ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року Справа № 916/562/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Костенко Т.Ф.,
Сибіги О.М.перевіривши матеріали
касаційної скаргизаступника прокурора
Одеської областіна постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 29.05.2014 у справігосподарського
суду Одеської областіза
позовомзаступника прокурора м. Одеси
до1. Одеської міської ради 2.
Товариства з додатковою
відповідальністю "Виробниче
будівельно-монтажне об'єднання
"Одесбуд"провизнання незаконним та
скасування рішення, визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянкив судовому засіданні
взяли участь представники:від
позивача:Козакова І.М., прокурор
відділу Генеральної прокуратури
України, посв. №018008 від 01.07.2013;від
відповідача 1:Динта В.А. - дов. №132/исх-гс
від 16.06.2014; від відповідача 2:Дімов Ю.П. -
дов. б/н від 14.10.2013;від Генеральної
прокуратури: Козакова І.М. - посв. №018008
від 01.07.2013;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 25.03.2014 господарського суду
Одеської області (суддя Рога Н.В.)
відмовлено в задоволені позовних
вимог.

Постановою від 29.05.2014 Одеського
апеляційного господарського суду
(судді: Туренко В.Б. - головуючий,
Поліщук Л.В., Таран С.В.) рішення від
25.03.2014 господарського суду Одеської
області залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що
рішення Одеської міської ради №1113-VІ
від 08.07.2011 є законним, оскільки
відповідно абз.3 п.1 розділу Х
Перехідних положень Земельного
кодексу України у разі прийняття
відповідними органами рішення про
погодження місця розташування об'єкта
або про надання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
до 1 січня 2008 року передача в оренду
таких земельних ділянок із земель
державної та комунальної власності
здійснюється без проведення земельних
торгів (аукціонів).

Не погоджуючись з судовими рішеннями
заступник прокурора Одеської області
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою і
просить їх скасувати, посилаючись на
те, що рішення Одеської міської ради
від 21.12.2007 №2086-У, яке враховано судами,
не є рішенням про погодження місця
розташування об'єкту в розумінні ст. 151
Земельного кодексу України, тому
спірна земельна ділянка повинна була
бути передана в оренду за результатами
проведення земельних торгів.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акта, знаходить
необхідним касаційну скаргу
задовольнити частково.

Предметом цього спору є визнання
незаконним та скасування рішення
Одеської міської ради №1113-VІ від 08.07.2011
"Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення ТДВ "ВБМО "Одесбуд"
земельної ділянки", визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки.

Відповідно ст.3 Земельного кодексу
України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно ч.1 ст. 13 Конституції України
земля, її надра, атмосферне повітря,
водні та інші природні ресурси, які
знаходяться в межах території України,
природні ресурси її континентального
шельфу, виключної (морської)
економічної зони є об'єктами права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Господарськими судами встановлено, що
дозвіл ТДВ "ВБМО "Одесбуд" на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,365 га в оренду за адресою: м. Одеса,
пров. Іспанський (буд. №2) для
будівництва 3-секційного 10-поверхового
житлового будинку з вбудованими
приміщеннями дитячого центру дозвілля,
надано рішенням Одеської міської ради
№ 6102-V від 13.07.2010.

08.07.2011 рішенням Одеської міської ради
№1113-VІ затверджено проект землеустрою
щодо відведення ТДВ "ВБМО "Одесбуд"
земельної ділянки площею 0,3650 га (землі
житлової та громадської забудови) за
адресою: м. Одеса, пров. Іспанський (буд.
№2) та передано у короткострокову
оренду терміном на 3 роки для
будівництва 3-х секційного
10-поверхового житлового будинку з
вбудованими приміщеннями дитячого
центру дозвілля.

Також господарськими судами
встановлено, що 27.02.2012 територіальна
громада міста Одеси в особі Одеської
міської ради (Орендодавець) та ТДВ "ВБМО
"Одесбуд" (Орендар) уклали договір
оренди землі, за умовами якого в оренду
передана земельна ділянка площею 3650
кв.м. у т.ч. по уггідях: - під поточним
будівництвом (будівництво не
розпочато) - 3650 кв.м., яка розташована за
адресою: м. Одеса, пров. Іспанський (буд.
№2), для будівництва 3-х секційного
10-поверхового житлового будинку з
вбудованими приміщеннями дитячого
центру дозвілля.

Договір укладено терміном на 3 роки з
дати прийняття рішення Одеської
міської ради №1113-VІ від 08.07.2011.

Відповідно ч. 1 та 2 ст. 124 Земельного
кодексу України (в редакції чинній на
час прийняття оскаржуваного рішення
міської ради), яка кореспондується зі
ст. 16 Закону України "Про оренду землі"
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

За вимогами ст. 151 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на момент
прийняття рішення Одеської міської
ради №2086-V від 21.12.2007 щодо
містобудівного обґрунтування)
процедура погодження питань, зокрема,
що стосується погодження місць
розташування об'єктів, розмірів
передбачуваних для вилучення (викупу)
земельних ділянок та умов їх
відведення провадиться відповідними
сільськими, селищними, міськими радами,
державними адміністраціями, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
Кабінетом Міністрів України
відповідно до їх повноважень щодо
вилучення цих ділянок, а також
Верховною Радою України.

Юридичні особи, зацікавлені у
вилученні (викупі) земельних ділянок,
звертаються з клопотанням про
погодження місць розташування об'єктів
до відповідної сільської, селищної,
міської ради, місцевої державної
адміністрації. Клопотання щодо
об'єктів, вилучення яких провадиться
Кабінетом Міністрів України, подаються
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, обласної,
Севастопольської міської державної
адміністрації.

До клопотання додаються необхідні
матеріали та розрахунки.

Відповідна сільська, селищна, міська
рада чи місцева державна адміністрація
згідно із своїми повноваженнями
розглядає клопотання і в п'ятиденний
строк з дня реєстрації направляє його
разом з матеріалами, передбаченими
частиною п'ятнадцятою цієї статті, на
розгляд органів земельних ресурсів,
природоохоронних, територіальних
органів виконавчої влади з питань
лісового господарства і
санітарно-епідеміологічних органів,
органів містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини.
Зазначені органи протягом двох тижнів
з дня одержання клопотання надають
свої висновки відповідній сільській,
селищній, міській раді чи місцевій
державній адміністрації, які з
урахуванням одержаних висновків
протягом десяти днів приймають рішення
про погодження місця розташування того
об'єкта, під який мають право
самостійно вилучати земельну ділянку,
або мотивоване рішення про відмову.

Матеріали погодження місця
розташування об'єкта повинні включати:
викопіювання з генерального плану або
іншої містобудівної документації
населеного пункту, копію плану
земельної ділянки з нанесенням на ній
варіантів розміщення об'єкта із
зазначенням загальної площі, яку
необхідно вилучити. Зазначаються також
склад угідь земельної ділянки, що
вилучається, та умови її відведення.

Аналогічну норму містить ст. 231 Закону
України "Про планування і забудову
територій" від 20.04.2000 (в редакції чинній
на момент прийняття рішення Одеської
міської ради №2086-V від 21.12.2007), якою
також передбачено, що матеріали
погодження місця розташування об'єкта
повинні включати, зокрема, і
викопіювання з містобудівної
документації.

Стаття 1 цього закону дає визначення
містобудівного обґрунтування - вид
містобудівної документації, в якому
відповідно до державних будівельних та
інших норм, стандартів і правил,
положень містобудівної документації
визначаються містобудівні умови і
обмеження забудови земельної ділянки
(об'єкта будівництва), обов'язкові для
врахування при відведенні земельної
ділянки та/або проектуванні цього
об'єкта.

Аналіз зазначених норм матеріального
права дає підстави для висновку, що
погодження місця розташування об'єкту
є окремим рішенням, яке приймається
компетентним органом до початку
проведення проектних робіт.

Відповідно абзацу 3 пункту 1 розділу Х
Перехідних положень Земельного
кодексу України у разі прийняття
відповідними органами рішення про
погодження місця розташування об'єкта
або про надання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
до 1 січня 2008 року передача в оренду
таких земельних ділянок із земель
державної та комунальної власності
здійснюється без проведення земельних
торгів (аукціонів), при цьому,
зазначено, зокрема, що абзац 3 пункту 1
розділу Х діє до 15.10.2010 згідно із
Законом України № 509- VI від 16.09.2008,
враховуючи зміни, внесені Законом
України №2367- VI від 29.06.2010.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву" (в редакції
Закону №2367-VI (2367-17) від 29.06.2010)
встановлено, що прийняті і не виконані
до набрання чинності цим Законом
рішення відповідних органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування про погодження місця
розташування об'єкта або про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки
зберігають чинність протягом двох
років з дня набрання чинності цим
Законом, а розроблені відповідно до цих
рішень проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
розглядаються в установленому законом
порядку. Передача в оренду таких
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності здійснюється
без проведення земельних торгів
(аукціонів).

Господарські суди дійшли висновку, що
рішення Одеської міської ради №2086-V від
21.12.2007 про затвердження "Містобудівного
обґрунтування розміщення об'єктів
житлового та громадського призначення
у кварталах, обмежених вулицями:
Промислова, Пестеля, Іспанська,
Паркова, Михайла Грушевського, Поштова
у м. Одесі" є рішенням про погодження
місця розташування об'єкту, яке
прийнято до 01.01.2008.

Такий висновок господарські суди
обґрунтували посиланням на рішення
Приморського районного суду від 10.02.2012
з застосуванням ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України щодо
преюдиціальності фактів, встановлених
у іншій справі.

За ч.3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Отже за даною нормою преюдиціальне
значення процесуальним законом
надається саме фактам, встановленим
судовими рішеннями, але не правовій
оцінці таких фактів, здійсненій іншим
судом чи іншим органом, який вирішує
господарський спір.

Вказаним вище рішенням Приморського
районного суду від 10.02.2012 у справі №
1522/2701/2012 за позовом ТДВ "ВБМО "Одесбуд"
до приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу
Чужовської Н.Ю. вирішено спір щодо
зобов'язання нотаріального
посвідчення договору оренди земельної
ділянки, площею 0,3650 га, за адресою: м.
Одеса, пров. Іспанський (буд. №2).

Однак, Приморським районним судом м.
Одеси при розгляді справи № 1522/2701/2012 за
позовом ТДВ "ВБМО "Одесбуд" до
приватного нотаріуса про зобов'язання
нотаріального посвідчення договору
оренди земельної ділянки не
з'ясовувалось, чи додержано сторонами
спірного договору вимоги земельного
законодавства при його укладені. Крім
того, предметом спору у цій справі є
зобов'язання посвідчити договір, тому в
порушення ст.34, ч.3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України,
господарські суди посилались на
неналежний доказ.

Колегія суддів констатує, що
відповідно до вимог ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, аналіз та оцінка викладених в
позовній заяві обставин та доданих
доказів здійснюється виключно при
розгляді справи по суті.

Однак, господарські суди при вирішенні
спору не виконали вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України щодо повного, об'єктивного та
всебічного розгляду справи, - не дали
оцінки всім наданим доказам, не
встановили обставин пов'язаних з
прийняттям відповідними органами
рішення про погодження місця
розташування об'єкта або про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки. У
спірному випадку необхідно з'ясувати
чи приймалося Одеською міською радою
відповідні рішення в розумінні абзацу 3
пункту 1 розділу Х Перехідних положень
Земельного кодексу України, тобто до 1
січня 2008 року.

Отже, висновок господарського суду що
рішення міської ради №2086-V від 21.12.2007
про затвердження "Містобудівного
обґрунтування розміщення об'єктів
житлового та громадського призначення
у кварталах, обмежених вулицями:
Промислова, Пестеля, Іспанська,
Паркова, Михайла Грушевського, Поштова
у м. Одесі", яке із застосуванням ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України витлумачено як рішення про
погодження місця розташування об'єкту,
а саме земельної ділянки площею 0,3650 га
(землі житлової та громадської
забудови) за адресою: м. Одеса, пров.
Іспанський (буд. №2), в розумінні абз.3 п.1
розділу Х Перехідних положень
Земельного кодексу України є
помилковим, оскільки не ґрунтується на
всебічно та повно встановлених
обставинах справи.

Неповне з'ясування всіх обставин
справи, які мають значення для справи,
дає підстави для скасування ухвалених
у справі судових рішень та передачі
справи на новий розгляд.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки господарського суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

При вирішенні спору господарський суд
зобов'язаний прийняти рішення, зокрема,
щодо: наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні
господарського суду обов'язково
повинні бути зазначені встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини.

Зважаючи на те, що відповідно зі ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

При новому розгляді справи необхідно
повно та всебічно з'ясувати всі
обставини справи, дати їм належну
правову оцінку та постановити законне
та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1115, п.3 ст. 1119, ст.11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову від 29.05.2014 Одеського
апеляційного господарського суду та
рішення від 25.03.2014 господарського суду
Одеської області зі справи №916/562/14
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

Головуючий
В.С. Божок

Судді
Т.Ф. Костенко

О.М. Сибіга