ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03.07.14 № 910/13336/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс -Чемпіон"

до ТОВ "Центральне відділення "Ерфол
Стейт Групп"

про стягнення 16 899,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № 155 від 27.06.2014 р. і додані
до неї документи, підлягають
поверненню позивачеві без розгляду на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України з
огляду на наступне:

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач,
прокурор зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не
ставить обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів в залежність від того,
чи є у відповідача в наявності ці
документи, а містить імперативну норму
щодо обов'язковості надіслання
сторонам копії позовної заяви та
доданих до неї документів листом з
описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Доданими до позовної заяви фіскальним
чеком № 3083 від 02.07.2014 р. та описом
вкладення у цінний лист від 02.07.2014 р.
позивач підтверджує надсилання копії
позовної заяви і доданих до неї
документів відповідачу.

Натомість, згідно опису вкладення у
цінний лист від 02.07.2014 р. вбачається, що
позивачем направлено відповідачу не
всі додані до позовної заяви документи.

Так, до позовної заяви додано "платіжне
доручення про сплату судового збору"
(додаток № 11), "наказ про призначення
директора" (додаток № 12), які відсутні у
відповідача, а доказів про їх
направлення відповідачеві до даного
позову не додано, що порушує вимоги ст.
57 ГПК України, якою передбачено
надавати докази, що підтверджують
відправлення відповідачеві як копії
позовної заяви, так і всіх доданих до
неї документів.

Таким чином, у суду відсутні підстави
вважати фіскальний чек № 3083 від 02.07.2014
р. та опис вкладення у цінний лист від
02.07.2014 р. в якості належних доказів на
підтвердження виконання позивачем
вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому суд приймає до уваги
правовову позицію Вищого
господарського суду України, викладену
в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Таким чином, позовна заява № 155 від
27.06.2014 р. не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню для
усунення допущеного порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Крім того, при можливому повторному
зверненні до господарського суду з
відповідною позовною заявою, слід
звернути увагу на те, що ціну позову
позивач визначив у розмірі 15508,63 грн.,
при цьому у тексті позовної заяви (абз. 5
стор. 3) вказано, що дана сума
складається з основного боргу в
розмірі 14500,00 грн. та пені у розмірі 1008,63
грн. В той же час, у прохальній частині
позовної заяви (стор. 4) позивач просить
стягнути з відповідача іншу суму - 16899,09
грн., яка складається з основного боргу
в розмірі 15800,00 грн. та пені у розмірі
1099,06 грн. При цьому у тексті позовної
заяви відсутні жодні пояснення та
обгрунтовані розрахунки на
підтвердження стягнення з відповідача
саме сум, що вказані у прохальній
частині позовної заяви.

Крім того, відповідно до пунктом 2
частини 2 статті 54 ГПК України позовна
заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження (для юридичних осіб)
сторін.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу
України, дані про місцезнаходження
юридичної особи вносяться до єдиного
державного реєстру.

Отже, місцезнаходження у позовній
заяві повин но визначатися та
вказуватися згідно з установчими
документами юридичної особи, даними її
державної реєстрації як суб'єкта
господарювання.

З доданих до позовної заяви відомостей
з ЄДР стосовно відповідача вбачається,
що його місцезнаходженням є наступна
адреса: 04073, м. Київ, провулок
Куренівський, буд. 19/5. Разом з тим,
наведена адреса у позовній заяві
вказана як "пошт.адреса", тоді як в
якості "юр. адреси" відповідача
визначена адреса 01021, м. Київ, вул.
Грушевського, 28/2, належність якої
відповідачеві у якості
місцезнаходження не підтверджується
належними доказами.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Суддя
О.В. Гумега