м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного підприємства «Рокада"
до товариства з додатковою
відповідальністю "Новус Україна"
про стягнення 12 067, 40 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача Жураківський
А.М. (дов.№68 від 28.03.2014)
Від відповідача не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості у зв"язку з неналежним
виконанням умов договору на виконання
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 05.06.2014 порушено провадження у
розгляду на 19.06..2014.
Представник позивача з'явився в судове
засідання 19.06.2014, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.
Представник відповідача в судове
засідання 19.06.2014 не з'явився, причин
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи, був належним
Розгляд справи відкладено на 03.07.2014.
В судове засідання 03.07.2014 прибув
представник позивача, дав додаткові
пояснення по справі, позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити в
В судове засідання 03.07.2014 представник
відповідача не з'явився, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Ухвала суду від 19.06.2014 отримана
відповідачем 23.06.2014, що підтверджується
відміткою на звороті ухвали та
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 04 9 (в матеріалах
справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації -адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті, а тому на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа м розглянута за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2011 та 01.03.2011 між приватним
підприємством «Рокада" (далі позивач,
виконавець за договором) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Новус Україна" (далі
відповідач, замовник) укладено три
договори за номерами 5/11 (А 070102102), №6/11 (А
та 51/11 (А 070104101) на виконання робіт
з технічного обслуговування систем
пожежної сигналізації, оповіщення
людей про пожежу, протипожежної
автоматики, водяного та газового
пожежогасіння, внутрішнього
протипожежного водопроводу,
димовидалення (зенітні ліхтарі),
перезарядження вогнегасників,
перекладання пожежних рукавів (далі -
Договір 1, 2, 3) в різних об»єктах м. Києва

Відповідно до п. 1.1. зазначених
договорів замовник (відповідач)
доручає та оплачує, а виконавець
(позивач) приймає на себе зобов»язання
своїми або залученими силами за
рахунок власних засобів, матеріалів та
техніки, у відповідності до державних
будівельних норм та правил виконувати
замовнику роботи з комплексного
технічного обслуговування пожежу,
протипожежної автоматики, водяного та
газового пожежогасіння, внутрішнього
протипожежного водопроводу,
димовидалення (зенітні ліхтарі),
перезарядження вогнегасників,
перекладання пожежних рукавів у
приміщеннях по пр .Палладіна, 7,
Броварському проспекту, 17 та Кільцевій
дорозі, 12 у м. Києві.

Згідно п. 2.1 виконавець приступає до
виконаннґ робіт комплексного
оперативного технічного
обслуговування протипожежних систем
протягом 2(двох) днів з моменту
підписання договору та двостороннього
акту прийому-передачі систем під
обслуговування.

Розділом 3 сторони обумовили загальну
вартість робіт з технічного
обслуговування систем.

Відповідно до пунктів 3.3.1 та 3.4 грошові
кошти за виконані позивачем роботи
відповідач сплачує у безготівковій
формі на підставі актів
прийому-передачі виконаних робіт, які
підписується уповноваженими
представниками сторін щомісячно.
Оплата виконаних виконавцем робіт
здійснюється протягом 5(п»яти)
банківських днів після підписання
актів прийому-передачі виконаних
робіт.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до підписаних сторонами
актів здачі-приймання виконаних робіт
№98 від 28.02.2011, №151 від 31.03.2011 та інших (в
матеріалах справи) позивач виконав в
повному обсязі та в строки технічне
обслуговування систем пожежної
сигналізації в лютому-грудні 2011 року
та в січні-березні 2012 року на загальну
суму 133 279, 56 грн.

Проте, відповідач лише частково
розрахувався на виконані позивачем
роботи в сумі 121 212, 16 грн. і станом на
день розгляду справи по трьом
договорам за відповідачем paxується
заборгованість в сумі 12 067, 40 грн. та є
непогашеною.

Зазначену заборгованість відповідач
визнав та 01.10.2012 підписав акт
взаємозвірки( в матеріалах справи).

Відмова в оплаті - є відмовою у
виконанні взятих на себе за договором
зобов'язань, а це порушення умов
договору і прав позивача на отримання
узгоджених сум зобов'язання, що
зумовило звернення останнього до суду
із вимогою про зобов'язання примусово
сплатити суми грошового зобов'язання.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 875
Цивільного кодексу України за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Договір будівельного підряду
укладається на проведення нового
будівництва, капітального ремонту,
реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта.

Згідно ч. 3 ст. 875 Цивільного кодексу
України до договору будівельного
підряду застосовуються положення
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
законом.

Статтею 879 ЦК України передбачено, що
матеріально-технічне забезпечення
будівництва покладається на
підрядника, якщо інше не встановлено
договором будівельного підряду.

Договором на замовника може бути
покладений обов'язок сприяти
підрядникові у забезпеченні
будівництва водопостачанням,
електроенергією тощо, а також у наданні
інших послуг.

Підрядник, який зобов'язаний
здійснювати матеріально-технічне
забезпечення будівництва, несе ризик
неможливості використання наданого
ним матеріалу (деталей, конструкцій)
або устаткування без погіршення якості
робіт.

У разі неможливості використання
матеріалу (деталей, конструкцій) або
устаткування, наданого замовником, без
погіршення якості виконуваних робіт
підрядник має право відмовитися від
договору та вимагати від замовника
сплати ціни робіт пропорційно їх
виконаній частині, а також
відшкодування збитків, не покритих
цією сумою.

Оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Відповідно до ст.. 882 ЦК України
замовник, який одержав повідомлення
підрядника про готовність до передання
робіт, виконаних за договором
будівельного підряду, або, якщо це
передбачено договором, - етапу робіт,
зобов'язаний негайно розпочати їх
прийняття.

Замовник організовує та здійснює
прийняття робіт за свій рахунок, якщо
інше не встановлено договором. У
прийнятті робіт мають брати участь
представники органів державної влади
та органів місцевого самоврядування у
випадках, встановлених законом або
іншими нормативно-правовими актами.

Замовник, який попередньо прийняв
окремі етапи робіт, несе ризик їх
знищення або пошкодження не з вини
підрядника, у тому числі й у випадках,
коли договором будівельного підряду
передбачено виконання робіт на ризик
підрядника.

Передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може
бути визнаний судом недійсним лише у
разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані
судом обґрунтованими.

Прийняття робіт може здійснюватися
після попереднього випробування, якщо
це передбачено договором будівельного
підряду або випливає з характеру робіт.
У цьому випадку прийняття робіт може
здійснюватися лише у разі позитивного
результату попереднього випробування.

Замовник має право відмовитися від
прийняття робіт у разі виявлення
недоліків, які виключають можливість
використання об'єкта для вказаної в
договорі мети та не можуть бути усунені
підрядником, замовником або третьою
особою.

Згідно ст.. 886 ЦК України у разі
невиконання або неналежного виконання
замовником обов'язків за договором
будівельного підряду він сплачує
підрядникові неустойку, встановлену
договором або законом, та відшкодовує
збитки у повному обсязі, якщо не доведе,
що порушення договору сталося не з його
вини.

Оскільки відповідач не в повному
обсязі виконав взяті на себе
зобов'язань за договором щодо оплати
здійснених позивачем робіт, то позовні
вимоги про стягнення з нього грошових
коштів в розмірі 12067 ,40 грн. є
правомірними та доведеними.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги приватного
підприємства «Рокада»задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Новус Україна"(04112, м.
Київ, Шевченківський район, вул.
Дегтярівська, буд. 52, ) на
користь приватного підприємства
"Рокада" (01135, м. Київ, Шевченківський
район, вул. Золотоустівська, буд. 20, ) основний борг в розмірі
12067( двадцять тисяч шістдесят сім) грн. 40
коп. та судовий збір у розмірі 1 827(одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення
- 08.07.2014