ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.07.14 № 910/14513/14. Суддя Ващенко Т.М.,
розглянувши

позовну заяву Заступника прокурора
Подільського району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради, Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про виселення

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Подільського
району міста Києва звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом в інтересах держави в особі
Київської міської ради, Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району» до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про виселення

Подана Заступником прокурора
Подільського району міста Києва
позовна заява про виселення не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів ст.
ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального
кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009 р., розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладень в поштовий
конверт та документ, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо).

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що адресу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 прокуратурою в
позовній заяві № 45/14 від 14.07.14. вказано:
АДРЕСА_1. Така ж адреса зазначена в
описі вкладення у цінний лист К-71 119747174.

Разом з тим, з наданого прокуратурою
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців адресою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1,
гуртожиток.

Далі, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 59 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 05.03.09., внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення.

Крім того, пунктом 61 вказаних Правил
встановлено, що у разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення.

Штриховий кодовий ідентифікатор -
штрихова позначка, побудована за
певними правилами і призначена для
автоматичної ідентифікації
реєстрованих поштових відправлень (п. 2
Правил, та п. 1.3 Порядку пересилання
поштових відправлень, затверджених
наказом Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" від 12.05.06. № 211 (далі -
Порядок)).

Номер поштового відправлення,
зазначений на описі відповідає
штриховому кодовому ідентифікатору.

Згідно з п. 1.14 Порядку, за
рекомендаціями Всесвітнього поштового
союзу та відповідно до ДСТУ 3145-95 "Коди
та кодування інформації. Штрихове
кодування. Загальні вимоги" для
кодування внутрішньої пошти в
автоматизованій системі реєстрації та
контролю використовується штриховий
код 128, для кодування міжнародної пошти
штриховий код, що відповідає стандарту
S 10 ВПС. Довжина штрихового коду включає
13 символів: для внутрішніх поштових
відправлень: 1...5 - поштовий індекс
об'єкта поштового зв'язку місця
приймання поштового відправлення; 6...12 -
номер поштового відправлення; 13 -
контрольний розряд.

При цьому, саме за штриховим кодом на
офіційному сайті Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта»:
http://services.ukrposhta.com/barcodesingle є можливим
дізнатися про місцезнаходження та стан
поштового відправлення, що
розшукується.

З опису вкладення, поданого
прокуратурою вбачається, що номер
поштового відправлення (штриховий код)
становить лише дев'ять символів (119747174).
При цьому, за вказаним номером
поштового відправлення його не
вбачається за можливе відстежити,
оскільки дев'яти символьний
ідентифікатор є невірним.

Таким чином, в суду відсутня можливість
встановити факт направлення
відповідачу позовної заяви та доданих
до неї документів.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

З огляду на вказане позовна заява № 45/14
від 14.07.14. підлягає поверненню без
розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК України.

Додатково суд звертає увагу
прокуратури на те, що приписами п. 2 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо у позовній
заяві не вказаного повного
найменування сторін, їх поштовий адрес.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України,
позовна заява повинна містити:
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Проте, прокуратурою вказано скорочене
ім'я та по-батькові Фізичної
особи-підприємця, а в прохальній
частині позовної заяви не вказано ім'я
та по-батькові взагалі, через що
найменування відповідача у вказаній
позовній заяві № 45/14 від 14.07.14. не може
вважатися повним, внаслідок чого
позовна заява підлягає поверненню на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України
(вказана правова позиція викладена в п.
3.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником недотримано вимог ст.
ст. 54, 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу прокуратури, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до господарського суду
міста Києва з позовом.

Суддя
Т.М.
Ващенко