ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.07.2014 Справа № 920/842/14

За позовом: Відкритого акціонерного
товариства «Охтирсільмаш» в особі
арбітражного керуючого Чупруна Євгена
Вікторовича

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інженерно -
технічний центр «Сумитехно», м.Суми

про стягнення 86199 грн. 96 коп.

СУДДЯ СОП'ЯНЕНКО О.Ю.

при секретарі с/з Буренко Я.В.

Представники сторін:

Від позивача: Авраменко О.В.,
довіреність від 01.06.2014 року;

Від відповідача: Троіцький М.М.,
довіреність від 28.05.2014 року;

Суть спору: позивач, згідно вимог
позовної заяви, просить суд стягнути з
відповідача 86199 грн. 96 коп.
заборгованості за виконані позивачем
роботи, за результатами виконання яких
були складені акти приймання - передачі
виконаних робіт № СМ-0000030 від 07.07.2011
року, № СМ-0000037 від 11.08.2011 року, № СМ-0000038
від 12.09.2011 року, № СМ-0000050 від 18.10.2011 року,
№ СМ-0000055 від 08.11.2011 року, а також
стягнути з відповідача витрати по
сплаті судового збору.

Відповідач в відзиві на позовну заяву
проти позову заперечує і просить суд
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог, оскільки позивачем не
надано доказів щодо виготовлення
продукції, відпуску її ТОВ «ІТЦ
«Сумитехно», не надано накладних на
передачу матеріальних цінностей,
довіреностей на осіб, які їх отримали, а
також не було укладено договору на
виготовлення обладнання.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлений позов і
просив суд його задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
сторін, дослідивши та оцінивши надані
докази, суд встановив:

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України право
на звернення до господарського суду
мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з приписами ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Обов'язок доказування відповідно до
приписів ст. 33 ГПК України
розподіляється між сторонами виходячи
з того, хто посилається на певні
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом.

Як свідчать матеріали справи,
постановою господарського суду
Сумської області по справі № 6/108-09 від
24.01.2012 року визнано банкрутом ВАТ
«Охтирсільмаш» та відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Чупруна Євгена Вікторовича.

Як зазначає позивач у ході проведення
інвентаризації банкрута було виявлено,
що за ТОВ «ІТЦ «Сумитехно»
обліковується заборгованість перед
ВАТ «Охтирсільмаш» у сумі 86199 грн. 96 коп.
за виконані позивачем роботи. На
підтвердження заявлених позовних
вимог позивачем надані акти здачі -
прийняття виконаних робіт: № СМ-0000030
від 07.07.2011р. з виготовлення гвинтових
конвеєрів, загальна вартість 6000 грн. 00
коп.; № СМ-0000037 від 11.08.2011р. з
виготовлення теплообмінника, на суму
16000 грн. 00 коп.; № СМ-0000038 від 12.09.2011р. з
виготовлення ресіверів, загальна
вартість 6000 грн. 00 коп.; № СМ-0000050 від
18.10.2011р. з виготовлення зернометачів,
загальна вартість 6000 грн. 00 коп.; №
СМ-0000055 від 08.11.2011р. з виготовлення
пучків, загальна вартість 132000 грн. 00
коп. На час звернення до суду з позовом
заборгованість відповідача становить
86199 грн. 96 коп.

Зобов'язанням відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.
509 ЦК України є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на коритись другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботи, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Частина 3 ст. 509 ЦК України встановлює,
що зобов'язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Надані позивачем на підтвердження
позовних вимог Акти здачі - прийняття
робіт не можуть бути прийняті в якості
належного та допустимого доказу.
Зокрема, в актах здачі-прийняття робіт
відсутні посилання як на договір так і
на первинні бухгалтерські документі.
Складання актів без використання
первинних документів є безпідставним,
так як акт здачі - прийняття робіт не є
первинним документом, а тільки може
відображати стан взаєморозрахунків
сторін на підставі первинних
документів оскільки згідно ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарської операції є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарської
операції є первинні документи, які
фіксують факт здійснення
господарської операції.

Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88 забороняється приймати
до виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.

Відповідно до пункту 2.4. Положення
первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документу
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документу.

Суду не надані первинні бухгалтерські
документи, які могли свідчить про
вчинення господарської операції.
Позивач не надав доказів виготовлення
продукції, яка зазначена в актах,
відпуску її відповідачу, відсутні
видаткові накладні на передачу
товарно-матеріальних цінностей,
довіреності на осіб, які їх отримали,
договори на виготовлення обладнання
сторонами не укладались.

Дослідивши та оцінивши надані
сторонами пояснення та наявні в справі
докази, суд приходить до висновку, що
позивач не надав суду належних в
розумінні приписів ст. 34 ГПК України
доказів, які свідчили б про наявність
господарської операції і
підтверджували наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги
позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі покладаються на
позивача.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову - відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 09.07.2014
року.

Суддя О.Ю. Соп"яненко