ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р.
справа №
911/2272/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аквафрост», Одеська
обл., м. Іллічівськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2», Київська
обл., м. Сквира

про стягнення 271 881,94 гривень

за участю представників:

від позивача: Кій О.М. (довіреність б/н
від 25.06.2014)

від відповідача: Кордівська Н.С.
(довіреність №146/13 від 02.09.2013)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.06.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аквафрост» (далі-ТОВ
«Аквафрост»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» (далі-ТОВ
«Край-2»/відповідач) про стягнення 271
881,94 грн. заборгованості за договором
поставки №185 від 01.01.2011.

У відповідності до відзиву на позовну
заяву, відповідач просив суд
провадження в частині позовних вимог
про стягнення 100 000,00 грн. припинити з
підстав п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, а у
задоволенні решти позовних вимог
відмовити з огляду на їх
необґрунтованість.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.06.2014 порушено провадження
у справі №911/2272/14 та призначено справу
до розгляду на 01.07.2014.

В судовому засіданні 01.07.2014
оголошувалась перерва до 15.07.2014.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2011 між ТОВ «Аквафрост»
(далі-постачальник) та ТОВ «Край-2»
(далі-покупець) було укладено договір
поставки №185 (далі-договір), відповідно
до якого постачальник зобов'язався
постачати і передавати у власність
покупцеві, а покупець приймати та
оплачувати товару згідно з замовленням
покупця та товаросупровідною
документацією, які складають
невід'ємну частину цього договору, на
умовах цього договору.

Договір укладений строком до 31.12.2013р.
Строк дії цього договору автоматично
подовжується на додаткові однорічні
терміни у випадку, якщо не менше ніж за
30 днів до закінчення його строку дії
будь-яка сторона не повідомить іншу
сторону у письмовій формі про свій
намір припинити його (п. 8.1 договору в
редакції додаткової угоди б/н від
31.12.2012).

Оскільки сторонами до 01.12.2013 не було
заявлено про свій намір припинити
договір, строк дії останнього, у
відповідності до п. 8.1 договору,
автоматично було подовжено на
наступний 2014 календарний рік.

Відсутність заперечень сторін щодо
продовження строку дії договору
підтверджується також і поясненнями
представників сторін, наданими в
судових засіданнях.

Судом встановлено, що позивач свої
обов'язки за договором виконав
належним чином, здійснивши за період з
18.12.2013 по 30.04.2014 поставку товару
загальною вартістю 274 049,90 грн., що
підтверджується підписами та
відбитками печаток сторін на
видаткових накладних:

- №ВМАФ0019694 від 18.12.2013 на суму 3 227,62 грн.,

- №ВМАФ0019670 від 18.12.2013 на суму 1 329,29 грн.,

- №ББАФ0009196 від 18.12.2013 на суму 10 295,46 грн.,

- №ВМАФ0019857 від 19.12.2013 на суму 15 760,93 грн.,

- №ВМАФ0019837 від 19.12.2013 на суму 4 488,24 грн.,

- №ВМАФ0019967 від 19.12.2013 на суму 2 160,00 грн.,

- №ВМАФ00198204 від 19.12.2013 на суму 1 992,67 грн.,

- №ВМАФ0019825 від 19.12.2013 на суму 3 196,13 грн.,

- №ВМАФ0020030 від 20.12.2013 на суму 6 620,51 грн.,

- №ВМАФ0020031 від 20.12.2013 на суму 540,00 грн.,

- №ВМАФ0020332 від 24.12.2013 на суму 42 567,31 грн.,

- №ВМАФ0020335 від 24.12.2013 на суму 5 954,54 грн.,

- №ВМАФ0020339 від 25.12.2013 на суму 940,73 грн.,

- №ВМАФ0020404 від 25.12.2013 на суму 1 541,95 грн.,

- №ВМАФ0020409 від 25.12.2013 на суму 2 924,23 грн.,

- №ВМАФ0020414 від 25.12.2013 на суму 9 913,12 грн.,

- №ББАФ0009443 від 25.12.2013 на суму 10 287,55 грн.,

- №ВМАФ0020717 від 26.12.2013 на суму 3 973,37 грн.,

- №ВМАФ0020551 від 26.12.2013 на суму 1 2598,80 грн.,

- №ВМАФ0020584 від 26.12.2013 на суму 1 203,58 грн.,

- №ВМАФ0020589 від 26.12.2013 на суму 7 540,79 грн.,

- №ВМАФ0020727 від 27.12.2013 на суму 4 151,17 грн.,

- №ВМАФ0020732 від 27.12.2013 на суму 1 261,44 грн.,

- №ВМАФ0000114 від 03.01.2014 на суму 1 650,29грн.,

- №ВМАФ0000035 від 03.01.2014 на суму 2 399,62 грн.,

- №ВМАФ0000125 від 03.01.2014 на суму 1 584,16 грн.,

- №ВМАФ0000059 від 03.01.2014 на суму 4 100,26 грн.,

- №ВМАФ0000075 від 03.01.2014 на суму 483,78 грн.,

- №ВМАФ0000330 від 09.01.2014 на суму 2 013,08 грн.,

- №ВМАФ0000332 від 09.01.2014 на суму 4 717,92 грн.,

- №ВМАФ0000353 від 09.01.2014 на суму 1 649,58 грн.,

- №ВМАФ0000572 від 09.01.2014 на суму 808,32 грн.,

- №ВМАФ0000573 від 09.01.2014 на суму 1 707,72 грн.,

- №ВМАФ0000456 від 09.01.2014 на суму 2 846,04 грн.,

- №ВМАФ0000457 від 09.01.2014 на суму 868,01 грн.,

- №ВМАФ0000583 від 10.01.2014 на суму 9 503,05 грн.,

- №ВМАФ0000799 від 14.01.2014 на суму 2 285,33 грн.,

- №ВМАФ0000810 від 15.01.2014 на суму 650,00 грн.,

- №ВМАФ0000811 від 15.01.2014 на суму 2 130,26 грн.,

- №ВМАФ0000812 від 15.01.2014 на суму 2 829,96 грн.,

- №ББАФ0000312 від 15.01.2014 на суму 4 036,99 грн.,

- №ВМАФ0000985 від 16.01.2014 на суму 1 796,50 грн.,

- №ВМАФ0000987 від 16.01.2014 на суму 4 288,99 грн.,

- №ВМАФ0001064 від 16.01.2014 на суму 1 725,80 грн.,

- №ВМАФ0001065 від 16.01.2014 на суму 355,37 грн.,

- №ВМАФ0001320 від 21.01.2014 на суму 702,90 грн.,

- №ВМАФ0001440 від 22.01.2014 на суму 1 664,33 грн.,

- №ВМАФ0001447 від 22.01.2014 на суму 711,66 грн.,

- №ВМАФ00014477 від 22.01.2014 на суму 4 200,67 грн.,

- №ВМАФ0000515 від 22.01.2014 на суму 1 121,41 грн.,

- №ВМАФ0001635 від 23.01.2014 на суму 477,48 грн.,

- №ВМАФ0001637 від 23.01.2014 на суму 386,64 грн.,

- №ВМАФ0001681 від 24.01.2014 на суму 13 722,31 грн.,

- №ВМАФ0001928 від 28.01.2014 на суму 2 988,58 грн.,

- №ВМАФ0001936 від 28.01.2014 на суму 3 538,44 грн.,

- №ВМАФ0001974 від 29.01.2014 на суму 1 297,39 грн.,

- №ВМАФ0001976 від 29.01.2014 на суму 2 388,92 грн.,

- №ВМАФ0001970 від 29.01.2014 на суму 949,00 грн.,

- №ББАФ0000706 від 29.01.2014 на суму 2 077,90 грн.,

- №ВМАФ0002114 від 30.01.2014 на суму 1 852,30 грн.,

- №ВМАФ0002460 від 04.02.2014 на суму 1 220,06 грн.,

- №ВМАФ0002470 від 04.02.2014 на суму 2 275,13 грн.,

- №ВМАФ0002587 від 05.02.2014 на суму 1 139,76 грн.,

- №ВМАФ0002589 від 05.02.2014 на суму 838,08 грн.,

- №ББАФ0000908 від 05.02.2014 на суму 802,06 грн.,

- №ВМАФ0002650 від 06.02.2014 на суму 2 657,28 грн.,

- №ВМАФ0002699 від 06.02.2014 на суму 591,22 грн.,

- №ВМАФ0009675 від 29.04.2014 на суму 5 175,96 грн.,

- №ВМАФ0009737 від 29.04.2014 на суму 5 077,68 грн.,

- №ВМАФ0009792 від 30.04.2014 на суму 1 192,90 грн.,

- №ВМАФ0009799 від 30.04.2014 на суму 1 192,90 грн.,

- №ББАФ0003495 від 30.04.2014 на суму 1 279,63 грн.

У відповідності до накладних на
повернення №1355 від 22.05.2014, №1356 від
22.05.2014, №1357 від 22.05.2014, №1358 від 22.05.2014,
№1359 від 22.05.2014, №1360 від 22.05.2014, товар
загальною вартістю 1 646,66 грн. було
повернуто позивачу. Копії зазначених
накладних містяться в матеріалах
справи.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
першим умов договору.

Втім, як зазначає позивач, відповідач
свої обов'язки за договором в частині
оплати вартості поставленого товару
згідно означених накладених належним
не виконав, сплативши лише 521,30 грн.,
внаслідок чого за ним утворилось 271 881,94
грн. заборгованості.

Факт плати сплати відповідачем 521,30 грн.
за спірними накладними
підтверджується наданими суду
банківськими виписками з поточного
рахунку позивача за спірний період, а
також довідкою ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк» №164-1/1739 від
24.06.2014. Зазначені ж у вказаній довідці
додаткові оплати відповідача у сумі 4 548
118,12 грн., у відповідності до наданих
суду пояснень, були зараховані
позивачем в рахунок оплати вартості
товару, поставленого до 18.12.2013 за
накладними, які не охоплюють спірні.

Посилаючись на те, що відповідач
остаточні розрахунки за договором не
провів, позивач просить суд стягнути з
відповідача 271 881,94 грн. заборгованості
по оплаті вартості поставленого товару
за накладними №ВМАФ0019694 від 18.12.2013,
№ВМАФ0019670 від 18.12.2013, №ББАФ0009196 від
18.12.2013, №ВМАФ0019857 від 19.12.2013, №ВМАФ0019837
від 19.12.2013, №ВМАФ0019967 від 19.12.2013 ,
№ВМАФ00198204 від 19.12.2013 , №ВМАФ0019825 від
19.12.2013, №ВМАФ0020030 від 20.12.2013, №ВМАФ0020031
від 20.12.2013, №ВМАФ0020332 від 24.12.2013,
№ВМАФ0020335 від 24.12.2013 , №ВМАФ0020339 від
25.12.2013 , №ВМАФ0020404 від 25.12.2013 , №ВМАФ0020409
від 25.12.2013, №ВМАФ0020414 від 25.12.2013,
№ББАФ0009443 від 25.12.2013 , №ВМАФ0020717 від
26.12.2013, №ВМАФ0020551 від 26.12.2013, №ВМАФ0020584
від 26.12.2013, №ВМАФ0020589 від 26.12.2013,
№ВМАФ0020727 від 27.12.2013 , №ВМАФ0020732 від
27.12.2013 , №ВМАФ0000114 від 03.01.2014 , №ВМАФ0000035
від 03.01.2014, №ВМАФ0000125 від 03.01.2014 ,
№ВМАФ0000059 від 03.01.2014 , №ВМАФ0000075 від
03.01.2014, №ВМАФ0000330 від 09.01.2014, №ВМАФ0000332
від 09.01.2014, №ВМАФ0000353 від 09.01.2014,
№ВМАФ0000572 від 09.01.2014, №ВМАФ0000573 від
09.01.2014 , №ВМАФ0000456 від 09.01.2014 , №ВМАФ0000457
від 09.01.2014, №ВМАФ0000583 від 10.01.2014,
№ВМАФ0000799 від 14.01.2014 , №ВМАФ0000810 від
15.01.2014 , №ВМАФ0000811 від 15.01.2014, №ВМАФ0000812
від 15.01.2014 , №ББАФ0000312 від 15.01.2014 ,
№ВМАФ0000985 від 16.01.2014, №ВМАФ0000987 від
16.01.2014, №ВМАФ0001064 від 16.01.2014, №ВМАФ0001065
від 16.01.2014, №ВМАФ0001320 від 21.01.2014,
№ВМАФ0001440 від 22.01.2014, №ВМАФ0001447 від
22.01.2014, №ВМАФ00014477 від 22.01.2014 , №ВМАФ0000515
від 22.01.2014 , №ВМАФ0001635 від 23.01.2014 ,
№ВМАФ0001637 від 23.01.2014 ,№ВМАФ0001681 від
24.01.2014 , №ВМАФ0001928 від 28.01.2014, №ВМАФ0001936
від 28.01.2014, №ВМАФ0001974 від 29.01.2014,
№ВМАФ0001976 від 29.01.2014 , №ВМАФ0001970 від
29.01.2014, №ББАФ0000706 від 29.01.2014, №ВМАФ0002114
від 30.01.2014, №ВМАФ0002460 від 04.02.2014,
№ВМАФ0002470 від 04.02.2014 , №ВМАФ0002587 від
05.02.2014, №ВМАФ0002589 від 05.02.2014,№ББАФ0000908
від 05.02.2014, №ВМАФ0002650 від 06.02.2014,
№ВМАФ0002699 від 06.02.2014, №ВМАФ0009675 від
29.04.2014, №ВМАФ0009737 від 29.04.2014 , №ВМАФ0009792
від 30.04.2014, №ВМАФ0009799 від 30.04.2014,
№ББАФ0003495 від 30.04.2014 згідно договору.

Заперечуючи проти вказаної позовної
вимоги відповідач посилався, зокрема,
на неврахування позивачем при
розрахунку розміру заборгованості за
договором 100 000,00 грн. додатково
сплачених відповідачем 20.06.2014, що
свідчить про наявність підстав для
припинення провадження у справі в
частині вимоги про стягнення 100 000,00 грн.
заборгованості за договором в порядку
п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив, що
заявлена позовна вимога підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1
ст. 193 Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 713 та ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України
встановлено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Пунктом 1.1 додатку №3 до договору в
редакції додаткової угоди від 31.12.2012
передбачено, що покупець оплачує
реалізовані товару за період один
календарний тиждень у магазинах
покупця протягом 10 банківських днів з
дня закінчення календарного тижня, але
в будь-якому випадку оплата за
поставлений товар повинна бути
здійснена не пізніше 40-ка календарних
днів з дати їх поставки.

З огляду наведеного, підписання
відповідачем спірних накладних без
будь-яких заперечень щодо кількості
та/або якості поставленого товару
свідчить про прийняття відповідачем
цього товару та, відповідно, породжує в
останнього обов'язок по його оплаті у
повному обсязі у строки, погоджені
сторонами за договором.

Посилання ж відповідача на відсутність
в нього обов'язку по оплаті вартості
поставленого товару за спірними
накладними з огляду на відсутність в
накладних даних, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка приймала
товар від імені відповідача, як-то:
посада, прізвище, ім'я, по-батькові,
оцінюються судом критично з огляду
встановлений п. 3.3 договору обов'язок
покупця (відповідача) попередити
постачальника (позивача) про недоліки у
одержаних рахунках-фактурах та/або
накладних, у той час, як доказів
повідомлення відповідачем про
недоліки у спірних накладних суду не
надано. При цьому, неточність або
неповнота відповідних даних у
первинних облікових документах є
підставою для застосування до
відповідальних винних осіб визначеної
чинним законодавством
відповідальності за порушення правил
ведення бухгалтерського обліку та
звітності, однак, не може бути
підставою для звільнення від виконання
зобов'язань.

Крім того, кожна спірна накладна
скріплена відбитком печатки
відповідача, у той час, як ані доказів
втрати відповідачем печаток, якими
були скріплені відповідні накладні,
ані доказів наявності службового
розслідування за фактом їх незаконного
використання, ані доказів оскарження
дійсності наявних на видаткових
накладних печаток відповідача суду не
надано.

До того ж, підписання відповідачем
актів звірки взаєморозрахунків з
позивачем від 13.02.2014, 31.03.2014, в яких
зазначені операції з поставки товару
за спірними накладними, також свідчить
про визнання відповідачем факту
отримання такого товару, наявність
якого, в силу вимог ст. 692 ЦК України,
породжує для відповідача обов'язок по
його оплаті у повному обсязі.

Пунктами 1 та 7 статті 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином. Дана
норма кореспондує з приписами статей
525, 526 ЦК України.

Водночас, в процесі розгляду даної
справи відповідачем було надано суду
платіжне доручення №58770 від 20.06.2014,
відповідно до якого 20.06.2014 відповідачем
за договором було додатково сплачено 100
000,00 грн., які не були враховані
позивачем при розрахунку розміру
заборгованості відповідача за
договором.

Таким чином, враховуючи проведені
відповідачем додаткові розрахунки за
договором, суд дійшов висновку, що
арифметично вірний розмір
заборгованості останнього становить 171
881,94 грн. При цьому, факт додаткової
сплати відповідачем 100 000,00 грн., як і
заборгованість відповідача за
договором у розмірі 171 881,94 грн.
визнається позивачем у повному обсязі

У відповідності до приписів п. 4.4
постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК
України встановлено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також проведення
20.06.2014 відповідачем додаткових
розрахунків за договором, суд дійшов
висновку про припинення провадження у
справі в частині вимоги про стягнення з
відповідача 100 000,00 грн. заборгованості
за договором з підстав п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, позаяк спір у вказаній частині
припинив своє існування в процесі
розгляду справи.

Решта ж вимоги про стягнення 171 881,94 грн.
заборгованості по оплаті вартості
товару, поставленого з 18.12.2013 по 30.04.2014
згідно договору підлягає задоволенню
як така, що доведена позивачем
належними та допустимими доказами та
не спростована у встановленому порядку
відповідачем.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 ГПК України
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

З системного аналізу вказаної норми
слідує, що означена норма виступає
процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом
незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною, а передбачені нею наслідки
можуть наставати і в разі
неправомірної бездіяльності винної
особи, яка не вжила заходів до
поновлення порушених нею прав і
законних інтересів іншої особи
(зокрема, ухилялася від задоволення її
заснованих на законі вимог), що змусило
останню звернутися за судовим
захистом.

З огляду наведеного, а також враховуючи
вчинення відповідачем часткової
сплати заборгованості за договором
після пред'явлення позивачем позову до
суду, у той час, як спір у даній справі
виник внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх грошових
зобов'язань за договором, суд дійшов
висновку, що витрати по сплаті судового
збору, у відповідності до ч. 2 ст. 49 ГПК
України, покладаються судом на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог та розміру
заборгованості, яка існувала на момент
порушення провадження у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 10.04.2014 у справі №922/2503/13.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 44, 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 256, 258, 267 525, 526, 655, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст. ст. 173,
193, 265 Господарського кодексу України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аквафрост» 100 000,00
грн. заборгованості припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» (09000, Київська
обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул.
Леніна, 22, ідентифікаційний код 35231874) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аквафрост» (68000,
Одеська обл., м. Іллічівськ, с. Бурлача
балка, вул. Центральна, 1Е,
ідентифікаційний код 33798852) 171 881 (сто
сімдесят одну тисячу вісімсот
вісімдесят одну) грн. 94 коп.
заборгованості та 5 437 (п'ять тисяч
чотириста тридцять сім) грн. 64 коп.
судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 18.07.2014

Суддя

В.А. Ярема