м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8787/14 07.07.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
до Комунального підприємства
"Галицьке"Подільської районної у м.
про стягнення 5415666,96 грн.
Суддя Грєхова О.А.
Від позивача: Кучкова Ю.В. (дов. №
91/2013/12/30-3 від 30.12.2013)
Від відповідача: Кльоц С.І. (дов. № 14 від
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" (далі-позивач) звернулося
до господарського суду м. Києва з
позовом комунального підприємства
"Галицьке" Подільської районної у м.
Києві ради (далі-відповідач) про
стягнення 5415666,96 грн., з яких 5144927,22 грн.
заборгованості за спожиту теплову
інфляційних втрат та 209020,45 грн. 3%
Вимоги позивача обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язання за договором № 8363026 у
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість у розмірі 5144927,22 грн. за
спожиту теплову енергію у гарячій воді.
З огляду на наявність зазначеної
заборгованості позивачем нараховано
втрат та 209020,45 грн. 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 порушено провадження у
справі № 910/8787/14, розгляд справи
призначено на 16.06.2014.
У зв'язку з нез'явленням в засідання
суду повноважного представника
відповідача ухвалою Господарського
суду міста Києва відкладено розгляд
справи на 07.07.2014.
Представник позивача в судовому
засіданні подав заяву, відповідно до
якої позивач просить суд припинити
провадження у справі в частині
стягнення суми основного боргу у
розмірі 541360,07 грн. та стягнути з
відповідача основний борг у розмірі
4603567,15 грн., інфляційну складову боргу у
209020,45 грн. та покласти на відповідача
оплату судового збору.
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову з
підстав, викладених у відзиві.
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.07.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.10.2008 між позивачем та підповідачем
укладено договір № 8363026 на постачання
теплової енергії у гарячій воді,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язується виробити та поставити
теплову енергію відповідно до умов
цього договору, а відповідач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов, викладених в
договорі.

Відповідно до п. 2.2.1 договору № 8363026
постачальник зобов'язується
безперебійно постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на межу
балансової належності із споживачем
для потреб опалення - в період
опалювального сезону; для гарячого
водопостачання - протягом року згідно
із заявленими споживачем величинами
приєднаного теплового навантаження.

Між позивачем та відповідачем укладено
додатки до договору № 8363026, якими
визначено кількість, вартість
споживання теплової енергії, тариф,
межі балансової належності та терміни
сплати споживачем вартості спожитої
теплової енергії.

Зобов'язання за договором № 8363026
виконані позивачем належним чином, що
підтверджується обліковими картками
за період 01.10.2011 року по 01.04.2014 року, що
містяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 2.3.1 договору № 8363026
відповідач зобов'язаний дотримуватись
кількості споживання теплової енергії
по кожному параметру в обсягах, які
визначені у додатку 1, не допускаючи їх
перевищення, та своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії за
встановленими тарифами, зазначеними у
додатку № 2.

Пунктом 10 додатку 2 до договору № 8363026
встановлено, що відповідач щомісячно
забезпечує не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим, оплату
коштів від населення за фактично
спожиту теплову енергію на транзитний
рахунок ГІОЦ КМДА; до 25 числа поточного
місяця, сплачує вартість теплової
енергії, яка використовується
орендарями, на рахунок постачальника
згідно з його розрахунками.

Як на те посилається позивач у позовній
заяві, на виконання умов договору
згідно відомостей обліку споживання
за спірний період та облікових карток
(табуляграм) за спірний період доданих
до матеріалів справи, у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість за спожиту теплову
енергію у розмірі 5144927,22 грн.

Так, позивач просить сягнути з
відповідача 61719,29 грн. інфляційних
втрат, 209020,45 грн. 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

За своєю правовою природою договір №
836026 на постачання теплової енергії у
гарячій воді від 01.10.2008 року є договором
поставки, а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 54
Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України
регулює відносини, що виникають із
договору поставки. Так, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Як встановлено судом,
позивачем у відповідності до вимог
чинного законодавства та умов
договору, відповідачу поставлено
теплову енергію, що підтверджують
відомості обліку споживання за спірний
період та облікових карток (табуляграм)
за спірний період доданих до
матеріалів справи.

Відповідач отримання теплової енергії
не заперечує, щодо якості надання
послуг претензій до позивача не має,
борг перед позивачем погасив.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Як вбачається з довідки про
надходження за період з вересня 2011 року
по травень 2014 року включено коштів,
наданої представником позивача в
судовому засіданні, в рахунок оплати
спожитої на підставі Договору № 8363026
теплової енергії відповідачем за
період з 01.09.2011 року по 01.04.2014 року
сплачено позивачу 541360,07 грн.,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 4603567,15 грн.

Позов про стягнення заборгованості за
Договором № 8363026 подано позивачем до
суду 08.05.2014 року, що підтверджується
відбитком штампу загального відділу
господарського суду міста Києва на
першому аркуші позовної заяви, в
рахунок погашення заборгованості за
Договором № 8363026 відповідачем станом
на 07.05.2014 року, тобто до подачі позову,
сплачено позивачу 302794,88 грн., отже позов
в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, з 08.15.2014 року по 30.05.2014 року
відповідачем в рахунок погашення
заборгованості за Договором № 8363026
сплачено позивачу 238565,19 грн., тому
провадження у справі в цій частині
позову підлягає припиненню на підставі
п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Станом на час прийняття рішення
заборгованість відповідача перед
позивачем за Договором № 8363026
становить 4603567,15 грн.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем у сумі 4603567,15 грн. за
спожиту теплову енергію на час
прийняття рішення не погашена, розмір
вказаної заборгованості відповідає
фактичним обставинам справи, наявність
та розмір заборгованості відповідачем
не спростовано, вимога позивача про
стягнення заборгованості у сумі 4603567,15
грн. за теплову енергію підлягає
задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача штрафних санкцій у вигляді
3 % річних в розмірі 209020,45 грн. та
інфляційної складової боргу в розмірі
61719,29 грн. підлягають повному
задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 229 Господарського
кодексу України та ст.625 Цивільного
Кодексу України, за прострочення
виконання грошового зобов'язання
настає відповідальність у вигляді
сплати суми боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 3 % річних
ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних нарахованих на
суму боргу підлягають задоволенню
відповідно до наведеного в матеріалах
справи розрахунку. При здійсненні
перевірки розрахунку 3% річних та
інфляційних втрат нарахованих
позивачем, судом встановлено, що ним
правильно здійснено вказаний
розрахунок.

Відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.33, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, ст.ст.
82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Галицьке" Подільської районної у м.
Києві ради (04123, м. Київ, просп. Правди, 4,
код 35669313 з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення) на
користь публічного акціонерного
товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл.
І. Франка, 5, код 00131,15 грн. (чотири
мільйони шістсот три тисячі п'ятсот
шістдесят сім грн. 15 коп.) боргу за
спожиту теплову енергію, 61719,29 грн.
(шістдесят одну тисячу сімсот
дев'ятнадцять грн. 29 коп.) інфляційних
втрат, 209020,45 грн. (двісті дев'ять тисяч
двадцять грн. 45 коп.) 3% річних, 68994,03 грн.
(шістдесят вісім тисяч дев'ятсот
дев'яносто чотири грн. 03 коп.) витрат по
сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 238565,19 грн.
заборгованості за спожиту теплову
енергію провадження у справі
припинити.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 08.07.2014 р.

Суддя
О.А. Грєхова