ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

07.07.2014
Справа № 907/455/14

За позовом ПАТ „Страхова компанія
„Країна" м.Київ

До відповідача ФОП ОСОБА_1 м.Хуст

Про стягнення 6534,62 грн.

Суддя О. С. Йосипчук

За участю представників сторін:

від позивача - представник не
з'явився

від відповідача - ОСОБА_2 - представник
за дорученням

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство „Страхова компанія "Країна"
м.Київ звернулося до господарського
суду з позовною заявою, в якій просить
суд стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м.Хуст суму 6534,62 грн.

Означені позовні вимоги мотивовано
наявністю у позивача права регресної
вимоги до відповідача у зв'язку із
виплатою ним страхового відшкодування
за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів першого типу
№АА/2917575 від 16.06.2011р. Виплату здійснено
на підставі заяви потерпілої особи про
страхове відшкодування страхового
випадку (дорожньо-транспортна пригода),
що мав місце 12.10.2011р. Позивач стверджує,
Постановою Святошинського районного
суду м.Києва від 26.10.2011р. по справі
№3-8566/2011 відповідача було визнано
винним у скоєнні ДТП, що спричинило
пошкодження транспортного засобу та у
порушенні п.13.1. Правил дорожнього руху
України і ст.124 КУпАП.

На підставі того, до платіжним
дорученням №273 від 29.12.2011р. позивачем
було здійснено виплату страхового
відшкодування потерпілому у сумі
заявленого позову та через
неповідомлення про настання
страхового випадку, він (позивач)
претендує на відшкодування цих витрат
відповідачем в порядку регресу,
відповідно до ст.ст.22, 1166, 1191, 1172 ЦК
України та ст.ст.33,38 Закону України
„Про обов'язкове страхування
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Представник позивача у засідання суду
не з'явився.

Відповідач проти позову заперечив з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву. Зокрема стверджує про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог, в силу
приписів п.33.1.2. п.33.1. ст.33 та ст.38 Закону
України „Про обов'язкове страхування
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", в редакції
Закону від 17.02.2011р.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, Суд встановив:

Факт перебування сторін спору у
правових відносинах страхування, де
позивач - страховик, а відповідач -
страхувальник, підтверджується
матеріалами справи, зокрема
Договір-полісом №АА/2 від 25.06.2011р.
з терміном дії до 24.06.2012р. включно.
Означеним страховим полісом
відповідач застрахував власну
цивільну відповідальність перед
третіми особами у випадках, пов'язаних
із експлуатацією транспортного засобу.

Факт настання страхового випадку за
участі транспортного засобу
відповідача підтверджується Довідкою
про страхове відшкодування №3249 від
13.10.2011р., Довідкою інспектора ДПС ВДАІ
Святошинського РУ від 12.10.2011р., Довідкою
ВДАІ Святошинського РУ №8892914 від
12.10.2011р. При цьому, вина відповідача у
скоєнні ДТП підтверджується
Постановою Святошинського районного
суду м.Києва від 26.10.2011р. по справі
№3-8566/2011.

Факт виплати позивачем страхового
відшкодування у визначеній Звітом №762
„про незалежну оцінку з визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу" від 28.10.2011р. сумі (6534,62 грн.),
підтверджується Актом огляду
транспортного засобу від 21.10.2011р.,
страховим Актом №20-114/21497/3.2.29 та
платіжним дорученням №273 від 29.11.2011р. на
суму 6580,36грн. Згідно із страховим Актом
№20-114/21497/3.2.29 виплата страхового
відшкодування відбулася на підставі
заяви про страхове відшкодування №3249
поданій потерпілою особою (ОСОБА_3)
13.10.2011р.

У відповідності до ст.1191 ЦК України,
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Разом з тим, слід зауважити, що окрім
ст.1191 Цивільного кодексу України, яку
застосовує позивач, питання регресних
вимог страхових компаній
регламентуються спеціальними нормами;
ст.993 ЦК України та Законами України
„Про страхування" і „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів". Подібної
практики притримується і ВСС України
(Лист від 01.02.2012р. (Узагальнення судової
практики).

Так, правилами ст.27 Закону України „Про
страхування" та ст.993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, переходить право
вимоги, яке особа, що отримала
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Спеціальним Законом України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема ст.38 (в редакції, що
діяла у період настання страхової
події - 12.10.2011р.), регламентовано умови
переходу до страховика прав потерпілої
особи, що отримала відшкодування.
Згідно з цією нормою, позов страховика
(позивач у спірній ситуації) із
регресною вимогою до страхувальника
(відповідач у справі) може бути подано
тільки у випадках, виключний перелік
яких викладено у ст.38 коментованого
Закону та із урахуванням правила п.33.1.2.
п.33.1. ст.33 цього ж Закону, до якої
відсилає п.п.Г' п.33.1.1.ст.38 Закону.

Як видно із матеріалів справи,
юридичним фактом, що вказує на
правомірність регрес них вимог у
даному спорі, позивач наводить той
факт, що відповідач не повідомив
страхову компанію про настання
страхового випадку.

Підстав та доказів наявності інших,
передбачених ст.38 Законом України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", підстав для переходу до
страхової компанії (позивача) прав
особи, якій виплачено страхове
відшкодування (регрес) матеріали
справи не містять.

За таких обставин, зважаючи на правила
п.п.33.1.2. п.33.1 ст.33 та п.Г' ст.38 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" в редакції, що діяла у період
настання спірної ситуації (12.10.2011р.), не
передбачали такої правової підстави
виникнення у страховика права
регресної вимоги, як неповідомлення
страховика про настання страхового
випадку страхувальником, стаття 38
спеціального Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", який у правовідносинах
страхування, домінує над загальними
приписами деліктних відносин, не може
бути застосовано у спірній ситуації.

Отже, із урахування вище приведено, суд
доходить висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 43 32, 33, 34, 43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та
підписано 10.07.2014 року.

Суддя
Йосипчук О. С.