КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. Справа№ 910/4501/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Гур’єва Ю.А. - дов. від
21.10.2013 року б/н

від відповідача: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
„Ікс 5 рітейл груп Україна" на рішення
господарського суду міста Києва від
15.05.2014 року

у справі № 910/4501/14 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Українська
компанія Імперіал" (м. Донецьк)

до Приватного акціонерного товариства
„Ікс 5 рітейл груп Україна" (м. Київ)

про стягнення 675 568 грн. 51 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернулося Товариство з обмеженою
відповідальністю „Українська
компанія Імперіал" з позовом (з
урахуванням клопотання про зменшення
позовних вимог) до Приватного
акціонерного товариства „Ікс 5 рітейл
груп Україна" про стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі
672 414 грн. 06 коп. у т.ч. ПДВ, суми 3% річних у
розмірі 3 101 грн. 21 коп. без ПДВ.

Рішенням від 15.05.2014 року господарський
суд міста Києва позов задовольнив.
Стягнув з ПрАТ „Ікс 5 рітейл груп
Україна" на користь ТОВ „Українська
компанія Імперіал" 672 414 грн. 06 коп.
боргу, 3 101 грн. 21 коп. 3% річних та 13 510 грн.
31 коп. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
місцевого господарського суду ПрАТ
„Ікс 5 рітейл груп Україна" звернулося
до апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 15.05.2014 року по справі №
910/4501/14 та прийняти нове рішення по
справі, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю в зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014 року
апеляційна скарга ПрАТ „Ікс 5 рітейл
груп Україна" була прийнята до
провадження та призначено розгляд
справи № 910/4501/14 у судовому засіданні за
участю представників сторін.

Розпорядженням секретаря судової
палати від 03.07.2014 року склад судової
колегії змінювався.

В судове засідання 15.07.2014 року
повноважні представники відповідача
не з'явилися та про причини неявки суд
не повідомили, хоча про час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Після обговорення
судова колегія дійшла висновку, що
неявка повноважних представників
відповідача не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 15.07.2014 року
представник позивача подала
клопотання про доручення додаткових
доказів у справі, а саме довідки АТ
„Таскомбанк" про часткову оплату
відповідачем по договору від 04.01.2013
року, яке після обговорення судова
колегія задовольнила. Представник
позивача проти вимог апеляційної
скарги заперечувала.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши застосування
норм матеріального та процесуального
права судом першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги
судова колегія апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд
сторін або відповідно до державного
замовлення.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України реалізація
суб'єктами господарювання товарів
негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Cт. 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як було встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи
04.01.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю „Українська
компанія Імперіал" (продавець) та
Приватне акціонерне товариство „Ікс 5
рітейл груп Україна" (покупець) уклали
договір № 2154 (купівлі-продажу в
відстрочкою платежу), відповідно до
умов якого продавець зобов'язуєтьс
передати у власність покупця, а
покупець приймає та оплачує на умовах і
у порядку, визначених цим договором,
товар в асортименті, кількості та
якості та за цінами, вказаними у
накладних, що засвідчують
передачу-приймання товару від продавця
покупцю (надалі іменовані - „накладні")
та є невід'ємними частинами цього
договору.

На виконання умов договору від 04.01.2013
року № 2154 позивач в період з 01.11.2013 року
по 24.02.2014 року по видатковим накладним
поставив відповідачу товар на загальну
суму 3 165 141 грн. 99 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

За отримай товар відповідач
розрахувався частково, на суму 2 492 674
грн. 69 коп., що підтверджується
банківською довідкою.

Таким чином розмір заборгованості за
поставлений товар становить 672 467 грн. 30
коп.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Покупець зобов'язаний оплачувати кожну
партію переданого продавцем товару не
пізніше 14 банківських днів з моменту
передачі такої партії товару, але у
будь-якому випадку, не раніше моменту
надання продавцем усіх необхідних
документів, що засвідчують момент
передачі товару, підтверджують його
якість та відповідність установленим
стандартам в тому числі податкових
накладних та розрахунків коригування
(п. 3.2. договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Доказів погашення заборгованості
відповідач суду не надав.

Відповідач заперечив проти факту
отримання товару та проти настання
строку сплати за поставлений товар,
оскільки за його твердженнями
сторонами не узгоджено суттєвих умов
договору, як то ціна, асортимент, строк
поставки та кількість товару, а
видаткові накладні підписані не
уповноваженими особами.

Втім такі твердження відповідача є
безпідставними, оскільки ціна,
асортимент та кількість товару
визначені в видаткових накладних, на
яких є відмітки про прийняття товару.

Ціна, асортимент, строки поставки та
кількість товару за твердженням
представника позивача були узгоджені в
електронних листах і як вбачається з
матеріалів справи були прийняті
відповідачем згідно тих, що визначені в
видаткових накладних.

Також відповідач не відмовився від
договору від 04.01.2013 року № 2154 та не
повернув товар, який йому не підходив.

Також представником позивача було
надано довідку з банку, з якої
вбачається, що договір від 04.01.2013 року №
2154 відповідачем частково виконано
шляхом оплати частини товару по
договору від 04.01.2013 року № 2154.

Поняття неукладений договір є тотожним
договору, що не відбувся. Такі підходи
закріплені в ч. 8 ст. 181 ГК України, де
зазначено, що у разі якщо сторони не
досягли згоди з істотних умов
господарського договору, такий договір
вважається неукладеним (таким, що не
відбувся), але якщо одна із сторін
здійснила фактичні дії щодо його
виконання, правові наслідки таких дій
визначаються нормами Цивільного
кодексу України.

Ця правова позиція закріплена також ч. 2
ст. 640 Цивільного кодексу України, де
вказується, якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Тобто, з цього слідує, що виконаний
договір або договір, що виконується не
може бути неукладеним (аналогічна
правова позиція викладена у постановах
Верховного Суду України від 10.02.2009 року
справі №10/33/08, від 25.06.2011 року № 3-58гс11 та
Вищого господарського суду України від
25.06.2011 року № 7/221-09).

З урахуванням викладеного місцевий
господарський дійшов вірного висновку
про задоволення позову в частині
стягнення з відповідача 672 467 грн. 30 коп.
основного боргу.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який построчив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем було заявлено до стягнення 3
101 грн. 21 коп. 3% річних.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру 3% річних та дійшла
висновку, що місцевий господарський
суд правомірно стягнув 3% річних у
розмірі 3 101 грн. 21 коп., а тому рішення
місцевого господарського суду
підлягає залишенню без змін в цій
частині.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
відповідача, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому відсутні підстави для
скасування рішення господарського
суду.

Колегія суддів вважає, що
господарський суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства „Ікс 5 рітейл
груп Україна" на рішення
господарського суду міста Києва від
15.05.2014 року по справі № 910/4501/14 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 15.05.2014 року по справі №
910/4501/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/4501/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Повний текст постанови
підписано__17.07.2014 р.__

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
О.М. Коротун

В.В. Сулім