ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 р. Справа № 909/429/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кобрин О. М. ,
при секретарі судового засідання
Левицький Ю.Д., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства
"Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод"

вул.Хриплинська, 11,
м.Івано-Франківськ, 76002

до відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "СЛОТ-ІНВЕСТ"

вул.Тичини, 14, м.Івано-Франківськ,
76018

поштова адреса: площа Ринок, 14,
офіс 405, м.Івано-Франківськ, 76018

про визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: Джус О.Я. - представник
(довіреність №Ю-5 від 08.01.2014);

від відповідача: Пукіш Т.Р. -
представник (довіреність від 20.05.2014);

у присутності Гунчак О.О. - арбітражний
керуючий (свідоцтво НОМЕР_1 від 07.06.13).

ВСТАНОВИВ: Державне підприємство
"Івано-Франківський котельно -
зварювальний завод" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області із позовною
заявою (вх.№5755/14 вфід 23.04.14) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СЛОТ-ІНВЕСТ"

про визнання недійсним договору про
надання інформаційно-консультаційних
послуг, доручення на ведення справ в
господарському суді та проведення
поточної правової роботи №10/9-12 від
10.09.12.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 25.04.14
порушено провадження та призначено
справу до розгляду на 27.05.14.

Ухвалою суду від 27.05.14 розгляд справи
відкладено на 10.06.14 на підставі ст.77 ГПК
України, у зв'язку з нез'явленням в
судове засідання повноважних
представників сторін та неподанням
витребуваних доказів.

В судове засідання 10.06.14 представник
позивача не з"явився, проте надіслав
клопотання (вх. №8951/14 від 10.06.14), в якому
просить суд відкласти розгляд справи в
зв"язку з неможливістю явки
повноважного представника в судове
засідання та продовжити строк
вирішення спору на 14 днів. Представник
відповідача в судове засідання не
з"явився.

В судовому засіданні була присутня
арбітражний керуючий Гунчак О.О., яка
подала клопотання (вх. №7467/14 від 27.05.14)
про залучення її до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача. Гунчак О.О.
посилається на те, що вона як
арбітражний керуючий виконує
повноваження розпорядника майна ДП
"Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод", а тому її
слід залучити до розгляду справи.

Ухвалою суду від 10.06.14 у клопотанні
Гунчак О.О. (вх. №7467/14 від 27.05.14) про
залучення її до участі у справі як
третьої особи відмовлено. При цьому
суд зауважив, що посилання заявника
на те, що рішення у даній справі може
вплинути на майновий стан боржника у
справі про банкрутство ДП
"Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод" є вірним,
оскільки ДП "Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод" є
позивачем у даній справі. Водночас
Гунчак О.О не вказала яким чином
рішення у даній справі стосується її
власних прав та інтересів. За таких
обставин, суд не вбачає підстав для
залучення Гунчак О.О. до розгляду
справи як третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача.

Крім того, вказаною вище ухвалою
було продовжено строк вирішення спору
на 14 днів на підставі ст.69 ГПК України
та відкладено розгляд справи на 03.07.14
відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, у
зв"язку із нез"явленням повноважних
представників сторін в судове
засідання та враховуючи клопотання
представника позивача.

В судове засідання 03.07.14 представники
сторін з"явились. Також в судовому
засіданні була присутня арбітражний
керуючий Гунчак О.О. Представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі, водночас пояснив, що 10.09.12 між ДП
"Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод" та ТОВ
"СЛОТ-ІНВЕСТ" було укладено договір
№10/9-12 про надання
інформаційно-консультаційних послуг,
доручення на ведення справ в
господарському суді та проведення
поточної правової роботи (загального
юридичного супроводу). 02.08.13 між
сторонами договору було підписано акт
виконаних робіт за період з 10.09.12 по
01.08.13, згідно якого загальна вартість
виконаних послуг становить 96 350, 00 грн.
Як зазначає позивач ДП
"Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод" за
вказаним вище договором був
отримувачем послуг юридичного
характеру за результатом яких замовник
повинен був мінімізувати негативні
наслідки виконавчих проваджень,
погасити за рахунок стягнення
дебіторської заборгованості
зобов"язання щодо виплати зарплати та
інших кредиторських зобов"язань. На
думку позивача вищевказаний договір
не приніс очікуваного результату та
підписаний не уповноваженою особою, що
тягне за собою визнання договору
недійсним. Зважаючи на вимоги ч.3, ч.5 та
ч.6 ст.203, ч.1 ст.215 Цивільного кодексу
України, позивач звернувся до
господарського суду за відновленням
свого порушеного права.

Представник відповідача в судове
засідання з"явився, відповідачем було
подано клопотання (вх.№10544/14 від 03.07.14)
про долучення документів до матеріалів
справи, а саме: акту звірки розрахунків;
наказу №7 від 06.09.12; довіреності №13 від
06.09.12; тарифу на послуги; наказу №8 від
29.07.13. Представник відповідача проти
позову заперечив, водночас пояснив, що
на підставі договору №10/9-12 від 10.09.12
відповідачем надавались
консультаційні та юридичні послуги з
питань обумовлених договором, було
підписано акт виконаних робіт за
період з 10.09.12 по 01.08.13, однак позивач не
розрахувався за надання таких послуг.
Доводи, наведені в позовній заяві,
представник відповідача спростовує.
Зокрема, вказує на те, що посилання
позивача на той факт, що договір було
підписано неуповноваженою особою не
відповідає дійсності, оскільки на
момент підписання договору №10/9-12 від
10.09.12 директором ТзОВ "Слот-Інвест" було
видано наказ №7 від 06.09.12 про покладення
виконання обов"язків директора на
ОСОБА_4 з 06.09.12 по 30.09.12, у зв"язку із
перебуванням директора ОСОБА_5 у
відпустці. Крім того, наказом №8 від
29.07.13 на ОСОБА_4 було покладено обов"язки
директора ТзОВ "Слот-Інвест", у зв"язку
із перебуванням директора ОСОБА_5 у
відпустці з 29.07.13 по 21.08.13. Таким чином, у
період підписання договору №10/9-12 від
10.09.12 та акту виконаних робіт від 02.08.13,
ОСОБА_4 виконувала обов"язки
директора ТзОВ "Слот-Інвест" на
законних підставах.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши докази у
відповідності до ст.43 ГПК України, суд
встановив, що 10.09.12 між ДП
"Івано-Франківський
котельно-зварювальний завод" (далі -
замовник) та ТОВ "СЛОТ-ІНВЕСТ"
(далі-виконавець) було укладено договір
№10/9-12 про надання
інформаційно-консультаційних послуг,
доручення на ведення справ в
господарському суді та проведення
поточної правової роботи (загального
юридичного супроводу) (а.с. 11-13).
Відповідно до п.1.1 договору предметом
договору є надання виконавцем
інформайційно-консультаційних та
юридичних послуг з питань
приватизації, реструктуризації,
банкрутства, процедури та форми
розробки, підготовки, подання,
підписання та затвердження плану
санації, його перевірка вимогам
законодавства та
юридично-консультаційного супроводу.

Виконавець зобов"язується надати
замовнику консультаційні та юридичні
послуги щодо захисту інтересів
останнього (представництво) в
державних органах і в господарському
суді та проводити поточну правову
роботу (загальний юридичний супровід)
(п..1.2 договору).

Частиною 4 договору визначено ціну
договору, згідно з яким за послуги
надані відповідно до п.1.1 та п.1.2
договору замовник сплачує виконавцю
винагороду обумовлену договором.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
замовник здійснює оплату за надані
послуги в безготівковому порядку
платіжним дорученням на розрахунковий
рахунок виконавця у розмірі та у
відповідності до підписаного
сторонами акту прийому-передачі
виконаних робіт (наданих послуг).

На виконання умов договору 02.08.13
сторонами було складено та підписано
акт виконаних робіт за період з 10.09.12 по
01.08.13 (а.с.14-16). Відповідно до вказаного
акту плата за надання
інформаційно-консультаційних послуг
та юридичний супровід справ в тому
числі й інші послуги, перелік яких
міститься у акті, становить 96 350,00 грн.

Судом досліджено, що як і договір №10/9-12
від 10.09.12, так і акт виконаних робіт від
02.08.13 підписано зі сторони виконавця
ОСОБА_4 Позивач в обгрунтування своїх
позовних вимог посилається на те, що
ОСОБА_4 не є директором товариства, тому
не є уповноваженою особою на
підписання договорів, відтак договір
№10/9-12 від 10.09.12 слід визнати недійсним.

В спростування таких тверджень
позивача суд вважає за необхідне
зазначити, що директором ТзОВ
"СЛОТ-ІНВЕСТ" було видано наказ №7 від
06.09.12 (а.с.60) про покладення виконання
обов"язків директора на ОСОБА_4 з 06.09.12
по 30.09.12, у зв"язку із перебуванням
директора ОСОБА_5 у відпустці. Вказаний
термін збігається із часом підписання
договору №10/9-12 від 10.09.12. Крім того,
наказом №8 від 29.07.13 (а.с.64) на ОСОБА_4
було покладено обов"язки директора
ТзОВ "Слот-Інвест", у зв"язку із
перебуванням директора ОСОБА_5 у
відпустці з 29.07.13 по 21.08.13. Даний період
припадає на дату підписання акту
виконаних робіт від 02.08.13. Таким чином,
зважаючи на викладене, ОСОБА_4
виконувала обов"язки директора ТзОВ
"СЛОТ-ІНВЕСТ" на законних підставах.
Дані факти підтверджуються
матеріалами справи.

Згідно статті 203 Цивільного кодексу
України до загальних вимог, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину відносяться:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним

- правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Частиною 1 статті 215 ЦК України прямо
передбачено з яких підстав правочин
може бути визнано судом недійсним, а
саме недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що відповідачем
доведено суду, що договір №10/9-12 від
10.09.12 було підписано особою, яка мала
право такого підпису, у відповідності
до положень статей 215 та 203 ЦК України,
суд вважає за необхідне зазначити, що
на момент вчинення правочину, а саме -
підписання позивачем та відповідачем
договору, було дотримано вимог, що
прямо передбачені цивільним
законодавтсвом. Відтак, у суду немає
підстав для визнання договору №10/9-12
від 10.09.12 недійсним.

Щодо посилання позивача на той факт, що
укладений між сторонами договір не
приніс очікуваного результату, слід
зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ
від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" судам необхідно
враховувати, що виконання чи
невиконання сторонами зобов'язань, які
виникли з правочину, має значення лише
для визначення наслідків його
недійсності, а не для визнання
правочину недійсним. У разі якщо
правочин ще не виконаний, він є таким,
що не створює жодних юридичних
наслідків.

Відповідно суд вважає за необхідне
зауважити, що невиконання сторонами
зобов"язань за договором може бути
підставою для застосування
відповідальності, передбаченої
цивільним законодавством, однак не
може бути підставою для визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Господарського
процесуального кодуксу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладене та той факт,
що договір №10/9-12 від 10.09.12 про надання
інформаційно-консультаційних послуг,
доручення на ведення справ в
господарському суді та проведення
поточної правової роботи (загального
юридичного супроводу) укладено із
дотриманням вимог чинного
законодавства, позовні вимоги не
доведено позивачем та спростовано
відповідачем, суд дійшов висновку у
позові відмовити.

У відповідності до ст.49 ГПК України
судові витрати слід залишити за
позивачем.

Керуючись ст.203, ст.215 Цивільного
кодексу України, ч.1 ст.33,49, ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 07.07.14

Суддя
Кобрин О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кобрин О. М. 07.07.14