м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10438/14 11.07.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
«Сандора»доТовариства з обмеженою
відповідальністю «Масіс
Сар»простягнення 76868 грн 78
коп.Представники: від
позивача:Парфенова О.М. - представник за
довіреністю № 10-05-2569 від 01.01.2014від
відповідача:не з'явились ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

28.05.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сандора" з вимогами
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Масіс Сар" про
стягнення 76868 грн. 78 коп. заборгованості
за договором поставки № 12-29/2011 від
05.05.2011.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та укладеного між сторонами
договору поставки № 12-29/2011 від 05.05.2011
належним чином не виконував взяті на
себе зобов'язання з оплати
поставленого товару, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість у
розмірі 76868 грн 78 коп.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 порушено провадження у
справі № 910/10438/14 та справу призначено
до розгляду на 23.06.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 розгляд справи
відкладено на 11.07.2014, у зв'язку з неявкою
представника відповідача у судове
засідання та невиконанням останнім
вимог суду.

Представник відповідача у судове
засідання 11.07.2014 не з'явився, клопотання
про відкладення розгляду справи не
подав, вимоги суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином за
адресою, зазначеною у Спеціальному
витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців № 18756479, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи інформацією з офіційного веб
сайту Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku
про відстеження рекомендованого
поштового відправлення за № 148 та
списком згрупованих поштових
рекомендованих з повідомленням
відправлень від 27.06.2014.

У судове засідання 11.07.2014 з'явився
представник позивача та надав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких в повному обсязі підтримав
заявлені позовні вимоги та просить суд
їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувається з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

У судовому засіданні 11.07.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2011 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сандора»
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Масіс
Сар» (покупець) укладено договір
поставки № 12-29/2011, відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
протягом строку дії цього договору
передати покупцю у власність, а
покупець зобов'язується приймати та
оплачувати продукцію (соки,
безалкогольні та алкогольні напої та
ін).

Відповідно до пункту 6.1 договору даний
договір набирає чинності в момент
підписання повноважними
представниками сторін і діє до 31.12.2013.
Якщо протягом місяця до закінчення
строку дії жодна із сторін не заявить
про свій намір припинити договірні
відносини або переукласти договір на
інших умовах, договір автоматично
продовжується на один рік і на ти же
умовах.

Згідно з пунктом 1.2 договору
найменування, одиниця обліку,
кількість та асортимент продукції
вказується в накладній
(рахунку-фактурі), що складається
відповідно до замовлення покупця.

Ціна продукції встановлюється
постачальником на момент
відвантаження, відображається в
накладній (рахунку-фактурі) та
вважається погодженою між
постачальником і покупцем за наявності
печаток та підписів уповноважених
осіб. В цьому випадку накладні
виконують функцію специфікації та є
невід'ємною частиною даного договору.
Покупець підтверджує повноваження
осіб, що завіряють своїм підписом факт
прийняття товару на накладних
(рахунках-фактурах) (пункт 1.3 договору).

Положеннями пункту 2.1. договору
встановлено, що постачальник поставляє
товар на умовах DDP (доставка на склад
покупця) відповідно до Інкотермс 2000.
Aдреси доставки вказуються у додатку до
даного договору № 1, який буде
невід'ємною частиною, а також
уточнюються покупцем при здійсненні
замовлення.

Відповідно до пункту 3.1. договору сума
договору визначається як сума всіх
партій продукції, поставлених протягом
строку договору.

Згідно з пунктом 3.2. договору покупець
зобов'язаний оплатити продукцію
протягом 7 (семи) календарних днів з
дати відвантаження, вказаного в
накладній (рахунку-фактурі), шляхом
перерахування грошових коштів на
банківський рахунок постачальника або
шляхом внесення в касу підприємства.

Відповідно до додатку до договору
покупцем визначено перелік осіб,
уповноважених на отримання продукції
від продавця в торгових точках.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між
позивачем та відповідачем договору,
суд дійшов висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265
Господарського кодексу України
сторони для визначення умов договорів
поставки мають право використовувати
відомі міжнародні звичаї,
рекомендації, правила міжнародних
органів та організацій, якщо це не
заборонено прямо або у виключній формі
цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб'єктами господарювання
товарів не господарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу (частина 6 статті 265
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного
кодексу України встановлено, що
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного
кодексу України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм частини 1 та
частини 2 статті 664 Цивільного кодексу
України обов'язок продавця передати
товар покупцеві вважається виконаним у
момент: вручення товару покупцеві,
якщо договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Якщо з
договору купівлі-продажу не випливає
обов'язок продавця доставити товар або
передати товар у його
місцезнаходженні, обов'язок продавця
передати товар покупцеві вважається
виконаним у момент здачі товару
перевізникові або організації зв'язку
для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов
укладеного договору поставки № 12-29/2011
від 05.05.2011 позивачем було поставлено, а
відповідачем прийнято товар на
загальну суму 76868 грн 78 коп. (з ПДВ), що
підтверджується підписаними та
скріпленими печатками обох сторін
видатковими накладними № КИРНв-437299 від
11.09.2013, № КИРНв-437306 від 11.09.2013, №
КИРНв-437458 від 11.09.2013, № КИРНв-437466 від
11.09.2013, № КИРНв-438262 від 11.09.2013, №
КИРНв-438955 від 12.09.2013, № КИРНв-442223 від
13.09.2013, № КИРНв-442956 від 13.09.2013, №
КИРНв-4444982 від 14.09.2013, № КИРНв-447407 від
17.09.2013, № КИРНв-447526 від 17.09.2013, №
КИРНв-458497 від 24.09.2013, № КИРНв-458961 від
24.09.2013, № КИРНв-459669 від 24.09.2013, №
КИРНв-466098 від 27.09.2013, № КИРНв-466680 від
27.09.2013, № КИРНв-468401 від 30.09.2013, №
КИРНв-467175 від 01.10.2013, № КИРНв-470479 від
01.10.2013, № КИРНв-529207 від 02.11.2013, №
КИРНв-046868 від 29.01.2014, № КИРНв-052885 від
31.01.2014, № КИРНв-053115 від 31.01.2014, №
КИРНв-053124 від 31.01.2014, № КИРНв-053129 від
31.01.2014, № КИРНв-053135 від 31.01.2014, №
КИРНв-053140 від 31.01.2014, № КИРНв-053143 від
31.01.2014 та № КИРНв-053146 від 31.01.2014,
належним чином засвідчені копії яких
наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач в
порушення умов договору та норм
чинного законодавства належним чином
не виконав взяті на себе зобов'язання з
оплати поставленого товару, а саме, не
здійснив оплату товару, поставленого
за вказаними видатковими накладними на
загальну суму 76868 грн 78 коп. (з ПДВ), що не
було спростовано відповідачем, в тому
числі не було надано доказів оплати.

18.03.2014 позивач направив на адресу
відповідача претензією № 10-05-499 від
17.03.2014 про відшкодування суми боргу за
несвоєчасне виконання суми боргу за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором, яка було отримана останнім
21.03.2014, що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення №
5300.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Зазначене також кореспондується зі
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вищенаведене та
встановленням факту невиконання
відповідачем обов'язку з оплати
товару, поставленого позивачем за
договором поставки № 12-29/2011 від 05.05.2011
на загальну суму 76868 грн 78 коп. (з ПДВ),
вимоги позивача про стягнення 76868 грн 78
коп. з відповідача підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Масіс Сар» (03040, м.
Київ, пр-т. 40-річчя Жовтня, буд. 68,
ідентифікаційний код 37559513) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сандора» (57262,
Миколаївська обл., Жовтневий р-н,
с. Миколаївське, ідентифікаційний
код 22430008) заборгованість у розмірі 76868
грн (сімдесят шість тисяч вісімсот
шістдесят вісім) 78 коп. та витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн
00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 16.07.2014

Суддя
І.М.
Отрош