ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року Справа № Б8/142-12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка
О.С.суддів:Міщенка П.К., Поліщука
В.Ю.розглянувши касаційні скарги
1.Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф."
2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВВІКО"

на постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014у
справі№ Б8/142-12 господарського суду
Київської області за заявою
Управління Пенсійного фонду України у
Миронівському районі Київської
області доТовариства з обмеженою
відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф."
пробанкрутствоарбітражний керуючий
Кочин Н.В.в судовому засіданні взяли
участь представники :

ТОВ "ВВІКО" ПАТ "Державний
експортно-імпортний Банк України " НАК
"Нафтогаз України" Ліквідатор ТОВ
"ВІК-Р.С.Ф."Рева І.І. Беседін В.І.,
Будниченко О.В. Данилевський О.М.
Салатюк Д.В.В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.12.2012 порушено провадження
у справі про банкрутство Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф."
(далі - ТОВ "ВІК-Р.С.Ф.") за загальною
процедурою, передбаченою ст.6, 7, 11
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
Закону України від 30.06.1999, далі - Закон).

Господарським судом Київської області
від 22.04.2013 винесено ухвалу за
результатами підготовчого засідання.

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство ТОВ "ВІК-Р.С.Ф."
опубліковано у газеті "Голос України"
від 21.05.2013 №92(5592).

З грошовими вимоги до боржника
звернулися, зокрема, Публічне
акціонерне товариство "Державний
експортно-імпортний банк України" з
грошовими вимогами на суму 560952562,80 грн.,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВВІКО" (далі - ТОВ
"ВВІКО") з грошовими вимогами на суму
71899126,50 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.03.2014 в попередньому
засіданні затверджено реєстр вимог
кредиторів ТОВ "ВІК-Р.С.Ф.", зокрема,
визнано вимоги Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" (далі
- ПАТ "Укрексімбанк") до боржника в сумі
11982136,30 дол. США, 1461232,11 євро та 436139229,06
грн., включено до першої черги
задоволення вимог кредиторів, як таких,
що забезпечені заставою, в іншій
частині відмовлено; встановлено, що
конкурсні вимоги кредиторів, що
заявлені до боржника після 20.06.2013 або не
заявлені взагалі вважаються
погашеними.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014 ухвалу
господарського суду Київської області
від 17.03.2014 залишено без змін.

До Вищого господарського суду України
з касаційними скаргами звернулися ТОВ
"ВВІКО" та ТОВ "ВІК-Р.С.Ф.".

ТОВ "ВВІКО" в обґрунтування вимог
касаційної скарги посилалося на
порушення судами попередніх інстанцій
при винесенні оскаржуваних судових
рішень норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст.14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ч.3 ст.50 ГПК
України, ч.2, 3, 4 ст.51 ГПК України.
Скаржником зазначено, що суди в
порушення приписів Закону, залишили
фактично без розгляду подану ним заяву
з грошовими вимогами до кредитора, яка
ґрунтується на судовому рішенні у
справі № 25/152-12 про стягнення з боржника
суми боргу. На підставі вищенаведеного,
кредитор просить суд касаційної
інстанції скасувати ухвалу
господарського суду Київської області
від 17.03.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.06.2014 в частині відмови включення ТОВ
"ВВІКО" до реєстру вимог кредиторів,
прийняти нове рішення, яким включити до
реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВВІКО" в
сумі 71899126,50 грн.

ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." в обґрунтування вимог
касаційної скарги посилалося на
порушення судами попередніх інстанцій
при винесенні оскаржуваних судових
рішень норм матеріального та
процесуального права, а саме, ст.14, 19
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст.43 ГПК
України. На підставі зазначеного
боржник просить суд касаційної
інстанції скасувати ухвалу
господарського суду Київської області
від 17.03.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.06.2014, справу направити до
господарського суду Київської області
на стадію підготовчого засідання.

Ліквідатор ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." Салатюк Д.В.
03.07.2014 звернувся до Вищого
господарського суду України з заявою
про відмову від касаційної скарги ТОВ
"ВІК-Р.С.Ф." на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.06.2014 посилаючись на ст.1116 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, враховуючи вимоги ч.6 ст.22,
ч.2 ст. ст.1116 ГПК України, відмовляє у
задоволенні заяви ліквідатора ТОВ
"ВІК-Р.С.Ф." Салатюка Д.В. про відмову від
касаційної скарги, оскільки така
відмова ліквідатора порушує права і
охоронювані законом інтереси ТОВ
"ВВІКО", яким оскаржено постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014.

В судовому засіданні 03.07.2014 оголошено
перерву в порядку ст.77 ГПК України до
04.07.2014.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи касаційних скарг, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права дійшла висновку,
що касаційні скарги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 14 Закону
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження
у справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування
в офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження
у справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду
письмові заяви з вимогами до боржника,
а також документи, що їх підтверджують.

Згідно ч. 3 цієї статті боржник разом з
розпорядником майна за наслідками
розгляду зазначених вимог повністю або
частково визнає їх або відхиляє з
обґрунтуванням підстав відхилення,
про що розпорядник майна повідомляє
письмово заявників і господарський
суд.

Статтею 15 Закону встановлено, що у
попередньому засіданні господарський
суд розглядає реєстр вимог
кредиторів, вимоги кредиторів, щодо
яких були заперечення боржника і які
не були включені розпорядником майна
до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, якщо господарський суд
дійде висновку, що спірні вимоги
кредитора обґрунтовані та
підтверджені відповідними
документами, такі вимоги визнаються
судом; в іншому випадку у задоволенні
таких вимог суд відмовляє повністю або
частково, однак, суд у будь-якому
випадку повинен зробити обґрунтований
висновок щодо поданої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"ВВІКО" звернулося із заявою про
грошові вимоги до боржника №20/06-1 від
20.06.2013.

Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст. 84 ГПК України
описова частина рішення має містити,
зокрема, стислий виклад вимог позивача;
у мотивувальній частині, зокрема,
вказуються обставини справи,
встановлені господарським судом;
причини виникнення спору; докази, на
підставі яких прийнято рішення; доводи,
за якими господарський суд відхилив
клопотання і докази сторін.

Оскаржувана ухвала суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст.84
ГПК України, оскільки мотивувальна та
описова частина ухвали не містять
стислого викладу вимог ТОВ "ВВІКО",
судом не встановлювались обставини
звернення заявника з заявою, відсутня
оцінка наявних доказів у справі, з
тексту ухвали не вбачається у який саме
спосіб суд дійшов висновку щодо
визнання вимог ТОВ "ВВІКО" погашеними.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи
апеляційну скаргу ТОВ "ВВІКО",
зазначив, що оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." опубліковано у газеті
"Голос України" від 21.05.2013, останнім днем
для звернення конкурсних кредиторів є
20.06.2013. В матеріалах справи наявні 2 (дві)
копії ф.107 опису вкладення у цінний лист
ТОВ "ВВІКО" на адресу господарського
суду Київської області (а.с. 22, 26), які
містять відтиск штампу відділень
поштового зв'язку УДППЗ "Укрпошта",
датовані 21.06.2013 та 19.06.2013. До заяви, що
подана до господарського суду 21.06.2013
додано копії договорів від 07.11.2011 на 5
арк., №28/11-11 на 4 арк., акту звірки на 1
арк., рішення суду на 6 арк., довіреності
на 1 арк., квитанції 87-3307, чеку та опис
складення на 1 арк.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи
дату подання другої заяви ТОВ "ВВІКО" -
21.06.2013, зазначив, що кредитор пропустив
строк встановлений ч.1 ст.14, оскільки
останнім терміном подання заяви з
грошовими вимогами було 20.06.2013, а тому
відповідно до приписів ч.2 ст.14 Закону
конкурсні вимоги ТОВ "ВВІКО"
вважаються погашеними.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу судів, що матеріалами
справи підтверджується та зазначено
про це у постанові суду апеляційної
інстанції, що заявником ТОВ "ВВІКО"
направлялися до господарського суду
два цінні листи з описом вкладення,
зокрема, один лист з АР Крим, оригінал
ф.107 якого підтверджує направлення до
господарського суду Київської області
заяви з грошовими вимогами до боржника,
копії договорів від 07.11.2011 на 5 арк., від
28.11.2011 №28/11-11 на 4 арк., акту звірки
розрахунків станом на 14.11.2012 на 1 арк.,
рішення господарського суду Київської
області на 6 арк., копія довіреності на 1
арк. (т.11 а.с. 206).

За таких обставин, колегія дійшла
висновку, що суди попередніх інстанцій
при прийнятті оскаржуваних рішень
припустилися порушень норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення питання щодо визнання чи
відхилення заяви з кредиторськими
вимогами ТОВ "ВВІКО".

Щодо спірних вимог ПАТ "Укрексімбанк"
до боржника, колегія суддів звертає
увагу судів на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
"Укрексімбанк" звернулося з грошовими
вимогами до боржника в порядку ст.14
Закону. Банк обґрунтовував свої вимоги
до боржника кредитним договором
№151310К13 від 22.07.2010, укладеними між
банком та боржником (позичальник), в
забезпечення виконання якого між
банком та ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." і ТОВ "ВВІКО"
(поручитель) укладено договір поруки
№151310Р7 від 22.07.2010. Крім того, свої вимоги
банк обґрунтовував кредитними
договорами, укладеними відповідно до
Генеральної угоди №1510N4 від 31.03.2006 між
ПАТ "Укрексімбанк" та ТОВ "Мольва Метал
Пак" (позичальник), ТОВ "ВВІКО"
(позичальник). З метою забезпечення
виконання зобов'язань ТОВ "Мольва Метал
Пак", ТОВ "ВВІКО", громадянина ОСОБА_10 за
кредитними договорами, укладеними в
рамках генеральної угоди №15106№4, між
банком, ТОВ "Мольва Метал Пак", ТОВ
"ВВІКО", ОСОБА_10 та ТОВ "ВІК-Р.С.Ф."
(Поручитель) укладено договір поруки
№15106№4 від 15.08.2011, за яким поручитель
зобов'язувався перед кредитором
солідарно відповідати за своєчасне та
повне виконання позичальником
основного зобов'язання, передбаченого
генеральною угодою №15106№4 від 31.03.2006 .
(т.8 а.с.122-124).

В забезпечення вимог ПАТ
"Укрексімбанк", що випливають з
генеральної угоди №15106№4 від 31.03.2006,
укладено договір застави №151311Z26 від
25.07.2011 між ПАТ "Укрексімбанк" та ТОВ
"ВІК-Р.С.Ф." (Заставодавець), ТОВ "Мольва
Метал Пак", ТОВ "ВВІКО", ОСОБА_10
(боржники). Договором застави №151311Z26
від 25.07.2011 предметом застави визначено
майнові права, що виникнуть у
майбутньому при виконанні договорів
генерального підряду, укладених між
ТОВ "Мольва Метал Пак", ТОВ "ВВІКО",
ОСОБА_10 та контрагентами. За
домовленістю сторін загальна заставна
вартість предмету застави становить
9987774,00 грн.

В забезпечення вимог ПАТ
"Укрексімбанк", що випливають з
кредитного договору від 22.07.2010 №151310К13,
між банком та ТОВ "ВІК-Р.С.Ф."
(заставодавець) укладено договір
застави №151310Z101 від 01.11.2010. Договором
застави №151310Z101 від 01.11.2010 передбачено,
що заставодавець з метою забезпечення
викладених у кредитному договорі
зобов'язань заставляє майнові права, що
виникнуть у майбутньому за договором
на постачання давальницької сировини
від 15.06.2010 №10-05.

Таким чином, предметами договорів
застав №151310Z101 від 01.11.2010 та №151311Z26 від
25.07.2011 фактично були майнові права, що
можуть виникнути у майбутньому.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, зазначив, що вимоги ПАТ
"Укрексімбанк" підлягають включенню до
першої черги задоволення вимог
кредиторів, як такі, що забезпечені
заставою.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 Закону кошти,
одержані від продажу майна банкрута,
спрямовуються на задоволення вимог
кредиторів, у порядку, встановленому
цією статтею: у першу чергу
задовольняються, зокрема, вимоги,
забезпечені заставою.

Ч.6 ст.14 Закону передбачено, що
розпорядник майна зобов'язаний окремо
внести до реєстру вимоги кредиторів,
які забезпечені заставою майна
боржника, згідно з їх заявами, а за їх
відсутності, - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

Отже, зі змісту вказаної норми Закону
вбачається, що кредиторські вимоги,
забезпечені заставою майна боржника,
відомості про яке містяться у
державному реєстрі застав, вносяться
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів відповідного боржника
окремо та мають різний статус щодо їх
погашення.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону майно
банкрута, що є предметом застави,
включається до складу ліквідаційної
маси, але використовується виключно
для першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

Згідно зі ст.346 ГК України банк надає
кредит позичальникові за наявності
гарантії платоспроможного суб'єкта
господарювання чи поручительства
іншого банку, під заставу належного
позичальникові майна, під інші
гарантії, прийняті у банківській
практиці.

Таким чином, приписами чинного
законодавства передбачено, що
заставним є кредитор, вимоги якого
забезпечені заставленим майном,
належним боржнику.

Судами попередніх інстанцій в
порушення вимог ст.14, 31 Закону, 43, 101 ГПК
України, включено до реєстру вимог
кредиторів вимоги ПАТ "Укрексімбанк" в
першу чергу як такі, що забезпечені
заставою майна, без з'ясування умов,
порядку виконання договору застави,
без з'ясування питання виникнення
майнових прав у боржника, якими
забезпечувалась застава, наявності чи
відсутності зазначених у договорах
застави майнових прав, наявності чи
відсутності відомостей у державному
реєстрі застав про них.

Враховуючи норми ст.14, 15 Закону, реєстр
кредиторів повинен містити відомості
про кожного кредитора, розмір його
вимог за грошовими зобов'язаннями чи
зобов'язаннями щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
черговість задоволення кожної вимоги,
окремо розмір неустойки (штрафу, пені).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням господарського суду
Київської області від 03.12.2012 у справі
№16/070-12/2 у зв'язку з невиконанням умов
кредитного договору №151310К13 від 22.07.2010,
укладеного між ПАТ "Укрексімбанк" та
ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." (позичальник) стягнено
25494696,17 грн. солідарно з ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." та
ТОВ "ВВІКО" (фінансовий поручитель), про
що видано накази. (т.9 а.с.65- 74)

Рішенням господарського суду
Київської області від 15.04.2013 у справі
№4/138-12 у зв'язку з невиконанням умов за
кредитними договорами, укладеними в
рамках генеральної угоди №15106№4, між
банком, ТОВ "Мольва Метал Пак", ТОВ
"ВВІКО", ОСОБА_10 стягнуто солідарно з
ТОВ "Мольва Метал Пак", ТОВ "ВВІКО",
ОСОБА_10, ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." 498561099,78 грн., про
що видано накази. (т.9 а.с. 75-90).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання вимог ухвали господарського
суду Київської області ПАТ
"Укрексімбанк" надало 28.10.2013 уточнені
розрахунки заборгованості боржника
станом на 21.04.2013 (тоді як справу про
банкрутство ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." порушено
25.12.2012), копії виконавчих документів
стосовно стану виконавчих проваджень
щодо виконання судових рішень у
справах №16/070-12/2, №4/138-12 господарського
суду Київської області, у справі
№2/2601/4553/12 Голосіївського районного
суду міста Києва. (т.12 а.с. 110-131). ПАТ
"Укрексімбанк" 20.01.2014 надано лист
відділу примусового виконання рішень
ДВС України від 14.01.2014 №13-0-35-4316/5-14 щодо
стану виконавчих проваджень.

Суд апеляційної інстанції, відхиляючи
доводи заявника апеляційної скарги
щодо невідповідності розміру грошових
вимог ПАТ "Укрексімбанк" станом на
момент затвердження реєстру вимог
кредиторів, послався на лист відділу
примусового виконання рішень ДВС
України від 14.01.2014 №13-0-35-4316/5-14 щодо
стану виконавчих проваджень, однак, не
взяв до уваги, що з моменту видання
листа до моменту затвердження вимог
банку минуло два місяці і фактично на
момент затвердження вимог ПАТ
"Укрексімбанк" залишилось
недослідженим питання щодо можливості
виконання грошового зобов'язання перед
банком поручителями боржника.

Відповідно до ч.1 ст.11110 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Згідно ч.1 ст.1119 ГПК України касаційна
інстанція за результатами розгляду
касаційної скарги має право скасувати
рішення першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд, якщо суд
припустився порушень норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Справа направляється
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, якщо порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, допущені тільки цим
судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Враховуючи, що оскаржувана постанова
суду апеляційної інстанції та ухвала
суду першої інстанції винесені з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, вони не можуть
вважатись законними і обґрунтованими,
в зв'язку з чим підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий розгляд в
частині розгляду грошових вимог ПАТ
"Укрексімбанк" та ТОВ "ВВІКО" до
місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду
слід врахувати вищевикладене, належним
чином перевірити всі обставини справи,
дати належну оцінку доказам та в
залежності від встановленого і вимог
закону прийняти відповідне рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф."
задовольнити частково.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВВІКО"
задовольнити частково.

Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.06.2014 та ухвалу господарського суду
Київської області від 17.03.2014 у справі
№Б8/142-12 скасувати в частині розгляду
грошових вимог Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "ВВІКО".

Справу передати на новий
розгляд до господарського суду
Київської області в іншому складі
суддів.

Головуючий
О.С. Удовиченко

Судді
П.К. Міщенко

В.Ю. Поліщук