ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Справа № 921/329/14-г/17

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді Малетича
М.М.,

суддів: Круглікова
К.С.,

Мамонтової
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Ліквідатора Товариства з обмеженою
відповідальністю "Женева"
Гороховського А.В. на постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 року у
справі № 921/329/14-г/17 господарського суду
Тернопільської області за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Женева" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Даарія Плюс" про
витребування нерухомого майна з чужого
незаконного володіння,

за участю представників:

Позивача: Кедес О.О., дов. б/н від 02.06.2014
року,

Відповідача: не з'явився.

В с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Женева" (далі - ТОВ
"Женева", Позивач) звернулось до
господарського суду Тернопільської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Даарія
Плюс" (далі - ТОВ "Даарія Плюс",
Відповідач) про витребування з
незаконного володіння нерухомого
майна - приміщення подарункового
магазину, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту:
21303784.

Водночас, ТОВ "Женева" подало до
господарського суду заяву про вжиття
заходів до забезпечення позову шляхом
накладення арешту на нерухоме майно -
приміщення подарункового магазину, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 124,0 м. кв., який
перебуває у володінні ТОВ "Даарія Плюс".

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 10.04.2014 року
заяву ТОВ "Женева" про вжиття заходів до
забезпечення позову задоволено, а саме:
накладено арешт на майно - приміщення
подарункового магазину, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
124,0 м.кв (реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна: 21303784).

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 року
ухвалу господарського суду
Тернопільської області від 10.04.2014 року
скасовано, а в задоволенні заяви про
забезпечення позову, відмовлено.

У поданій касаційній скарзі,
ліквідатор ТОВ "Женева" Гороховський
А.В., посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
і, зокрема, ст. 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - ЗУ "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом"), ст. 3 Закону
України "Про іпотеку" (далі - ЗУ "Про
іпотеку"), ст.ст. 66, 67 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), просить скасувати
постанову апеляційного господарського
суду у даній справі та залишити в силі
ухвалу місцевого господарського суду
про вжиття заходів до забезпечення
позову.

Представник ТОВ "Даарія Плюс", у своєму
письмовому відзиві на касаційну
скаргу, посилаючись на безпідставність
доводів та вимог ліквідатора ТОВ
"Женева", просить відхилити його
касаційну скаргу та залишити без змін
постанову суду апеляційної інстанції
від 26.05.2014 року у даній справі.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

За змістом вказаної статті Закону,
заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом, як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів особи та гарантія реального
виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна навести
доводи адекватності засобу
забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту.

В даному випадку, як встановлено судами
попередніх інстанцій, та вбачається з
матеріалів справи, рішенням
господарського суду міста Києва від
24.09.2012 року у справі № 5011-33/12157-2012 було
звернуто стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором № 3373 від 29.04.2008
року, укладеним між ЗАТ "ПроКредит Банк"
та ТОВ "Женева", в рахунок часткового
погашення заборгованості за рамковою
угодою № 3373 від 29.04.2008 року та договором
про надання траншу № 1.37916/3373 від 29.04.2008
року, що перебуває в іпотеці ПАТ
"ПроКредит Банк", а саме: приміщення
подарункового магазину, загальною
площею 124,0 кв. м., реєстраційний номер
21303784, номер запису 2310 у книзі 19, що
знаходиться за адресою: Тернопільська
обл., АДРЕСА_1, яке належить на праві
власності ТОВ "Женева" на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 05.12.2007 року, серії
САВ № 063477, виданого виконавчим
комітетом Тернопільської міської ради
згідно рішення цього ж органу № 1702 від
07.11.2007 року, на загальну суму
заборгованості в розмірі 1189492,53 грн., та
встановлено спосіб реалізації
вказаного предмету іпотеки, шляхом
його продажу на прилюдних торгах в
межах процедури виконавчого
провадження, за початковою ціною,
визначеною в межах виконавчого
провадження, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

На підставі вказаного судового
рішення, ПАТ "ПроКредит Банк" було
передано у володіння і з метою
збереження, на період до його
реалізації, нерухоме майно - приміщення
подарункового магазину, загальною
площею 124,0 кв. м., реєстраційний номер
21303784, що знаходиться за адресою:
Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул.
Руська (вул. Леніна).

В наступному, постановою Київського
апеляційного господарського суду від
12.03.2013 року у справі № 5011-33/12157-2012
рішення господарського суду м. Києва
від 24.09.2012 року було змінено в частині
встановлення початкової ціни предмету
іпотеки для його подальшої реалізації,
пріоритету та розміру вимог інших
кредиторів, та замінено абзаци 2 і 3
пункту 2 його резолютивної частини
трьома абзацами у новій редакції про
встановлення способу реалізації
предмету іпотеки - приміщення
подарункового магазину, загальною
площею 124,0 кв. м., реєстраційний номер
21303784, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом його продажу на
прилюдних торгах та про встановлення
початкової ціни вказаного предмету
іпотеки для його реалізації у розмірі
1171000 грн. або за курсом НБУ 146503 дол. США.
Пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів не встановлено. В решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
станом на 20.11.2013 року, на підставі
договору іпотеки та рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 3254087 від
18.06.2013 року, на спірне нерухоме майно
було накладено обтяження у вигляді
заборони на його відчуження.

Водночас, рішенням Бабушкінського
районного суду міста Дніпропетровська
від 01.04.2013 року у справі № 200/2991/13-ц за
позовом ТОВ "Женева" до ОСОБА_4 про
визнання договору припиненим та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ТОВ
"Женева", ОСОБА_5 про визнання правочину
щодо припинення зобов'язань шляхом
передання відступного, дійсним та
визнання права власності, зокрема, було
припинено право власності ТОВ "Женева"
на нерухоме майно - приміщення
подарункового магазину, за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 124,0 м. кв. та
визнано право власності на це нерухоме
майно за ОСОБА_4

Згідно протоколу № 2 Загальних зборів
Засновників (Учасників) ТОВ "Даарія
Плюс", було вирішено, зокрема, про
збільшення розміру статутного
капіталу останнього за рахунок
внесення до нього ОСОБА_4 власного
нерухомого майна - приміщення
подарункового магазину, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
124,0 м. кв.

Проте, в подальшому, рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 13.03.2014 року рішення
Бабушкінського районного суду міста
Дніпропетровська від 01.04.2013 року у
справі № 200/2991/13-ц в частині задоволення
зустрічних позовних вимог було
скасовано, а в задоволенні цих вимог
ОСОБА_4 до ТОВ "Женева", ОСОБА_5 про
визнання правочину щодо припинення
зобов'язань шляхом передання
відступного, дійсним та визнання права
власності, відмовлено. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Предметом спору у даній справі є вимоги
ТОВ "Женева" про витребування з
незаконного володіння ТОВ "Даарія Плюс"
нерухомого майна - приміщення
подарункового магазину, за адресою: м.
Тернопіль, вул. Руська (вул. Леніна),
реєстраційний номер об'єкту
нерухомості - 21303784.

При цьому, звертаючись до
господарського суду з даним позовом,
Позивач, у своїй заяві про вжиття
заходів до забезпечення позову, просив
накласти арешт на нерухоме майно -
приміщення подарункового магазину, за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 124,0
м. кв., реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна - 21303784, що перебуває у
володінні ТОВ "Даарія Плюс",
посилаючись на те, що є підстави
вважати, що вказане спірне майно може
бути відчужене третім особам, а
невжиття таких заходів може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення суду у даній справі.

Задовольняючи вказану заяву ТОВ
"Женева" про вжиття заходів до
забезпечення позову та накладаючи
арешт на приміщення подарункового
магазину, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, суд першої інстанції, з
посиланням на положення ст.ст. 66, 67 ГПК
України та докази у справі, дійшов
висновку про те, що у Відповідача є
реальна можливість розпорядитися
спірним майном шляхом його відчуження
третім особам чи в інший спосіб
утруднити виконання судового рішення
про повернення нерухомого майна з
чужого незаконного володіння у разі
задоволення позову.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції,
з урахуванням вимог ст.ст. 66, 67 ГПК
України, ст. 34 Закону України "Про
іпотеку", та встановлених судом
обставин справи і, зокрема, про те, що
згаданим вище рішенням господарського
суду від 24.09.2012 року у справі №
5011-33/12157-2012 за позовом ПАТ "ПроКредит
Банк" до ТОВ "Женева" було звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
приміщення подарункового магазину,
загальною площею 124,0 м. кв., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
переданого з метою його збереження на
період до реалізації у володіння ПАТ
"ПроКредит Банк", шляхом його продажу на
прилюдних торгах, яке на дату винесення
судом першої інстанції оскаржуваної
ухвали, виконано так і не було, тоді як
згідно даних Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно станом
на 20.11.2013 року, на підставі договору
іпотеки та рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 3254087 від 18.06.2013 року, на
спірне нерухоме майно, яке перебуває в
іпотеці, було накладено обтяження у
вигляді заборони на його відчуження,
дійшов висновків про те, що
застосування судом першої інстанції у
даній справі заходів до забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
нерухоме майно є необґрунтованим і
таким, що призводить до порушення прав
та охоронюваним законом інтересів
третьої особи - ПАТ "ПроКредит Банк", яка
не є учасником судового процесу, у
зв'язку з чим, скасувавши ухвалу
місцевого господарського суду,
відмовив у задоволенні заяви ТОВ
"Женева" про вжиття зазначених вище
заходів до забезпечення позову.

На думку колегії суддів касаційної
інстанції, висновки суду апеляційної
інстанції, відповідають фактичним
обставинам справи та наявним
матеріалам і ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права, з дотриманням
процесуальних норм.

При цьому, з огляду на встановлені
обставини справи, суд касаційної
інстанції вважає за необхідне
виключити з мотивувальної частини
постанови суду апеляційної інстанції
посилання на положення ст. 38 ЗУ "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
як помилкове, що однак, не впливає на
законність прийнятої судом цієї
інстанції згаданої вище відповідної
постанови.

Щодо доводів касаційної скарги, то такі
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції про
необхідність скасування ухвали суду
першої інстанції про накладення арешту
на спірне нерухоме майно, а тому
підстав для зміни чи скасування його
постанови, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 1119, 11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Ліквідатора
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Женева"
Гороховського А.В. залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
26.05.2014 року у справі № 921/329/14-г/17 - без
змін.

Головуючий суддя
Малетич М.М.

Судді
Круглікова К.С.

Мамонтова О.М.