КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 927/375/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Утін К.Ю.- представник;

Від відповідача: Пашинський М.М.-
представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля"

на рішення Господарського суду
Чернігівської області від 20.05.2014

у справі № 927/375/14 (суддя Мурашко І.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "РІЧ ХАРВЕСТ"

до Публічного акціонерного товариства
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля"

про стягнення заборгованості в сумі 110
180, 97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "РІЧ ХАРВЕСТ" подано
позов до Публічного акціонерного
товариства Науково-виробниче
об'єднання "Чернігівеліткартопля" про
стягнення 110180,97 грн. заборгованості, з
якої 91 275,12 грн. сума основного боргу, 12
208,28 грн. сума штрафу, 4 316,70 грн. пені за
період з 13.05.2013 по 27.02.2014 , включно, 1 384,89
грн. інфляційних втрат за той же період
та 995,98 грн. три відсотка річних за той
же період. Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору поставки № 3103 від 07.05.2013.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 20.05.2014
позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Публічного
акціонерного товариства
Науково-виробничого об'єднання
"Чернігівеліткартопля" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РІЧ ХАРВЕСТ" - 91 275,12
грн. основного боргу, 4 160,15 грн. пені, 9
699,13 грн. штрафу, 1 377,13 грн. інфляційних
втрат, 973,14 грн. три відсотка річних, 2149,63
грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Публічне акціонерне товариство
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 20.05.2014 скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 08.07.2014.

08.07.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
позивача надійшов відзив на апеляційну
скаргу.

В судовому засіданні 08.07.2014 сторони
надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 07.05.2013 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "РІЧ ХАРВЕСТ" та
Закритим акціонерним товариством
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля" (найменування
Закритого акціонерного товариства
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля" змінено на
Публічне акціонерне товариство
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля") укладено
договір поставки № 3103, згідно якого
продавець (позивач) зобов'язаний
продати засоби захисту рослин (надалі -
товар), а покупець (відповідач)
зобов'язаний купити товар та оплатити
його вартість згідно специфікаціям до
цього контракту. Загальна вартість
товару за цим контрактом буде складати
сумарну вартість товару, що
поставляється згідно специфікаціям до
цього контракту, що є невід`ємною
частиною цього контракту (п.п. 1.1-1.2
договору).

Упаковка та маркування товару повинні
відповідати вимогам чинного
законодавства України для кожного виду
товару. Якість товару підтверджується
посвідченнями якості, що надаються
разом з товаром (п.п. 2.1-2.2 договору).

Конкретний асортимент, кількість та
ціна товару на кожну окрему партію
зазначаються у специфікаціях та/або
накладних на передачу товару
(видаткових), що є невід`ємною частиною
цього договору. Ціна товару
встановлена по домовленості сторін в
гривнях, також сторони визначили
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті - Долар США по курсу
НБУ на дату поставки товару. Оплата
товару (виконання зобов'язання)
передбачено у гривні, згідно розділу 5
цього договору. Загальна сума договору
складається із суми вартості товару
згідно всіх специфікацій та/або
накладних на передачу товару
(видаткових) підписаних в рамках цього
договору, що є його невід'ємною
частиною. Ціна товару включає упаковку
та маркування, якщо інше не буде
встановлено у додатках до цього
договору (п.п. 4.1-4.3 договору).

Доставка товару покупцю та його
розвантаження на складі здійснюється
силами і засобами покупця. Термін
поставки товару обумовлюється у
специфікаціях (протоколах погодження
цін) на кожну партію товару. Датою
поставки та датою виконання продавцем
зобов'язань по передачі партії товару
вважається дата відвантаження партій
товару зі складу продавця. Право
власності на товар переходить до
покупця в момент одержання ним товару,
про що свідчить факт підписання
накладної на передачу товару
(видаткової) (п. 3.1 - 3.4 договору).

Платіж за поставлений за цим договором
товар здійснюється покупцем на користь
продавця згідно специфікації на кожну
партію товару, яка є невід'ємною
частиною цього договору. Платіж
здійснюється безготівковим
перерахуванням покупцем суми платежу в
національній валюті України на рахунок
продавця. Покупець зобов'язаний
здійснюючи оплату за товар, вказувати у
призначені платежу конкретне
зобов'язання, тобто №, дату договору
купівлі-продажу в рамках якого
здійснюється оплата. Якщо покупець
цього не дотримується, то продавець має
право сам, на власний розсуд, визначати
по якому договору купівлі-продажу чи
будь-якому іншому зобов'язанню
зараховувати оплату покупця. Продавець
в ході передачі товару надає покупцю
наступні документи: податкову
накладну, видаткову накладну,
сертифікат якості, свідоцтво про
державну реєстрацію на товар, що
поставляється по кожному найменуванню
продукції. На вимогу покупця:
товарно-транспортну накладну. Покупець
зобов'язаний надати продавцю доручення
на отримання товарно-матеріальних
цінностей, для отримання товару (п.п.
5.1-5.2, 5.5-5.7 договору).

Відповідно до п. 6.2.1 договору покупець
зобов'язаний прийняти та оплатити
товар в порядку і в строки, передбачені
цим контрактом і специфікаціями до
нього.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до 31.12.2013, а по
оплаті і стягненню штрафних санкцій -
до повного виконання, без урахування
термінів позовної давності (п. 13.3
договору).

Відповідно до вимог ст.265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Наведена стаття кореспондується з
вимогами статті 712 Цивільного кодексу
України.

До відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
унормовано, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Як вбчається з матеріалів справи, в
межах договору сторонами було укладено
специфікації № № 1, 2 від 07.05.2013 та 17.05.2013
відповідно, згідно яких позивач
зобов'язувався передати у власність
відповідача належні позивачу на праві
власності засоби захисту рослин, а
відповідач зобов'язався прийняти цей
товар та оплатити його за ціною і на
умовах зазначених в угодах.

У відповідності до специфікації № 1 від
07.05.2013 до спірного договору асортимент,
ціна і загальна вартість товару: койот
(імідаклоприд, 600 г/л), кількість - 30, ціна
без ПДВ за одиницю - 436,68 грн., загальною
вартістю 15720,48 грн. з ПДВ. Термін
поставки: не пізніше 13.05.2013. Платіж за
поставлений за цією угодою товар
здійснюється відповідачем на користь
продавця частинами, а саме: - 30% від
загальної вартості поставки, що
складає 4716,15 грн. з ПДВ - до 08.05.2013 та 70%
від загальної вартості поставки, що
складає 11004,33 грн. з ПДВ - до 01.11.2013.

У відповідності до специфікації № 2 від
17.05.2013 до спірного договору асортимент,
ціна і загальна вартість товару: койот
(імідаклоприд, 600 г/л), кількість - 60, ціна
без ПДВ за одиницю - 436,68 грн., аліот
(пропіконазол, 250 г/л+ципроконазол, 80 г/л)
кількість - 280, ціна без ПДВ за одиницю
222,98 грн., загальною вартістю 106362,24 грн. з
ПДВ. Термін поставки: не пізніше 23.05.2013.
Платіж за поставлений за цією угодою
товар здійснюється відповідачем на
користь продавця частинами, а саме: - 20%
від загальної вартості поставки, що
складає 21272,45 грн. з ПДВ - до 21 травня 2013
р. та 80% від загальної вартості
поставки, що складає 85089,79 грн. з ПДВ - до
15 жовтня 2013 року.

На виконання умов договору позивачем,
відповідно до видаткових накладних №
8/05/01 від 08.05.2013 на суму 15720,48 грн. згідно
специфікації № 1, № 21/05/04 від 21.05.2013 на
суму 106362,24 грн. згідно специфікації № 2
поставлено, а відповідачем в особі
Васильченко О.В., що діяв на підставі
довіреностей № 69 від 08.05.2013 р. та № 81 від
21.05.2013 р. отримано товар на загальну
суму 122082,72 грн.

Кінцевий строк оплати вартості товару
поставленого згідно видаткової
накладної № 8/05/01 від 08.05.2013 настав 08.05.2013
на суму 4716,62 грн. (30% вартості
поставленого товару) та 01.11.2013 на суму
11004,33 грн. (70% вартості поставленого
товару), та згідно видаткової накладної
№ 21/05/04 від 21.05.2013 - 21.05.2014 на суму 21272,45
грн. (20% вартості поставленого товару)
та 15.10.2013. на суму 85089,79 грн. (80% вартості
поставленого товару).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач взяті на себе зобов'язання за
договором виконав належним чином, в
свою чергу відповідач порушив умови
договору - за поставлений товар
розрахувався частково на суму 30 807,60
грн., що підтверджуються банківськими
виписками, що містяться в матеріалах
справи.

В своїй апеляційній скарзі відповідач
посилається на неналежне виконання
умов договору позивачем, а саме, в
порушення п. 5.6 договору позивачем не
було надано сертифікату якості на
поставлений товар та свідоцтва на
кожне найменування поставленого
товару.

Зазначене твердження відповідача
колегією суддів до уваги не береться з
огляду на наступне.

У відповідності до п. 2.4 договору
претензії щодо якості і кількості
товару повинні бути заявлені продавцю
(позивачу) не пізніше 14 днів з моменту
поставки товару покупцю (відповідачу).
Претензії відповідача розглядаються
позивачем і визнаються обґрунтованими
тільки за умови дотримання
відповідачем вимог п.п. 2.5 і 3.5 договору,
а також вимог інструкцій виробника,
нормативних документів по
транспортуванню, збереженню і порядку
складування товару, температурного
режиму складських приміщень для такого
виду товару. Виклик представника
позивача - обов'язковий. В такому
випадку представник позивача
зобов'язаний прибути за вимогою
відповідача протягом трьох робочих
днів. Якщо представник позивача не
прибуде у визначене місце у
встановлений строк акт про недоліки
якості та/або кількості складається
без участі представника позивача. В
іншому випадку позивач не несе
відповідальності перед позивачем за
збитки, понесені ним. Претензії щодо
якості пред'являються позивачу в
письмовій формі і повинні містити:
номер договору, номер транспортного
документа, найменування товару, за яким
пред'являються претензії, його
кількість та місцезнаходження,
підстава і суть претензії, конкретні
пропозиції щодо врегулювання
претензії. Зміст претензії повинен
бути підтверджений актом компетентної
контрольної (експертної) організації
(п.п. 2.5 договору).

Пунктом 2.2 договору встановлено,що
якість товару підтверджується
посвідченням якості, що надається
разом з товаром.

Відповідно до п.2.3 договору позивача
гарантує, що якість товару буде
повністю відповідати якісному
посвідченню або іншим документам,
передбаченим законодавством.

Як вже зазначалось раныше, згідно з п.3.4
договору право власності на товар
переходить до відповідача в момент
одержання ним товару, про що свідчить
підписання накладної на передачу
товару.

Пунктом 3.5 договору передбачено,що
прийом товару по кількості і якості
проводиться відповідачем у момент його
одержання від позивача. Відповідач
зобов'язаний перевірити комплектацію,
цілісність тари, пломб на ній (якщо вони
присутні), а також відсутність ознак
пошкодження і псування товару й у
випадку їхнього виявлення негайно, до
закінчення прийому, письмово заявити
позивачу. При відсутності такої заяви
товар вважається прийнятий
відповідачем.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач в повному обсязі поставив
товар відповідачу.

Факт ненадання позивачем відповідачу
сертифікату якості, свідоцтва про
державну реєстрацію на товар
матеріалами справи не підтверджується
, а також ані умовами договору, ані
приписами закону сплата за отриманий
товар не ставиться в залежність від
наявності у відповідача зазначених
документів. Достатньо, що їх має
позивач . Відсутність таких документів
у відповідача не свідчить про поставку
неякісного товару.

Відповідачем товар отриманий без
будь-яких зауважень, про що свідчить
підпис на відповідних накладних,
жодних претензій щодо якості
прставленого товару не надходило, так
як і не надходило жодних претензій щодо
ненадання відповідачу документів, які
б підтверджували якість на державну
реєстрацію товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
-належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи те, що факт наявності боргу
у відповідача за спірним договором
поставки товару у сумі 91 275,12 грн.
позивачем належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований,колегія
суддів приходить до висновку про
стягнення зазначеної суми з
відповідача.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
унормовано, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума, або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка,що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

У відповідності до п.п. 7.1-7.2 договору за
невиконання або неналежне виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань за
договором вони несуть
відповідальність згідно з чинним
цивільним законодавством України і цим
договором. Якщо протягом 5 календарних
днів після настання строку оплати
товару, оплата товару не буде проведено
відповідач сплачує позивачу штраф у
розмірі 10% від вартості неоплаченої
партії товару та пеню у розмірі 0,1% за
кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 р.
пеня, за визначенням частини третьої
статті 549 ЦК України, - це вид неустойки,
що забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки -
штрафу до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі,
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

Отже, правомірним є нарахування
позивачем пені та штрафу згідно умов
договору.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення пеня в розмірі подвійної
ставки НБУ в сумі 4316,70 грн. за період з
13.05.2013 по 25.02.2014 , включно, 12208,28 грн.
штрафу, 1384,89 грн. інфляційних втрат за
період з 13.05.2013 по 27.02.2014, включно, та 995,98
грн. три відсотка річних за той же
період.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши розрахунок позивача,
колегія суддів дійшла висновку про
наявність ряду помилок, які допущені
позивачем при нарахуванні пені, трьох
відсотків річних та інфляційних втрат,
а саме, не враховано вимоги ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, згідно
якої нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. А також вимоги частини 1
ст. 252, ст.253 Цивільного кодексу України,
яка визначає, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. Частини 5 ст. 254 даного кодексу
визначає, що якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день. Здійснивши
перерахунок сум заявлених до
стягнення, суд прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення пені та трьох відсотків
річних частково в сумі 4160,15 грн. та 973,14
грн., відповідно, інфляційних втрат в
сумі 1377,13 грн.

Позивачем в порушення п. 7.2 договору
здійснено нарахування штрафу на всю
суму поставленого товару, замість його
нарахування на суму неоплаченої партії
товару, як це передбачено умовами
договору, а тому колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення штрафу
підлягають частковому задоволенню в
сумі 9699,13 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в рішенні, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
Науково-виробниче об'єднання
"Чернігівеліткартопля" залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду
Чернігівської області від 20.05.2014 по
справі № 927/375/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 927/375/14 повернути
Господарському суду Чернігівської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко