м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/13190/14 16.07.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Альфа-Метал-Компані»

До Акціонерного товариства
відкритого типу «Жуляни»

Про стягнення 25 130,30 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Гейвах І.С. - по дов.
№ б/н від 02.12.2013

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альфа-Метал-Компані» про стягнення з
Акціонерного товариства відкритого
типу «Жуляни» 25 130,30 грн.
заборгованості, з яких: 21 000,00 грн.
основного боргу, 4 130,30 грн. - 3% річних за
неналежне виконання взятих на себе
останнім зобов'язань по сплаті
поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.07.2014 порушено провадження у
справі № 910/13190/14 та призначено справу
до розгляду на 16.07.2014.

Позивач в судовому засіданні 16.07.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 16.07.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 04.07.2014 не
виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
оскільки

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвалу
суду від 04.07.2014 було надіслано
відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме: м. Київ, вул.
Якутська, 9, яка згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
15.07.2014 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Суд приходить до висновку, що наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для вирішення справи по суті
без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 16.07.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

20.03.2012 Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Альфа-Метал-Компані» поставило
Акціонерному товариству відкритого
типу «Жуляни» згідно видаткової
накладної № 992 від 20.03.2012 товар на
загальну суму 87 829,50 грн.

Відповідно до наявних банківських
виписок Акціонерне товариство
відкритого типу «Жуляни» здійснило
перерахування коштів в загальному
розмірі 66 829,50 грн. за поставлений товар
наступними платіжними дорученнями:

№ 4025 від 08.10.2012 на суму 1 763,00 грн.,

№ 4096 від 10.10.2012 на суму 5 000,00 грн.,

№ 4235 від 18.10.2012 на суму 5 000,00 грн.,

№ 4271 від 22.10.2012 на суму 5 000,00 грн.,

№ 4487 від 07.11.2012 на суму 5 000,00 грн.,

№ 4771 від 30.11.2012 на суму 10 000,00 грн.,

№ 2783 від 22.10.2013 на суму 3 000,00 грн.,

№ 2801 від 23.10.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 2817 від 24.10.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 2837 від 25.10.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 2842 від 28.10.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 2865 від 30.10.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 2916 від 04.11.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 2953 від 06.11.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 2975 від 07.11.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 3040 від 11.11.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 3098 від 14.11.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 3157 від 18.11.2013 на суму 2 000,00 грн.,

№ 3185 від 20.11.2013 на суму 2 066,65 грн.,

№ 4174 від 09.04.2014 на суму 2 000,00 грн.,

№ 4237 від 16.04.2014 на суму 2 000,00 грн.,

№ 4473 від 16.05.2014 на суму 2 000,00 грн.,

№ 4798 від 20.06.2014 на суму 2 000,00 грн.

Спір виник в зв'язку з тим, що
відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань оплату отриманого товару в
повному обсязі не здійснив, в зв'язку з
чим виникла заборгованість в розмірі 21
000,00 грн. та за несвоєчасне виконання
зобов'язань нараховані 3% річних в сумі 4
130,30 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського
кодексу України господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною (ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу
України договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 Цивільного
кодексу України пропозицію укласти
договір (оферту) може зробити кожна із
сторін майбутнього договору.
Пропозиція укласти договір має містити
істотні умови договору і виражати
намір особи, яка її зробила, вважати
себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно з ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу
України, якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір ця дія є прийняттям пропозиції,
якщо інше не вказане в пропозиції
укласти договір або не встановлено
законом.

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі - продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Здійснення позивачем 20.03.2012 поставки
товару відповідачу та часткова оплата
відповідачем свідчать про прийняття
пропозиції щодо придбання товару на
загальну суму 87 829,50 грн.

Таким чином, вищенаведеними
обставинами підтверджується, що між
сторонами було укладено у спрощений
спосіб договір купівлі-продажу товару
на загальну суму 87 829,50 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що
відповідач не виконав зобов'язання по
сплаті отриманого товару у повному
обсязі, в результаті чого виникла
заборгованість, яка згідно
обґрунтованого розрахунку позивача, що
не ос порений відповідачем, становить 21
00,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 21 000,00 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач, в порушення умов
договору, у визначені строки оплату за
продукцію не провів, а отже є таким, що
прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по сплаті
поставленого товару, позивач на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України просить суд стягнути з
відповідача 4 130,30 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 4 130,30 грн. - 3%
річних (за обґрунтованими
розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Альфа-Метал-Компані» є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню
повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства
відкритого типу «Жуляни» (03680, м. Київ,
вул. Якутська, 9, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Альфа-Метал-Компані» (91055, м. Луганськ,
вул. Інтернаціональна, 17 ) 21 000 (двадцять одну тисячу) грн. 00
коп. основного боргу, 4 130 (чотири тисячі
сто тридцять) грн. 30 коп. - 3% річних, 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 17.07.2014.

СуддяВ.В.Сівакова