КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 910/10673/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Суліма В.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник

від відповідача: Гаврилова І.А -
представник;

Линник С.В. - представник

від 3-ї особи: Гармаш М.Г. - представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги: ОСОБА_6 на рішення
Господарського суду міста Києва від
19.03.2014 року у справі № 910/10673/13
(головуючий суддя Любченко М.О. суддя
Спичак О.М. суддя Ягічева Н.І.)

за позовом ОСОБА_6

до Закритого акціонерного товариства
«Виробничо-торгівельна фірма
«Укрторгсервіс»

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимого на предмет спору на
стороні відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Адоніс
Проект»

про стягнення 549 170,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до Закритого
акціонерного товариства
«Виробничо-торгівельна фірма
«Укрторгсервіс» про стягнення 549 170,28
грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 року у справі № 910/10673/13
у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, ОСОБА_6 звернувся до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати Рішення Господарського суду
міста Києва від 19.03.2014 року у справі №
910/10673/13 та прийняти нове рішення по
справі, яким позовні вимоги ОСОБА_6
задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням вимог чинного
законодавства України, а суд не в
повному обсязі з'ясував обставини
справи, які мають значення для
правильного вирішення спору,
неправильно та неповно дослідив
докази, що призвело до невідповідності
висновків суду обставинам справи, а
також судом неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, а тому оскаржуване рішення
підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 27.05.2014 року.

Представник третьої особи 23.05.2014 через
відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надав відзив на апеляційну скаргу, в
якому заперечував проти доводів
апеляційної скарги позивача, просив
залишити її без задоволення, рішення
суду першої інстанції без змін.

22.05.2014 від представника відповідача
через відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому відповідач заперечував проти
доводів апеляційної скарги позивача,
просив залишити її без задоволення,
рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що укладення
договору оренди № 1-ар від 01.01.2010 не
суперечить інтересам акціонерів
Закритого акціонерного товариства
«Виробничо-торгівельна фірма
«Укрторгсервіс», в тому числі і
позивача, зазначений договір укладено
у відповідності до норм чинного
законодавства, а підстави для
стягнення з відповідача на користь
позивача збитків відсутні.

27.05.2014 від представника позивача
надійшли додаткові пояснення до
апеляційної скарги, у якому скаржник
наголошує, що інтерес скаржника як
акціонера отримувати прибуток шляхом
розподілу прибутку від діяльності
відповідача захищений законом, а
відповідач своїми діями позбавив
позивача права на отримання прибутку.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014
продовжено строк вирішення спору,
розгляд справи відкладено на 08.07.2014,
зобов'язано ОСОБА_6 надати письмові
обґрунтування та розрахунок суми
позовних вимог.

07.07.2014 від представника позивача
надійшло клопотання про виклик до суду
судового експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України Липської К.А. для
заслуховування з приводу п'ятого
питання Висновку експерта наявного в
матеріалах справи, а у разі визнання
судом того, що усунення неясності
висновку експерта шляхом надання
пояснень з п'ятого питання є
неможливим, призначити по справі
повторну або додаткову експертизу.

Крім того, у зазначеному клопотанні
міститься твердження щодо
неможливості виконання вимог ухвали
Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 щодо
надання обґрунтованого розрахунку
збитків.

07.07.2014 від представника відповідача
надійшов відзив, у якому відповідач
просив відмовити у задоволенні
апеляційної скарги позивача у зв'язку з
необґрунтованістю.

Дослідивши у судовому засіданні
клопотання позивача та позицію
учасників процесу щодо можливості
задоволення заявлених клопотань,
колегія суддів зазначає, що оскільки
судовим експертом надано чіткі
відповіді на поставлені перед ним
питання, підстави для виклику експерта,
чи призначення по справі повторної або
додаткової експертизи відсутні.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
додаткових пояснень до неї та відзивів,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, та
не заперечується сторонами, відповідно
до сертифікату №309 від 21.04.2010 ОСОБА_6 є
власником 12 238 акцій Закритого
акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс».

01.01.2010 між Закритим акціонерним
товариством «Виробничо-торговельна
фірма «Укрторгсервіс» (орендодавець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Адоніс Проект»
(орендатор) було укладено договір
оренди №1-ар (надалі - Договір оренди).

Відповідно до п.1.1 Договору оренди
орендодавець передає в оренду орендарю
складські приміщення, офісні
приміщення, нежитлове приміщення
площею 210 кв.м, навіси та відкриті
асфальтовані площадки, які розташовані
на території бази, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Вільнюська, 33.

Договір оренди було укладено терміном
на один рік. Додатковими угодами №2 від
31.12.2010 та №4 від 21.04.2011 строк дії
Договору було пролонговано до 30.12.2012.

За твердженнями позивача, за період з
01.01.2010 по 01.09.2012 відповідачем за
вказаним договором було отримано
орендних платежів на загальну суму 2 522
802,66 грн.

В свою чергу, орендоване майно у період
2010р. - 2012р. було передано третьою особою
в суборенду Товариству з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Бойлерс»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «БМС Техно»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Артдеко Україна»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Укрфасадпроект»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Баннерман Волд Клас
Фарм Україна», Приватному підприємству
«Група компаній «Торгсервіс»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Система
Торгсервіс», Приватному підприємству
«Виробничо-комерційна фірма «Едванс»,
Приватному підприємцю ОСОБА_10,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Спожив Сервіс»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Синтез Технологій»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Вест-Табако-Груп»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «СД Трейд»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Френдс Продакшн»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Юпеко Україна»,
фізичній особі ОСОБА_11, Товариству з
обмеженою відповідальністю «МЕГАФУД
К», Товариству з обмеженою
відповідальністю «Горіхова компанія
«Альмонд», приватному підприємцю
ОСОБА_12, Товариству з обмеженою
відповідальністю «Айленд», Товариству
з обмеженою відповідальністю «Сантех
ОПТ», Товариству з обмеженою
відповідальністю «Апофарм»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Адель Груп»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ДФ Трейд»,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Протектор Сервіс
Україна», Товариству з обмеженою
відповідальністю «Сабріз», Товариству
з обмеженою відповідальністю «Френдс
ТВ», Товариству з обмеженою
відповідальністю «НЕФРОМЕД».

За даними позивача, від передачі майна
в суборенду третя особа отримала
прибуток в розмірі 5 451 710,85 грн.

Відповідно до ст. 116 Цивільного кодексу
України та ст. 88 Господарського кодексу
України учасники господарського
товариства мають право у порядку,
встановленому установчим документом
товариства та законом одержувати
частину прибутку товариства
(дивіденди).

Положеннями п. 7.3.2 статуту Закритого
акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс», затвердженого
протоколом №1/05 від 10.06.2005 загальних
зборів учасників товариства
передбачено, що акціонери товариства
мають право брати участь у розподілі
прибутку товариства та одержувати його
частку (дивіденди).

Таким чином, за твердженнями позивача,
йому було завдано збитків шляхом
порушення відповідачем правового
інтересу ОСОБА_6 на отримання
дивідендів від прибутку Закритого
акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс», що міг бути отриманий
у разі укладання договору оренди майна
на більш вигідних умовах.

Відповідно до ст.224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Таким чином, з урахуванням вимог
вказаної статті, відшкодування збитків
є видом господарських санкцій, під
якими розуміються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування котрих для
нього настають несприятливі
економічні наслідки. Одночасно, для
учасника господарських відносин, який
потерпів від правопорушення,
відшкодування збитків є способом
захисту його прав та законних
інтересів.

За приписом ст.22 Цивільного кодексу
України особа має право на
відшкодування збитків, які їй було
завдано в результаті порушення її
цивільного права.

Збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Одночасно, відповідно до ст.225
Господарського кодексу України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у
разі належного виконання зобов'язання
другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, при зверненні до суду з
такими вимогами, як стягнення збитків у
вигляді упущеної вигоди, необхідна
наявність наступних елементів складу
цивільного правопорушення: 1)
протиправної поведінки; 2) збитків; 3)
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками; 4) вини
та встановлення заходів, вжитих
стороною для одержання такої вигоди.

Відсутність хоча б одного з
перелічених елементів, які утворюють
склад цивільного правопорушення,
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання ним взятих на себе
зобов'язань.

У відповідності до ст. 42 Господарського
кодексу України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі
самостійного формування підприємцем
програми діяльності, вибору
постачальників і споживачів продукції,
що виробляється, залучення
матеріально-технічних, фінансових та
інших видів ресурсів, використання
яких не обмежено законом, встановлення
цін на продукцію та послуги відповідно
до закону (ст.44 Господарського кодексу
України).

Статтею 6 Цивільного кодексу України
передбачено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Положеннями п.8.4 Статуту відповідача
передбачено, що товариство здійснює
володіння, користування і
розпорядження своїм майном у
відповідності з цілями і напрямками
своєї діяльності. Товариство може
самостійно продавати, передавати
безкоштовно, обмінювати, передавати в
оренду юридичним та фізичним особам
належні йому будинки, споруди,
приміщення, транспортні засоби, засоби
виробництва та інше майно.

З наведеного вбачається, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що укладання Договору оренди між
відповідачем та третьою особою
фактично свідчить про реалізацію
принципу самостійності у здійсненні
господарської діяльності Закритого
акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс». Доказів оспорювання
вказаного правочину сторонами не
надано.

Встановлення сторонами у Договорі
оренди такого розміру орендної плати,
за висновками суду, повністю
узгоджується з принципом свободи
договору, презумпцією правомірності
правочину та відповідає приписам
чинного законодавства.

За твердженням позивача, загальний
розмір орендної плати, що був отриманий
орендарем за договорами суборенди,
перевищує розмір доходу орендодавця,
Закритого акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс» на 2 928 908,19 грн., чим, на
думку апелянта, порушуються інтереси
позивача, як акціонера вказаного
товариства на отримання доходу у
вигляді дивідендів.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою визначення дійсної різниці між
прибутками, що було отримано
відповідачем та третьою особою від
передачі майна в оренду та суборенду,
судом першої інстанції було задоволено
клопотання б/н від 17.07.2013 позивача та
ухвалою від 24.07.2013 призначено судову
експертизу. На вирішення експерта було
поставлено, зокрема такі питання: в
якому розмірі в бухгалтерському обліку
Закритого акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс» значиться надходження
орендних платежів за договором №1-ар
від 01.01.2010 від третьої особи?; в якому
розмірі в бухгалтерському обліку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адоніс Проект»
відображено надходження платежів від
передачі в користування на умовах
суборенди нерухомого майна
відповідача?

Відповідно до висновку експерта
№8300/13-45 від 25.10.2013 розмір орендних
платежів, внесених на рахунок
відповідача складає 4 506 986,80 грн., а
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Адоніс Проект» за
передачу майна в суборенду отримало 6 898
590, 75 грн.

Отже, за розрахунком суду різниця між
даними бухгалтерського обліку
відповідача про суму одержаної на
рахунок орендної плати та
відшкодування витрат, пов'язаних з
передачею у платне користування на
умовах оренди об'єктів, та даними
Товариства з обмеженої
відповідальністю «Адоніс» щодо
отриманого від передачі цих об'єктів в
суборенду за період з 01.01.2010 по 01.09.2012
складає 2 391 603,95 грн.

Тобто, вказаний висновок, фактично
спростовує твердження про те, що
різниця між прибутками відповідача та
третьої особи складає 2 928 908,19 грн.

При цьому, судом першої інстанції
правомірно прийнято до уваги
твердження відповідача та третьої
особи, які з боку позивача не були
спростовані, стосовно того, що ОСОБА_6
не було надано доказів та
необґрунтовано можливості передачі
01.01.2010 Закритим акціонерним
товариством «Виробничо-торговельна
фірма «Укрторгсервіс» свого майна в
оренду на більш вигідних умовах з метою
отримання такого прибутку, розмір
якого дозволив би прийняти рішення про
виплату дивідендів акціонерам
товариства.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: - чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються.

Враховуючи, що позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
наявність на момент укладення Договору
оренди більш вигідних пропозицій щодо
передачі майна в оренду, колегія суддів
не вбачає у діях відповідача
протиправних дій по позбавленню
акціонерів відповідача, у тому числі
позивача, права на отримання прибутку.

Крім того, суд не може робити
припущення щодо того, якщо майно було б
передано в оренду з більшою орендною
платою, то уповноваженим органом
суб'єкта господарювання було б
прийняте рішення про розподіл
дивідендів.

Статтею 97 Цивільного кодексу України
передбачено, що управління товариством
здійснюють його органи. Органами
управління товариством є загальні
збори його учасників і виконавчий
орган, якщо інше не встановлено
законом.

Загальні збори є вищим органом
акціонерного товариства (ст.32 Закону
України «Про акціонерні товариства»).

За приписами ст.30 Закону України «Про
акціонерні товариства» виплата
дивідендів здійснюється з чистого
прибутку звітного року та/або
нерозподіленого прибутку в обсязі,
встановленому рішенням загальних
зборів акціонерного товариства, у
строк не пізніше шести місяців після
закінчення звітного року. Рішення про
виплату дивідендів та їх розмір за
простими акціями приймається
загальними зборами акціонерного
товариства.

Статтею 33 Закону України «Про
акціонерні товариства» встановлено, що
до виключної компетенції загальних
зборів належить, зокрема затвердження
річного звіту товариства, розподіл
прибутку і збитків товариства та
затвердження розміру річних
дивідендів.

Тобто, з наведених вище норм чинного
законодавства вбачається, що прийняття
рішення про розподіл прибутку
акціонерного товариства та виплату
дивідендів є компетенцією лише
загальних зборів суб'єкта
господарювання. Аналогічну позицію
наведено у Постанові №13 від 24.10.2008
Пленуму Верховного суду України «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів» та
Рекомендаціях №04-5/14 від 28.12.2007 Президії
Вищого господарського суду України
«Про практику застосування
законодавства у розгляді справ, що
виникають з корпоративних відносин».

В матеріалах справи відсутні будь-які
документи, які б свідчили про прийняття
загальними зборами Закритого
акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс» рішення стосовно
розподілу прибутку товариства, виплати
дивідендів.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи протоколів №11/11 від 21.04.2011, №1/12
від 28.02.2012 №1/13 від 24.04.2013 загальних
зборів акціонерів Закритого
акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс» було прийнято рішення
не проводити розподіл прибутку
суб'єкта господарювання за 2011р., 2012р. та
2013р. у зв'язку з наявністю збитків. При
цьому, ОСОБА_6 був присутній під час
прийняття вказаних рішень. В
матеріалах справи відсутні докази
оскарження вказаних актів вищого
органу товариства.

За висновками суду, неприйняття
господарським товариством такого
рішення не може свідчити про порушення
інтересів чи прав акціонера та
протиправність дій господарського
товариства.

Крім того, жодного обґрунтованого
розрахунку завданих збитків позивачем
до матеріалів справи не представлено
та вимоги ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
27.05.2014 про надання такого розрахунку не
виконано, що свідчить про
недоведеність суми доходів у розмірі 549
170,28 грн., які ОСОБА_6, на його думку, міг
би отримати у разі передачі майна
товариства в оренду на більш вигідних
умовах.

За висновками суду, відсутність
протиправної поведінки Закритого
акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма
«Укрторгсервіс» та не доведення
позивачем факту завдання ОСОБА_6
збитків обумовлює відсутність підстав
для задоволення позову та апеляційної
скарги.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
по даній справі обґрунтованим та таким,
що відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається, апеляційна скарга
позивача є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити
без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
19.03.2014 року по справі № 910/10673/13 залишити
без змін.

2. Матеріали справи № 910/10673/13 повернути
до Господарського суду міста Києва

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
П.В. Авдеєв

В.В. Сулім