м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "С К С"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рітейл Кепітал
про стягнення 26 162, 93 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Кретов О.О.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "С К С" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Армант" про
стягнення заборгованості за надані
послуги за договором № 010а-03/13 від 12.03.2013
р. на загальну суму 26 162, 93 грн. Позовні
вимоги обґрунтовані неналежним
виконанням відповідачем грошових
зобов'язань перед позивачем за
вищевказаним договором.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 14.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги та просив
Представник відповідача на виклик суду
не з'явився, вимог суду не виконав, про
поважні причини неявки суд не
При цьому суд відзначає, що ухвала суду
направлялась відповідачу на вказану в
позовній заяві та витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців адресу
відповідача та отримана представником
останнього, про що свідчить підпис
останнього на повідомленні про
вручення поштового відправлення.
Між тим, відповідно до п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Приймаючи до уваги, що сторони були
належним чином повідомлені про дату та
час судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
та зважаючи на те, що від учасників
провадження не надходило будь-яких
клопотань, в тому числі, про
відкладення розгляду справи, суд
вважає, що неявка у судове засідання
представника відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 14.07.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "С К С" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Рітейл
Кепітал Україна" укладено договір №
01а-03/13, за умовами якого позивач
зобов'язався надавати, а відповідач -
приймати та оплачувати послуги, що
полягають у контролі за розміщенням
товару на торгівельних полицях в
торгових точках, контролюванні
викладки товару на торгівельному
обладнанні та контролюванні наявності
рекламних матеріалів про товар
відповідача на полицях або
торгівельному обладнання в торгових
точках.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.4. вартість
послуг визначається на кожний період
протоколом погодження ціни, що є
невід'ємною частиною договору.
Відповідач сплачує послуги на підставі
рахунку-фактури та акту
приймання-передачі послуг, що вискаляє
позивач до 5-го числа місяця, що слідує
за місяцем, в якому надавались послуги.

Договір, відповідно до п. 7.2., вступає в
силу з моменту його підписання обома
сторонами та діє до 31.07.2013 р., але у
будь-якому випадку до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до протоколу погодження
ціни від 01.04.2013 р. вартість послуг за
договором № 010а-03/13 від 12.03.2013 р. за
період квітень-липень місяць 2013 року
становить 26 595, 52 грн. з урахуванням
податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем надано, а відповідачем
прийнято послуги на загальну суму 26 595,
52 грн., про що сторонами складено та
підписано акт надання послуг від 29.07.2013
р., належним чином засвідчена копія
якого містяться в матеріалах справи.

25.03.2014 р. позивач звернувся до
відповідача з претензією про сплату
вартості наданих послуг за договором №
010а-03/13 від 12.03.2013 р. у розмірі 26 162, 93 грн.

Відомостей щодо надання відповідачем
відповіді на вказану претензію або
сплати грошових коштів матеріали
справи не містять.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що відповідачем порушено
зобов'язання щодо оплати наданих
послуг за договором № 010а-03/13 від 12.03.2013
р., у зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість у розмірі 26 162, 93 грн.,
яку позивач просить стягнути в
судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу
України виконавець повинен надати
послугу особисто. У випадках,
встановлених договором, виконавець має
право покласти виконання договору про
надання послуг на іншу особу,
залишаючись відповідальним в повному
обсязі перед замовником за порушення
договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Приймаючи до уваги, що за змістом
договору № 010а-03/13 від 12.03.2013 р. акт
приймання-передачі послуг є підставою
для їх оплати, суд дійшов висновку що
строк виконання відповідачем грошових
зобов'язань на час розгляду спору є
таким, що настав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач правом надання відзиву на
позов не надав, доказів належного
виконання грошових зобов'язань не
надав, обґрунтованих причин
неможливості їх виконання не навів.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами
ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "С К С" про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рітейл Кепітал
Україна" заборгованості у сумі 26 162, 93
грн.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із
заявлених позивачем вимог та наявних у
справі доказів, приймаючи до уваги, що
відповідачем заявлені до нього вимоги
не спростовані, суд дійшов висновку про
задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "С К С" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рітейл Кепітал
Україна" (04070, м. Київ, вул.
Набережно-Хрещатицька, 25, ), з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "С К С" (04073,
м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, ) заборгованість у сумі 26 162, 93
(двадцять шість тисяч сто двадцять
шість грн. 93 коп.) грн. та 1 827, 00 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 15.07.2014
р.

Суддя
Пригунова А.Б.