ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.07.14 № 910/14621/14. Суддя Пукшин Л.Г.,
розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного
товариства "Банк Національний кредит"

до Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк"

про грошові вимоги до боржника

ВСТАНОВИВ:

16.07.2014 року до господарського суду м.
Києва надійшла заява Публічного
акціонерного товариства "Банк
національний кредит» про грошові
вимоги до боржника - Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк", відповідно до якої
заявник просить визнати його вимоги до
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в сумі 27998,35 грн.,
вимоги в сумі 27998,35 грн внести до
реєстру вимог конкурсних кредиторів.

Перевіривши подану заяву на
відповідність вимогам статті 54 ГПК
України, суд прийшов до висновку, що
вона не відповідає вимогам вказаної
статті та підлягає поверненню без
розгляду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ГПК України - не
вказано обставин, на яких грунтується
позовна вимога, не подано доказів, що
підтверджують викладені в заяві
обставини, обґрунтований розрахунок
стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України
позовна заява повинна містити виклад
обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги; зазначення доказів, що
підтверджують позов; обґрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються.

Матеріали поданої позовної заяви не
містять викладу обставин, що стали
підставою для звернення до суду з
відповідної заявою та доказів, що
підтверджують такі обставини.

Так, позивач звернувся з заявою
про визнання його кредитором та
включення його вимог до реєстру вимог
конкурсних кредиторів Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк".

Підставою для подання позову є
перебування на розрахункових рахунках
позивача, відкритих в ПАТ
"Брокбізнесбанк", грошових коштів
(нарахованих процентів) у сумі 27998,35 грн.
Позивач, в обґрунтування своєї заяви
посилається на норми ст. 58, 77 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність", ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Суд зазначає, що відповідно до
постанови Правління Національного
банку України від 10.06.2014 № 339 "Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію публічного акціонерного
товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб прийнято рішення від
11.06.2014 № 45 про початок здійснення
процедури ліквідації АТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК" та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" -
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Куреного
Олександра Вікторовича на період з
11.06.2014 року до 10.06.2015 року включно, про що
здійснено публікацію в газеті "Голос
України" № 113 (5863) від 14.06.2014 року.

У вказаній публікації в газеті "Голос
України" № 113 (5863) від 14.06.2014 року
зазначено, що вимоги кредиторів
приймаються протягом 30 днів з дня
опублікування в газетах «Голос
України» та «Урядовий кур'єр»
оголошення про відкликання
банківської ліцензії, ліквідацію банку
та призначення уповноваженої особи
Фонду на ліквідацію банку за адресою: м.
Київ, просп. Перемоги, 41, 03057.

Разом з тим, позивач в обґрунтування
своїх вимог не зазначає щодо
дотримання ним встановленої вказаним
законом спеціальної процедури про
визнання його кредитором у процедурі
ліквідації банку та є обов'язковою для
вирішення питання про визнання особи
кредитором банку, не надав доказів
звернення з відповідними вимогами
протягом 30 днів з дня опублікування в
газетах «Голос України» та «Урядовий
кур'єр» оголошення про відкликання
банківської ліцензії, ліквідацію банку
та призначення уповноваженої особи
Фонду на ліквідацію банку за адресою,
зазначеною у повідомленні та відмови
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію у визнанні його кредитором.

Відповідно до норм ч.1 ст. 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство. Відлік строку на
заявлення грошових вимог кредиторів до
боржника починається з дня офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство.
Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає.

Суд зазначає, що заявником не було
надано доказів про порушення
провадження у справі про банкрутство
ПАТ «Брокбізнесбанк», тому посилання
заявником на норми ст. 23 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" є
помилковим.

Отже, заявником не вказано
обставин, на яких ґрунтується
позовна вимога та не додано
відповідних доказів на таке
обґрунтування.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України - не
подано доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються матеріали,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Згідно з статтею 8
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 16.01.2014 р. № 719-VII
станом на 01.01.2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1218 грн.

Ставки судового збору з позовної заяви
майнового характеру становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати (1
827, 00 грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (73 080, 00
грн.).

Відповідно до ст. 55 ГПК України, ціна
позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошей -
стягуваною сумою або сумою,
оспорюваною за виконавчим чи іншим
документом, за яким стягнення
провадиться у безспірному
(безакцептному) порядку;

2) у позовах про витребування майна -
вартістю майна, що витребується;

3) у позовах, які складаються з кількох
самостійних вимог, - загальною сумою
усіх вимог;

4) у позовах про стягнення іноземної
валюти - в іноземній валюті та у
карбованцях відповідно до офіційного
курсу, встановленого Національним
банком України на день подання позову.

В ціну позову включаються також
вказані в позовній заяві суми
неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не
вказані, - суми їх, визначені суддею.
Ціну позову вказує позивач. У випадках
неправильного зазначення ціни позову
вона визначається суддею.

У поданій заяві ПАТ "Банк
Національний кредит" ціну позову
позивачем взагалі не вказано, а отже
суд самостійно визначає ціну позову.

Одночасно, в п.2.2 Постанови №7 від
21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" зазначено, що позовні заяви
про стягнення грошей чи витребування
майна мають майновий характер, і розмір
ставок судового збору за їх подання
визначається за приписом підпункту 1
пункту 2 частини другої статті 4 Закону
України "Про судовий збір".

Що ж до позовних заяв немайнового
характеру, то до них відносяться
вимоги, які не підлягають вартісній
оцінці. Подання до господарського суду
таких заяв оплачується судовим збором
згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини
другої статті 4 вищевказаного Закону.

Дослідивши обставини, викладені в
позові, судом встановлено, що предметом
позовних вимог, заявлених ПАТ "Банк
Національний кредит" є визнання
позивача кредитором та включення таких
кредиторських вимог до реєстру
кредиторів на суму: 27998,35 грн.

Тобто, фактично позивачем подано позов
на захист його майнового інтересу, який
підлягає вартісній оцінці.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що заявлені позовні вимоги
направлені на захист майнового
інтересу позивача, підлягають
вартісній оцінці (по відношенню до сум
грошових коштів, на які позивач
просить визнати його кредитором та
включити до реєстру вимог кредиторів)
та є майновими вимогами, тому судовий
збір відповідно до ст.4 Закону України
"Про судовий збір" за подання даного
позову має справлятись у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та
відповідно до встановлених законом
граничних розмірів.

Проте, як встановлено судом, позивачем
до матеріалів позову надано платіжне
доручення № 1715-8-1 від 09.07.2014 року про
сплату судового збору в сумі 1218,00 грн.,
тобто як за одну немайнову вимогу.
Будь-яких інших доказів на
підтвердження сплати судового збору у
встановленому законом розмірі
позивачем не надано.

За таких обставин, позовна заява не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню для усунення
допущеного порушення, після чого
заявник не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

Виходячи з вищенаведеного та
керуючись п.п. 3, 4, ч. 1 ст. 63 ГПК України,
суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного
товариства "Банк національний кредит»
вих. № 04-11/2671 від 11.07.2014 року і додані до
неї документи повернути заявнику без
розгляду.

Суддя

Л.Г.Пукшин