ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2014 р.
Справа № 914/1740/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом:Приватного підприємства -
фірми «Грин» (м. Львів)до
відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Мегабудмакс»про:стягнення 15054 грн. 36
коп.

Суддя: Кітаєва С.
Б.

Представники:

Позивача:ОСОБА_1 - представник,
довіреність в матеріалів
справи;Відповідача:не з'явився

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК
України суд роз'яснив представнику
Позивача, який з'явився в судове
засідання.

Заяви про відвід судді не надходили.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу до суду не поступали.

Суть спору: господарським судом
Львівської області розглядається
справа за позовом Приватного
підприємства - фірми «Грин» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегабудмакс» про
стягнення 15054,36 грн.

Провадження у даній справі порушено
господарським судом Львівської
області ухвалою від 19.05.2014 року та
призначено розгляд справи на 11.06.2014
року. Вимоги до сторін висвітлені в
ухвалі суду.

10.06.2014 р. до суду за вх. № 25084/14 від
відповідача поступило клопотання про
відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 11.06.2014 р. розгляд
справи було відкладено на 04.07.2014 р.

У судове засідання 04.07.2014 року Позивач
явку повноважного представника
забезпечив, вимоги ухвал суду про
порушення провадження у справі від
19.05.2014 р. та про відкладення розгляду
справи від 11.06.2014 р. виконав, позов
підтримав та просив стягнути з
Відповідача 15054 (п'ятнадцять тисяч
п'ятдесят чотири) грн. 36 коп. з яких 6596
(шість тисяч п'ятсот дев'яносто шість)
грн. 67 коп. - основний борг, 5187 (п'ять
тисяч сто вісімдесят сім) грн. 44 коп. - 27 %
річних, 454 (чотириста п'ятдесят чотири)
грн. 97 коп. - інфляційні втрати, 2815 (дві
тисячі вісімсот п'ятнадцять) грн. 28 коп.
- пеня, а також просив стягнути з
Відповідача на користь Позивача 1200
(одна тисяча двісті) грн. 00 коп. за
послуги адвоката та 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. -
судового збору.

02.07.2014 р. до суду за вх. № 28514/14 від
представника позивача поступило
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів, серед яких, зокрема :
копія виписки з ЄДРЮОФОП від 06.06.2014 р. з
відомостями про позивача, довідка з
ЄДРЮОФОП № 18801175 від 06.06.2014 р. з
відомостями про відповідача, докази
скерування відповідачу 05.06.2014 року
акту звірки розрахунків, бухгалтерська
довідка про заборгованість ТзОВ
«Мегабудмакс» перед ПП фірми «Грин»
станом на 02.07.2014 р., розрахунок
нарахування пені по договору № 12 від
04.01.2011 р. укладеного між ПП фірмою
«Грин» та ТзОВ «Мегабудмакс» та
таблиця індексів інфляції за період з
2000 р. по червень 2014 р.

Відповідач вимоги суду не виконав,
відзив на позовну заяву не представив,
проти позову не заперечив, явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив, хоча і був
належно, відповідно до ст. 64 ГПК
України, повідомлений про місце, дату і
час розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(долучено до матеріалів справи).

Враховуючи те, що позивачем надано
достатньо матеріалів для розгляду
спору по суті, відповідач відзив на
позов не представив, проти позову у
встановленому чинним законодавством
України порядку не заперечив, не
забезпечив явку свого повноважного
представника в судове засідання, не
представив доказів сплати
заборгованості, не скористався наданим
йому правом на участь у судовому
процесі, із заявами (клопотаннями) до
суду не звертався,- суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи,
відповідно до ст. 75 ГПК України, за
відсутності представника відповідача
та відзиву на позов, за наявними у
справі матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 04 січня 2011 року, між Приватним
підприємтвом-фірмою «Грин» (Позивач,
продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мегабудмакс»
(Відповідач, покупець) був укладений
Договір поставки № 12 (далі - Договір),
оригінал Договору оглянуто в судовому
засіданні, а копію долучено до
матеріалів справи.

За даним Договором Продавець (Позивач)
зобов'язується передати у власність
товар, а Покупець (Відповідач) приймає
на себе зобов'язання прийняти товар та
своєчасно здійснити оплату. Предметом
договору купівлі-продажу є
металопрокат. Асортимент товару
визначається Покупцем при придбанні
кожної партії окремо. Отримання
представником Покупця товару за
накладною підтверджує факт вибору
асортименту товару. Додатково
асортимент товару, що підлягає продажу
за даним договором може погоджуватися
сторонами по специфікаціях або
замовленнях. Відпуск товарів може
здійснюватися окремими партіями.
Допускається підборка товару
представником Покупця, що
засвідчується накладною на відпуск. (п.
1.1, 1.2, 1.3 Договору)

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна і
кількість товару вказується у
накладних на відпуск. Вважається, що
ціну на товар Покупець погодив в момент
отримання товару посадовою особою
Покупця чи особою, що отримувала товар
за дорученням Покупця у Продавця в
розмірах вказаних у накладній на
відпуск товару.

Відповідно до умов Договору, накладної,
ПП фірмою «Грин» (Позивачем) передано, а
ТзОВ «Мегабудмакс» (Відповідачем)
отримано Товар, на загальну суму 19596,67
грн.

Факт передачі Товару (металопрокат) ПП
фірмою «Грин» (Позивачем) та його
отримання ТзОВ «Мегабудмакс»
(Відповідачем) підтверджується
накладною № 1264 від 03.06.2011 р. на суму 19596,67
грн. та довіреністю № 33 від 02.06.2011 р. на
Горинь Тараса Ігоровича.

За умовами Договору Відповідач
зобов'язаний був оплатити отриманий
без попередньої оплати товар протягом
5-ти днів з моменту передачі товару, що
визначено п. 4.2. Договору №12 від 04.01.2011 р.

Відповідач здійснив оплату за
поставлений металопрокат в сумі 13000,00
грн. двома платежами: за платіжними
дорученнями: № 48 від 16.06.2011 р. в сумі
10000,00 грн. та №197 від 12.07.2011р. в сумі 3000,00
грн., що підтверджується банківськими
виписками Позивача (копії долучено до
матеріалів спраи).

Таким чином заборгованість ТзОВ
«Мегабудмакс» (Відповідача) перед ПП
фірмою «Грин» (Позивачем) за
поставлений товар (металопрокат)
складає 6596,67 грн.

Враховуючи умови п.4.2 договору
відповідач, отримавши товар 3 червня 2011
року, повинен був виконати зобов'язання
по оплаті отриманого товару включно по
08 червня 2011 року.

Станом на день розгляду справи
відповідач доказів сплати
заборгованості за отриманий товар не
надав.

Згідно п. 8.3 Договору, якщо Покупець
порушив терміни оплати визначені в п.
4.2. даного Договору, при відпуску
товарів без попередньо оплати Покупець
зобов'язується:

сплатити Продавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на момент прострочення, від суми
вартості товару, за який прострочено
оплату за кожен день прострочення;

сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення;

сплатити 27% річних від простроченої
суми (нарахованими на борг за весь
період прострочення).

Відповідно до п. 8.4 Договору,
нарахування та сплата пені за
порушення термінів оплати
здійснюється Покупцем за весь період
прострочки до моменту сплати суми
боргу.

Відповідно до п. 8.3. Договору та до
положень ст. 625 Цивільного кодексу
України, позивачем нараховано 27 %
річних в сумі 5187,44 грн. за період з 16.06.2011
р. по 15.05.2014 р.

Згідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, у відповідності
до зазначених норм ЦК України,
Позивачем нараховано інфляційні
втрати за період з 01.01.2013 р. по 01.05.2014 р.
на суму 454,97 грн.

Крім цього, Позивач нарахував
Відповідачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України від суми боргу за кожен день
прострочення за період з 16.06.2011 р. по
15.05.2014 р., сума якої становить 2815,28 грн.

Позивач просить вимоги про стягнення
основного боргу, пені, 27% річних,
інфляційні втрати задоволити в повному
обсязі. Крім того, просить відшкодувати
за рахунок відповідача понесені судові
витрати: 1827,00 грн. судового збору та 1200,00
грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідач заявлені позивачем вимоги
не заперечив, не спростував належними
та допустимими доказами.

При прийнятті рішення суд виходив із
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини; створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
юридичні факти. (ст.11 ЦК України).

У відповідності до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію ( передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Абзац 1 ч. 1 ст.193 ГК України встановлює,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Згідно із ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.175 ГК України майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (
управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Договір № 12 від 04.01.2011 р. на підставі
якого заявлено позовні вимоги за своєю
правовою природою є договором поставки

За договором поставки, відповідно до
вимог п. 1 ст. 265 Господарського кодексу
України, одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п.п.1,2 ст.712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Позивач свої зобов'язання щодо
передачі товару за Договором поставки
№ 12 від 04.01.2011 р. виконав повністю,
поставив відповідачу по видатковій
накладній №1264 від 03 червня 2011 року
товар вартістю 19496,67 грн., однак
відповідач у строки, встановлені в п.4.2
договору, оплату за поставлений товар у
повному обсязі не здійснив, а лише
частково, перерахувавши позивачу 13000,00
грн.

Слід зазначити, що видаткова накладна
№1264 від 03 червня 2011 року містить
посилання на договір №12 як на підставу
поставки, а також на довіреність № 33
від 02 червня 2011 року згідно якого
уповноважена відповідачем особа
(Горинь Т.І.) отримав по зазначеній
накладній від позивача товар.

Відповідач дану обставину не
заперечив, доказів зворотнього суду не
надав.

Отже, відповідач своїх зобов'язань за
Договором не виконав, чим порушив
вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою
передбачено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, матеріали у
справі, суд вважає, що позивачем
доведено факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за Договором
поставки № 12 від 04.01.2011р.

Відповідач дану обставину не
заперечив, не спростував доводів
позовної заяви, не надав суду належних
та допустимих доказів про наявність
інших обставин ніж ті, що досліджені в
ході судового розгляду.

Відтак, вимога позивача про стягнення
6596,67 коп. основного боргу підлягає до
задоволення.

Позивачем також заявлено до стягнення
5187,44 грн. - 27 % річних, 454,97 грн. -
інфляційних втрат та 2815,28 грн. - пені.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 8.3 Договору, якщо Покупець
порушив терміни оплати визначені в п.
4.2. даного Договору, при відпуску
товарів без попередньо оплати Покупець
зобов'язується:

сплатити Продавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на момент прострочення, від суми
вартості товару, за який прострочено
оплату за кожен день прострочення;

сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення;

сплатити 27% річних від простроченої
суми (нарахованими на борг за весь
період прострочення).

Відповідно до п. 8.4 Договору,
нарахування та сплата пені за
порушення термінів оплати
здійснюється Покупцем за весь період
прострочки до моменту сплати суми
боргу.

Відповідно до ст.ст.610,611 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання. У разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки , встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно зі ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України, ст.230
ГК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.2-4 ст.267 ЦК України заява
про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідач не звертався до суду із
заявою про застосування строку
позовної давності до спірних
правовідносин.

Враховуючи вищенаведене та умови п.8.3,
8.4 Договору № 12 від 04 січня 2011 року
позивач вправі нараховувати пеню, у
зв'язку із невиконанням відповідачем
грошового зобов'язання, за період з 09
червня 2011 року до моменту сплати суми
боргу.

Як вбачається із розрахунку пені,
поданого позивачем, ним така
нарахована лише за період з 16.06.2011 року
по 15.05.2014 року (позовна заява подана на
розгляд до господарського суду 16.05.2014
року). Пеня розрахована від суми боргу
6596,67 грн.

Судом перевірено розрахунок пені,
проведений позивачем за період з 16.06.2011
р. по 15.05.2014 року.

Відповідно до Постанови НБУ від 09.08.2010
р. № 377, з 10.08.2010 року встановлено
облікову ставку на рівні 7.75 %;

Відповідно до Постанови НБУ від 21.03.2012
р. № 102, з 23.03.2.2012 року встановлено
облікову ставку на рівні 7.5 %;

Відповідно до Постанови НБУ від 06.06.2013
р. № 209, з 10.06.2013 року встановлено
облікову ставку на рівні 7.0 %;

Відповідно до Постанови НБУ від 09.08.2013р.
№ 315, з 13.08.2013 року встановлено облікову
ставку на рівні 6.5 %;

Відповідно до Постанови НБУ від 14.04.2014р.
№ 212, з 15.04.2014 року встановлено облікову
ставку на рівні 9.5 %.

Розрахунок суми пені за період
прострочення виконання зобов'язання,
визначений позивачем:

1.За період з 16.06.2011р по 22.03.2012 р. (за 279
днів прострочки), при обліковій ставці
НБУ 7.75%, від суми боргу 6596,67 грн. пеня
становить 780,95 грн.:

:за період з 16.06.2011р. по 31.12.2011 р (за 199
днів прострочки), при обліковій ставці
НБУ 7.75%, від суми боргу 6596,67 грн.,
враховуючи 365 днів у році, пеня
становить 557,46 грн.;

:за період з 01.01.2012 р. по 22.03.2012 р. (за 80
днів прострочки) , при обліковій ставці
НБУ 7.75%, від суми боргу 6596,67 грн.,
враховуючи 366 днів у році, пеня
становить 223,49 грн.

2.За період з 23.03.2012р по 09.06.2013 р. (за 444 дні
прострочки) (при обліковій ставці НБУ
7.5%, від суми боргу 6596,67 грн., пеня
становить 1201,56 грн.:

:за період з 23.03.2012 по 31.12.2012 р. (за 284 дні
прострочки), враховуючи 366 днів у році,
при обліковій ставці 7.5% , від суми боргу
6596,67 грн. пеня становить 767,81 грн.;

:за період з 01.01.2013р. по 09.06.2013 р. ( за 160
днів прострочки), враховуючи 365 днів у
році, при обліковій ставці 7.5% , від суми
боргу 6596,67 грн. пеня становить 433,75 грн.

3. За період з 10.06.2013р по 12.08.2013 р. (за 64 дні
прострочки), при обліковій ставці НБУ
7.0%, від суми боргу 6596,67 грн. пеня
становить 161,94 грн.:

4. За період з 13.08.2013р по 14.05.2014 р. (за 265
днів прострочки), при обліковій ставці
НБУ 6.5.%, від суми боргу 6596,67 грн.
становить 622,62 грн.

5. За один день (15.05.2014р.), при обліковій
ставці НБУ 9.5 %, від суми боргу 6596,67 грн.
пеня становить 3,43 грн.

В сукупності за період з 16.06.2011 р. по
15.05.2014 року пеня складає 2770,50 грн.
(780,95+1201,56+161,94+622,62+3,43) проти помилково
розрахованої позивачем суми 2815,82 грн.

Відповідно, вимога позивача про
стягнення пені підлягає до задоволення
частково, в сумі 2770,50 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

У пункті 8.3 Договору №12 від 04 січня 2011
року сторонами встановлено інший
розмір процентів, ніж передбачено у ч.2
ст.625 ЦК України, а саме - 27% річних.

Відповідно до п. 8.3. Договору та до
положень ст. 625 Цивільного кодексу
України, позивачем здійснено
нарахування 27 % річних від суми боргу
6596,67 грн., за період з 16.06.2011 р. по 15.05.2014
р., в сумі 5187,44 грн.

Судом перевірено правильність
нарахування 27% річних та встановлено,
що у розрахунку позивача допущена
арифметична помилка, оскільки
кількість днів прострочки виконання
грошового зобов'язання у періоді, за
який позивачем нараховано 27% річних,
складає не 1063, а 1053 дні.

Відповідно, 27% річних від простроченої
суми (6596,67 грн.), за 1053 дні прострочки
складає 5138,35 грн., проти 5187,44 грн.
нарахованих позивачем.

Вимога позивача про стягнення 27% річних
підлягає частковому задоволенню, в
сумі 5138,35 грн.

Як зазначено у п.4 (п.п.4.1) Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17 грудня 2013 року №14 «Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» ,-
сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і
є способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові.

У п.3 зазначеної Постанови вказано, що
інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, не є
штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення їх сплати.

У застосуванні індексації можуть
враховуватись рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.1997 №62-97р.

За період з 01.01.2013р по 01.05.2014р. позивач
нарахував відповідачу 421,99 грн.
інфляційних втрат.

Судом перевірено розрахунок
інфляційних втрат та встановлено, що
вимога позивача про стягнення 454,97 грн.
інфляційних втрат є правильною та
підлягає задоволенню.

Із врахуванням вищенаведеного, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, а саме : 6596,67 грн. основного
боргу, 2770,50 грн. пені, 5138,35 грн. - 27%
річних, 454,97 грн. інфляційних втрат, що в
сукупності складає 14960,49 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», установлено
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі з 1 січня - 1218 грн.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2
частини 2 статті 4 Закону України «Про
судовий збір», ставка судового збору за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
становить 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

За подання на розгляд до
господарського суду Львівської
області позовної заяви про стягнення з
відповідача 15054,36 грн. заборгованості
позивач сплатив в доход держбюджету
України 1827,00 грн. судового збору ( не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати).

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
з покладається у спорах, що виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав,- на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Пропорційно до задоволених вимог на
відповідача покладається судовий збір
в розмірі 1815,61 грн.

Окрім судового збору, позивач просить
суд віднести до судових витрат також
витрати на послуги адвоката за надання
правової допомоги на суму 1200 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України,
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
«Про адвокатуру».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
від 05.07.2012 р. N 5076-VI, адвокат - це фізична
особа, яка здійснює адвокатську
діяльність на підставах та в порядку,
що передбачені цим Законом;
адвокатська діяльність - незалежна
професійна діяльність адвоката щодо
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
клієнту.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» від 05.07.2012 р. N 5076-VI,
адвокатська діяльність здійснюється
на підставі договору про надання
правової допомоги. Документами, що
посвідчують повноваження адвоката на
надання правової допомоги, можуть бути:
договір про надання правової допомоги;
довіреність; ордер; доручення органу
(установи), уповноваженого законом на
надання безоплатної правової допомоги.

До матеріалів справи долучено копію
договору про правове обслуговування
від 01.04.2014 р. № 05/14, укладений між
позивачем ПП фірмою «Грин» та
адвокатським об'єднанням «Правовий
центр «Професіонал» в особі голови
об»єднання ОСОБА_1.

Згідно умов вказаного договору,
виконавець (АО «Правовий центр
«Професіонал») приймає на себе
зобов'язання надати наступні правові
послуги: підготовка, подача до суду
позову про стягнення заборгованості з
ТзОВ «Мегабудмакс», забезпечити участь
адвоката в судовому процесі зі сторони
Замовника (ПП фірми «Грин»).

Пунктом 3.1. договору про правове
обслуговування від 01.04.2014 р. № 05/14
передбачено, що за надання правових
послуг встановлюється оплата в розмірі
1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.

Витрати позивачів, відповідачів та
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною 5 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст.49 ГПК суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відшкодування таких витрат
здійснюється за наявності
документального підтвердження їх
сплати, наприклад угоди про надання
послуг щодо ведення справи у суді
та/або належно оформленої довіреності,
виданої стороною представникові для
захисту її інтересів у суді, платіжного
доручення або іншого документа, який
підтверджує сплату відповідних послуг,
а також копії свідоцтва адвоката, який
представляв інтереси відповідної
сторони, або оригінала ордеру адвоката,
виданого відповідним адвокатським
об'єднанням, з доданням до нього витягу
з договору, в якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій.

За змістом приписів частини 3 статті 48
та частини 5 статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
можливе покладення на сторони у справі
як судових витрат тільки тих сум, які
були сплачені стороною за отримання
послуг саме адвоката (у розумінні
пункту 1 статті 1 та частини першої
статті 6 Закону України «Про адвокатуру
та адвокатську діяльність»).

До матеріалів справи долучено
довіреність на адвоката ОСОБА_1 № 18/04
від 14.05.2014 р. на представлення інтересів
ПП фірми «Грин». ОСОБА_1, адвокат, про що
видано свідоцтво на право заняття
адвокатською діяльністю № 258 згідно
рішення атестаційної комісії
Львівської
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури від 10.03.1994р.

Позивачем оплачено АО «Правовий центр
«Професіонал» 1200 грн. 00 коп. за надану
правову допомогу згідно договору про
правове обслуговування від 01.04.2014 р. №
05/14, що підтверджується платіжним
дорученням № 4860 від 14.05.2014 р. (оригінал
долучено до матеріалів справи).

Отже суд вважає, що витрати, пов'язані з
наданням правової допомоги на суму 1200
грн. 00 коп., підлягають до задоволення,
оскільки представником позивача
представлено належні докази надання
таких послуг та оплати їх позивачем.

Однак, враховуючи часткове задоволення
позову, відповідно до ст. 49 ГПК України,
витрати на оплату послуг адвоката
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог і підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача в
сумі 1192,52 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4-3, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75,
82, 84, 85 господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегабудмакс» (вул. Козельницька, 4, м.
Львів, 79026; ідентифікаційний код 36416836)
на користь Приватного підприємства -
фірми «Грин» (вул. Навроцького, буд., 4, м.
Львів, 79034; ідентифікаційний код 20838679)
14960,49 грн. заборгованості, а саме: 6596,67
грн. основного боргу, 2770,50 грн. пені, 5138,35
грн. - 27% річних, 454,97 грн. інфляційних
втрат, а також: 1815,61 грн. судового збору
та 1192,52 грн. витрат на оплату послуг
адвоката.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні 04.07.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повний текст рішення
виготовлено та підписано 09.07.14р.

Суддя
Кітаєва С.Б.