Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" червня 2014 р.
Справа № 906/724/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Яковлева О.О. -
довіреність за вих. №121 від 16.06.14р.;

від відповідача: Кравцова Е.В. -
довіреність за вих. №78/1 від 16.06.14р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Кордон" (м.Київ)

до Державного підприємства
"Житомирторф" (м. Київ)

про зобов'язання повернути майно у
кількості 3811,55 т.

Позивач звернувся до суду з позовом про
зобов'язання відповідача повернути
позивачу майно - торф у кількості 3811,55
тонн, вартістю 86,64 грн. за одиницю, на
загальну суму 330232,39 грн., переданий за
договором відповідального зберігання
від 01.04.14р. №0103, яке належить ТОВ "ЮФ
"Кордон".

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві,
просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти суду з
підстав зазначених у поясненні.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
03.06.13р. між ТОВ "Юридична фірма "Кордон"
та ДП "Житомирторф" було укладено
договір №030613 купівлі-продажу товарів,
згідно якого предметом договору є торф
та торфопродукція, замовлений покупцем
відповідно до узгодженої специфікації,
яка с невід'ємною частиною даного
договору.

Відповідно до видаткової накладної №89
від 01.04.14р. відповідачем було передано
3811,55 тонн торфу позивачу. Дана партія
товару була оплачена позивачем, на
підтвердження чого в матеріалах справи
містяться відповідні платіжні
доручення (а.с.57-72).

В послідуючому 01.04.14р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Юридична
фірма "Кордон" (поклажодавець/позивач)
та Державним підприємством
"Житомирторф" (зберігач/відповідач)
було укладено договір №0103
відповідального зберігання (а.с. 7-9),
відповідно до якого поклажодавець
передає, а зберігач приймає на
відповідальне оплатне зберігання торф
та торфопродукцію (об'єкт зберігання)
на торфодільниці. Для належного
зберігання зберігач робить наступні
дії:

- забезпечує охорону об'єкту
зберігання;

- забезпечує оптимальні кліматичні
умови для зберігання (п.п. 1.1. договору).

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору
поклажодавець передає майно зберігачу
згідно до акту прийому-передачі, який є
невід'ємною частиною цього договору.
Місцем зберігання є Озерянський
торфозавод філія ДП «Житомирторф», 11310,
Житомирська область, смт. Жовтневе, вул.
Заводська 5.

Згідно п.п. 3.2. договору поклажодавець
має право у будь-який час вимагати у
зберігача повністю або частково майно,
яке знаходиться на зберіганні, а
зберігач в свою чергу зобов'язаний
повернути майно поклажодавцю за першою
вимогою (п.п. 2.1.3. договору).

Загальна вартість за відповідальне
оплатне зберігання торфу та
торфопродукції складає 6,00 грн., у тому
числі ПДВ 20% -1,00 грн. (п.п. 4.1. договору).

Сторони погодили пунктом 7.1. договору,
що останній набирає чинності з дати
його укладення (підписання) сторонами
та діє до 31 грудня 2016 року, але у
будь-якому випадку, до моменту повного
та належного виконання усіх своїх
зобов'язань за цим договором.

Згідно специфікації №1 до договору №0103
від 01.04.14р. та акту приймання передачі
№1 від 01.04.14р. (а.с. 10,11) на відповідальне
зберігання ДП "Житомирторф" передано
3811,55 тонн торфу фрезерного на загальну
суму 330232,39 грн., в тому числі і ПДВ.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач зобов'язання щодо оплати
зберігання товару виконав в повному
обсязі (а.с. 23).

07.04.14р. позивач направив відповідачу
лист за вих. №5 (а.с. 12) з проханням
повернути майно, а саме торф, переданий
на відповідальне зберігання згідно
договору №0103 від 01.04.14р.

Листом від 29.04.14р. за вих. №16/1-42 (а.с. 15)
відповідач повідомив, що торф не може
бути відвантажено за ціною 86,64 грн. за
тонну та запропоновано перерахувати
ціну за тонну в сторону збільшення, а
саме 126,00 грн. за тонну. Враховуючи нову
ціну, кількість торфу має бути меншою,
ніж зазначено в заявці.

Оскільки відповідач не виконує
обов'язок, покладений на нього умовами
договору, позивач звернувся до суду з
даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.

За ч. 1 ст. 938 ЦК України, зберігач
зобов'язаний зберігати річ протягом
строку, встановленого у договорі
зберігання.

Згідно з ст. 944 ЦК України, зберігач не
має права без згоди поклажодавця
користуватися річчю, переданою йому на
зберігання, а також передавати її у
користування іншій особі.

В силу ст. 948 ЦК України, поклажодавець
зобов'язаний забрати річ від зберігача
після закінчення строку зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 949 ЦК України,
зберігач зобов'язаний повернути
поклажодавцеві річ, яка була передана
на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Аналогічну норму містить і ст. 526 ЦК
України.

Також ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України
передбачено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що сторони змінювали умови
договору, в тому числі і щодо ціни тонни
торфу та порядку його повернення
поклажодавцеві.

За таких обставин та з огляду на
вищенаведені норми чинного
законодавства та умови договору, суд
приходить до висновку, що відповідач
зобов'язаний повернути передане йому
на зберігання позивачем спірне майно.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Державному підприємству
"Житомирторф" (юр. адреса: 10014, м. Житомир,
вул. Велика Бердичівська, 25, ід. код
02968154; пошт. адреса: 01001, м. Київ, а/с 107)
повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Кордон" (02156, м. Київ, вул. Кіото, 25, ід.
код 35975647) торф у кількості 3811,55 тонн,
вартістю 86,64 грн. за одиницю, на
загальну суму 330232,39 грн., переданий за
договором відповідального зберігання
№0103 від 01.04.14р.

3. Стягнути з Державного підприємства
"Житомирторф" (юр. адреса: 10014, м. Житомир,
вул. Велика Бердичівська, 25, ід. код
02968154; пошт. адреса: 01001, м. Київ, а/с 107)

- на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Кордон" (02156, м. Київ, вул. Кіото, 25, ід.
код 35975647) 6605,00 грн. сплаченого судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.06.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.