ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 липня 2014 р. Справа № 902/825/14

за позовом:Публічного акціонерного
товариства "Український інноваційний
банк" 04053, м. Київ, вул.
Смирнова-Ласточкіна, 10а

до:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко Сфера" 22400,
Вінницька область, Калинівський район,
м. Калинівка, вул. Фрунзе, 45

до: Відкритого акціонерного
товариства "Вінніфрут" 22400, Вінницька
область, Калинівський район, м.
Калинівка, вул. Фрунзе, 45

про визнання договору від 16.12.2008 року
недійсним

Склад суддів господарського суду
Вінницької області:

Головуючий суддя Даценко М.В.,

Секретар судового засідання Крейдін
В.О.

Представники сторін:

ПАТ "Український інноваційний банк",
Кириленко О.П., довіреність № 286 від
15.07.13, ;

ВАТ "Вінніфрут", Слюсар О.В., довіреність
№ б/н від 10.06.13, ;

ТОВ "Еко Сфера", Слюсар О.В., довіреність
№ б/н від 20.06.14, ;

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов :

- Визнати недійсним договір купівлі -
продажу від 16.12.2008 року - укладений між

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Еко - Сфера" (1
відповідач) та Відкритим акціонерним
товариством "Вінніфрут" (Відповідачем
2).

Перший та другий відповідачі проти
заявлених вимог заперечують та заявили
клопотання б/н від 10.07.14р. про
припинення провадження у справі.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримав.

Судом встановлено, що 06.09.2005 року між АТ
«Український інноваційний банк» (Банк)
та ВАТ «Вінніфрут» (Позичальник)
укладено договір про відкриття
відновлювальної лінії (надалі -
Кредитний договір).

Відповідно до пункту 3.1.договору Банк
надає Позичальнику кредит на умовах
відновлювальної кредитної лінії на
термін 60 місяців окремими частинами
(«траншами») в межах максимального
ліміту заборгованості до 3 515 000 Євро
відповідно до графіку змін
максимального ліміту заборгованості.

Цього ж дня між АТ «Український
інноваційний банк» (Іпотекодержатель)
та ВАТ «Вінніфрут» (Іпотекодавець)
укладено іпотечний договір № 02-02/25з,
яким забезпечено вимоги за
вищевказаним договором (надалі -
іпотечний договір).

Згідно з пунктами 1.2., 2.1. цього договору
іпотекодавець з метою забезпечення
виконання передбачених Кредитним
договором зобов'язань передає в
іпотеку частину цілісного майнового
комплексу «Калинівський завод
фруктових концентратів», що розміщений
за адресою: Вінницька область, м.
Калинівка, вул. Фрунзе, 45. Предмет
іпотеки передається в іпотеку разом з
усіма його приналежностями без випуску
заставної.

Предмет іпотеки складається з частини
цілісного майнового комплексу
«Калинівський завод фруктових
концентратів», а саме: будівель, споруд
та обладнання згідно Додатку № 1 до
цього договору, що розміщені за
адресою: Вінницька область, м.
Калинівка, вул. Фрунзе, 45.

16.12.2008 року між ВАТ «Вінніфрут»
(продавець) та ТОВ «Еко-СФера»
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу (надалі - договір
купівлі-продажу), відповідно до пунктів
1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 2.1., 2.2. якого продавець
передав, а покупець прийняв у власність
виробничо-складське приміщення,
означене на плані літерою «Ю» площею
3028,3 м2, яке становить 33/100 частини
виробничих будівель та споруд,
належних продавцю на праві власності
на виробничі будівлі та споруди, що
знаходяться за адресою: Вінницька
область, м. Калинівка, вул. Фрунзе, 45.

Виробничо-складське приміщення, яке
відчужується, належить продавцю на
праві власності.

Продавець гарантує, що на момент
укладання цього договору вказане майно
не перебуває під арештом чи забороною
відчуження, у заставі (в тому числі
податковій) не перебуває, не є внеском
до статутного фонду юридичних осіб,
судового спору щодо нього немає, від
прав третіх осіб воно вільне, відносно
нього не укладено будь-яких договорів
по відчуженню, воно не передане у найм
(оренду), тимчасове чи довічне
користування, як юридична адреса не
використовується, прав щодо
відчужуваного майна в третіх осіб
немає.

Відсутність заборони відчуження
зазначеного майна підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна від 16.12.2008 року № 22048451, витягом з
Державного реєстру іпотеки від 16.12.2008
року № 22048518, виданими ОСОБА_1.,
приватним нотаріусом Калинівського
районного нотаріального округу.

За домовленістю сторін продаж
зазначеного майна вчиняється за 1 964
998 грн 80 коп. Вартість продажу
виробничо-складського приміщення
визначена згідно звіту про експертну
оцінку виробничо-складського
приміщення від 13.11.2008 року, виконаної
ТОВ «ТриАлекс» та складає без
урахування ПДВ - 1 637 499 грн 00 коп.,
ПДВ - 327 499 грн 80 коп. Таким чином
загальна ціна договору складає 1 964
998 грн 80 коп. Згідно
довідки-характеристики, виданої КП
«Вінницьке обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» 19.11.2008 року
за № 489, балансова вартість
відчужуваного майна складає 4 628 160
грн 00 коп.

Покупець здійснює розрахунки з
продавцем за придбане
виробничо-складське приміщення з
розстроченням платежу на 60 календарних
місяців: загальна сума коштів в оплату
придбаного приміщення повинна бути
перерахована покупцем на
розрахунковий рахунок продавця, не
пізніше 20.12.2013 року з помісячною
оплатою в рівних частинах до 20 числа
місяця.

Вважаючи, що договір купівлі-продажу
укладений з порушенням норм
законодавства України, ПАТ
«Український інноваційний банк»
звернулося з позовом про визнання його
недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 1 ГПК
України, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 2 цього кодексу
встановлено, що господарський суд
порушує справи за позовними заявами
підприємств та організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

На підставі системного аналізу
вказаних статей суд приходить до
висновку, що до господарського суду має
право звернутися особа за захистом
своїх прав, порушених у спірних
відносинах.

Обґрунтовуючи своє право на оскарження
цього договору, позивач зазначив, що за
оскаржуваним договором було відчужено
частину майнового комплексу, яка має
спільні огороджувальні та несучі
конструкції з іпотечним майном. Крім
того, п. 5.3.9. кредитного договору
передбачено заборону щодо здійснення
відповідачем без письмового
погодження з позивачем дій,
спрямованих на укладання договорів, за
умовами яких відповідач повинен
поділяти свої прибутки з будь-якими
третіми особами. Відповідач надав
позивачу недостовірну інформацію щодо
фінансової звітності за 2008 рік.

На думку суду, такі доводи позивача не є
переконливими.

В рішенні Господарського суду
Вінницької області від 15.05.2013 року у
справі 10/47/2012/5003 за участю тих же сторін
суд зазначив, що згідно з статтею 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим
Кодексом, нікчемний правочин може бути
визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про
іпотеку» встановлено, що іпотекодавець
має право виключно на підставі згоди
іпотекодержателя, що містяться і
іпотечному договорі або у внесених до
нього змінах чи доповненнях
відчужувати предмет іпотеки.

Таким чином, відчуження майна
переданого в іпотеку без погодження з
іпотекодержателем є порушення вимог
законодавства України та є підставою
для визнання такого договору
недійсним.

Між тим, відповідно до частини 1 статті
33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Позивач не надав доказів того, що
спірне приміщення обтяжене договором
іпотеки. Навпаки в матеріалах
містяться докази, які підтверджують, що
це приміщення не передавалося в
іпотеку. Так, відповідно до додатку № 1
до договору іпотеки спірне приміщення
не передавалося в іпотеку. Крім того,
відповідно до виписки з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна на час відчуження
майна на вказане приміщення не
накладено заборону на відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

З урахуванням викладеного, відповідно
до вказаної норми суд вважає
встановленими обставини того, що
спірне приміщення не передавалося
іпотеку.

Суд відхиляє посилання позивача на
спільні огороджувальні та несучі
конструкції іпотечного приміщення та
приміщення «Ю», оскільки позивач не
надав пояснення, які його права
порушенні в зв'язку з зміною власника
приміщення «Ю».

Посилання позивача на п. 5.3.9. кредитного
договору є безпідставним, оскільки за
умовами оскаржуваної угоди відповідач
не повинен поділяти свої прибутки з
будь-якими третіми особами.

Також безпідставними є доводи відносно
того, що відповідач надав позивачу
недостовірну інформацію щодо
фінансової звітності за 2008 рік,
оскільки такі обставини не дають йому
право звертатися з таким позовом.

Таким чином, позивач не надав докази
того, що оскаржуваним договором
порушені його права.

З урахуванням викладеного подане в
судовому засіданні позивачем
клопотання б/н від 14.07.14р. про виклик для
дачі пояснень директора ВАТ
«Вінніфрут» пророка Л.О. судом залишено
без задоволення.

Разом із тим, суд не знаходить підстав
для задоволення клопотання
відповідачів щодо припинення
провадження у справі на підставі
рішення Господарського суду
Вінницької області від 15.05.2013 року у
справі 10/47/2012/5003, оскільки позов у цій
справі про визнання недійсним договору
подано з інших підстав.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що підстави для задоволення
цього позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 32-35, 44, 49, 69, 82, 84, 85 ГПК
України, -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повне рішення складено 16 липня 2014 р.

Суддя Даценко
М.В.

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи

2 - Публічному акціонерному товариству
"Український інноваційний банк" 04053, м.
Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 10а,

3 - Відкритому акціонерному товариству
"Вінніфрут" 22400, Вінницька область,
Калинівський район, м. Калинівка, вул.
Фрунзе, 45,

4- Товариству з обмеженою
відповідальністю "Еко Сфера" 22400,
Вінницька область, Калинівський район,
м. Калинівка, вул. Фрунзе, 45