити розмір
штрафних санкцій.

Представник позивача заперечив проти
зменшення розміру штрафних санкцій.
Прокурор підтримав позицію позивача.

В межах строку, передбаченого ст. 69 ГПК
України в судовому засіданні 23.06.2014
року оголошувалась перерва до 14.07.2014
року.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 14.07.14 року оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, прокурора, суд, -

встановив:

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України
передбачено, що на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно з абзацом 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд порушує
справи за позовними заявами:
прокурорів та їх заступників, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави. Прокурор, який
звертається до господарського суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також вказує орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Відповідно до абзацу 2, 3 п. 5 рішення
Конституційного суду України від 08.04.1999
року № 3-рп/99 "орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах" означає
орган, на який державою покладено
обов'язок щодо здійснення конкретної
діяльності у відповідних
правовідносинах, спрямованої на захист
інтересів держави. Таким органом,
відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143
Конституції України може виступати
орган державної влади чи орган
місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади. Орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах, фактично
є позивачем у справах, порушених за
позовною заявою прокурора.

Між Державним підприємством
"Криворізька теплоцентраль", м. Кривий
Ріг (далі- позивач, теплопостачальна
організація) та житлово - будівельним
кооперативом "Веселка-5", м. Кривий Ріг
(далі - відповідач, споживач) укладено
договір купівлі - продажу теплової
енергії в гарячій воді №529 від 04.10.2013
року (далі - договір).

Відповідно до п.1.1. Договору,
теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору теплова енергія
постачається Споживачу-Покупцю в
обсягах згідно з додатком 1 до цього
договору в гарячій воді на такі
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального періоду; гаряче
водопостачання - протягом року.

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили,
що облік обсягу споживання теплової
енергії і параметрів теплоносія
проводиться за комерційними приладами
обліку , у разі їх відсутності -
розрахунковим способом.

Розрахунки за теплову енергію, що
споживається, проводяться в грошовій
формі, відповідно до встановлених
тарифів. Розрахунковим періодом є
календарний місяць. Оплата за теплову
енергію здійснюється
Споживачем-Покупцем виключно
грошовими коштами відповідно до
встановлених тарифів шляхом 30
(тридцяти) відсоткової попередньої
оплати вартості планових обсягів
споживання теплової енергії за 5 (п'ять)
днів до початку здійснення споживання.
Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості
планових обсягів споживання теплової
енергії сплачується
Споживачем-Покупцем протягом місяця
споживання теплової енергії. Кошти, які
надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
Договором. Остаточний розрахунок за
фактично спожиту теплову енергію
здійснюється до 20-го числа місяця
наступного за місяцем споживання
теплової енергії (п.п. 6.1 - 6.3 Договору).

Як вбачається з п. 10.1 -10.3 Договору, Цей
договір набуває чинності з моменту
фактичного надання послуг з
теплопостачання та діє до 03.10.2014 року.
Договір припиняє свою дію у випадках:
закінчення строку, на який він був
укладений, взаємної згоди сторін про
його припинення; прийняття
відповідного рішення господарським
судом, ліквідації однієї із сторін.
Припинення дії договору не звільняє
Споживача від обов'язку повної сплати
за спожиту теплову енергію. Договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про
припинення дії договору не буде
письмово заявлено однією із сторін.

На виконання умов договору, позивачем
поставлено відповідачу теплову
енергію, що підтверджується актами
здачі-прийняття робіт, які містяться в
матеріалах справи (а.с. 11-22).

В порушення своїх договірних
зобов'язань, відповідач не
розрахувався з позивачем за надані
послуги, у зв'язку з чим має
заборгованість в розмірі 161 493,30 грн., що
не заперечується останнім.

Доказів повного погашення
заборгованості відповідачем не
надано.

Відповідно до ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (п.1 ч. 1
ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу
України).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк. Зобов'язання,
строк (термін) виконання якого
визначений вказівкою на подію, яка
неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. (ч. 1
ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У разi порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки
(п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу
України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у вiдсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст.549
Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.7.2.7. договору за
порушення строків сплати за отриману
теплову енергію стягується пеня у
розмірі не більше подвійної облікової
ставки НБУ, за які допущено
прострочення за кожен день
прострочення, а за прострочення понад 30
днів додатково стягується штраф у
розмірі 7% вказаної суми.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача пеню у розмірі
6427,30грн. за період з 21.11.2013 року по
19.05.2014 року, 7% штрафу у розмірі 10 364,13грн.
за період з 21.11.2013 року по 19.05.2014 року.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач нараховано відповідачу 3%
річних в розмірі 1277,99 грн. та інфляційні
втрати в розмірі 7885,39 грн., які підлягаю
стягненню.

Відповідач просив зменшити розмір
штрафних сангкцій, з посиланням на те,
що він є збитковим підприємством,
здійснюючи обслуговування членів
кооперативу не ставить за мету
отримання прибутку.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України та п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зменшити розмір штрафних санкцій (пені,
штрафу).

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ
№18 від 23.12.2011 року, вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем не доведено належними та
допустимими доказами винятковості
даного випадку, у зв'язку з чим
господарський суд не вбачає підстав
для зменшення штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача 161 493,30 грн. - основного
боргу, 7885,39 грн. - інфляційних втрат, 1277,99
грн. - 3% річних, 6427,30 грн. - пені та 10 364,13
грн. - 7% штрафу підтверджені
матеріалами справи і підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір підлягає стягненню до
спеціального фонду Державного бюджету
України з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 115-116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд , -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Житлово-будівельного
кооперативу "Веселка- 5" (50093,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Незалежності України, 5, ) на користь Державного
підприємства "Криворізька
теплоцентраль" (50014, м. Кривий Ріг, вул.
Електрична, 1, ) 161 493,30
грн. - основного боргу, 7885,39 грн. -
інфляційних втрат, 1277,99 грн. - 3% річних,
6427,30 грн. - пені та 10 364,13 грн. - 7% штрафу

Стягнути з Житлово-будівельного
кооперативу "Веселка- 5" (50093,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Незалежності України, 5, ) в доход Державного
бюджету України в особі управління
Державної казначейської Служби
України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області (49027, м. Дніпропетровськ, пл.
Шевченка, 7, , рахунок
3005 Банк одержувача: ГУДКУ у
Дніпропетровській області (Головне
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області, код банку за ), МФО
805012, КБКД 220 300 01) 3748,96 грн. - судового
збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 21.07.2014
року.

Суддя С.В. Мартинюк