ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач
у справі), Міщенка П.К., Погребняка
В.Я.,розглянувши касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС", м. Донецькна
постанову та рішеннявід 19.03.2014 р.
Донецького апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 р.
господарського суду Запорізької
областіу справі№
19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
господарського суду Запорізької
областіза позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС", м.
Донецькдо 1. відкритого
акціонерного товариства
"Гуляйпільський завод "Сільмаш", м.
Гуляйполе Запорізької області 2.
ліквідатора відкритого акціонерного
товариства "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" - приватного підприємця
ОСОБА_4, м. Гуляйполе Запорізької
областітретя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача 1 Гулімов Віталій
Павлович, м. Запоріжжятретя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
1товариство з обмеженою
відповідальністю "Преображенське", с.
Червона Криниця Оріхівського району
Запорізької областіпрозобов'язання
повернути безпідставно набуте майно
(банкрутство)представники сторін в
судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 17.12.2004 року
порушено провадження у справі №
19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09 про банкрутство
відкритого акціонерного товариства
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" (далі -
Боржник) за заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Гуляйпільському районі Запорізької
області в порядку загальних норм
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції до
набрання чинності з 19.01.2013 року
внесених змін, далі - Закон про
банкрутство).

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 11.03.2013 року, що
винесена у справі № 908/890/13-г, прийнято
до розгляду та порушено провадження
за позовною заявою товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
(далі-Позивач, Товариство) до
відкритого акціонерного товариства
"Гуляйпільський завод "Сільмаш"
(далі-Відповідач 1, Завод) та до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4
(далі-Відповідач 2, Підприємець) про
зобов'язання повернути майно.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 11.03.2013 року
вирішено об'єднати справу про
банкрутство № 19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09 та
справу № 908/890/13-г в одне провадження та
присвоїти їй номер
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 28.05.2013 року
припинено провадження у справі в
частині розгляду позовної заяви
Товариства до Заводу та до Підприємця
про зобов'язання повернути майно.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 28.08.2013 року
скасовано ухвалу суду першої інстанції
від 28.05.2013 року та направлено справу №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г на розгляд
до господарського суду Запорізької
області по суті.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.11.2013 року
залучено в якості відповідача 3 -
товариство з обмеженою
відповідальністю "Преображенське".

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014 року
(суддя - В.І. Черкаський) зокрема
роз'яснено ухвалу господарського суду
Запорізької області від 14.10.2013 року та
ухвалено виключити з числа
відповідачів товариство з обмеженою
відповідальністю "Преображенське" із
залученням останнього в якості третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
Відповідача 1.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014 року
(суддя -В.І. Черкаський) у задоволенні
позову Товариства до Заводу та до
ліквідатора ОСОБА_4 про зобов'язання
повернути майно відмовлено.

Не погодившись частково із вказаною
ухвалою суду від 22.01.2014 року, товариство
з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
звернулося до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014 року в
частині роз'яснення ухвали суду першої
інстанції від 14.10.2013 року.

Крім того, не погодившись також із
зазначеним рішенням суду, товариство з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
звернулося до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
рішення господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014 року та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, а також
скасувати ухвалу від 04.11.2013 року - про
відмову у задоволенні заяви Позивача
про відвід судді..

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року
(головуючий суддя - Богатир К.В., судді:
Дучал Н.М., Склярук О.І.) апеляційну
скаргу на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014 року
задоволено частково, ухвалу
господарського суду від 22.01.2014 року
скасовано в частині роз'яснення ухвали
суду першої інстанції від 14.10.2013 року.
Відмовлено у задоволенні заяви
Позивача про роз'яснення ухвали суду
першої інстанції від 14.10.2013 року.
Апеляційну скаргу на рішення
господарського суду Запорізької
області від 22.01.2014 року залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду Запорізької області від 22.01.2014
року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, товариство
з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Запорізької
області від 22.01.2014 року, постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року та
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 04.11.2013 року про
відмову у задоволенні заяви Позивача
про відвід судді Черкаського В.І.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, зокрема, ст. 26
Закону про банкрутство, ст.ст. 257, 1212, 1213
Цивільного кодексу України, а також
норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судами попередніх
інстанцій оскаржувані судові рішення
були винесені у межах справи №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г про
банкрутство за наслідками здійснення
позовного провадження за позовом
Товариства до Заводу про зобов'язання
повернути майно.

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що провадження у вказаній справі
виникло внаслідок об'єднання (ухвала
від 11.03.2013 року) в одне провадження
справи про банкрутство Товариства №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09 зі справою №
908/890/13-г, що є справою позовного
провадження.

Саме наслідком здійснення такого
об'єднання в одне провадження справи
про банкрутство та справи позовного
провадження стали здійснення розгляду
цієї справи та прийняття оскаржуваних
судових рішень, а справа про
банкрутство та справа позовного
провадження перестали з цього часу
існувати, як самостійні, окремі справи.

Однак суд касаційної інстанції не
погоджується із законністю ухвалених
оскаржуваних судових рішень за
наслідком здійснення згаданого
об'єднаного провадження, оскільки
вважає, що таке об'єднання справ в одне
провадження є незаконним та рішення
про таке об'єднання суперечить нормам
процесуального права.

Так, питання щодо об'єднання в одне
провадження справ про банкрутство
нормами Закону про банкрутство не
врегульовані. Навпаки, приписи ч. 2 ст. 8
Закону про банкрутство виключають
порушення однієї справи про
банкрутство, якщо існує інша - вже
порушена справа про банкрутство того ж
боржника. Існування інших варіантів
-провадження щодо двох боржників
одночасно, приєднання до справи про
банкрутство тощо, також нормами Закону
про банкрутство не допускається,
виходячи із особливостей провадження
у даній категорії справ. Також нормами
вказаного закону не передбачено
об'єднання в одне провадження справи
про банкрутство з будь-якою іншою
господарською справою - позовного
провадження.

Натомість норми ГПК України містять
норми, якими врегульовані підстави та
порядок об'єднання в одне провадження
господарських справ -ст. 58 ГПК України.

При цьому положення ч. 3 вказаної статті
визначають, що не допускається
об'єднання в одне провадження кількох
вимог, які належить розглядати в
порядку різного судочинства, якщо інше
не встановлено законом.

При цьому, касаційний суд звертає увагу
на те, що порядок розгляду справ про
банкрутство та господарських справ
позовного провадження визначений
нормами ст. 41 ГПК України, частиною 1
якої встановлено, що господарські суди
вирішують господарські спори у порядку
позовного провадження, передбаченому
цим Кодексом.

Частина 2 вказаної статті передбачає,
що господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Отже, під час розгляду господарських
спорів у порядку позовного провадження
не враховуються особливості,
передбачені нормами Закону про
банкрутство. І навпаки, застосування не
всіх процесуальних норм ГПК України
допускається та є можливим при
здійсненні провадження у справах про
банкрутство.

У зв'язку із викладеним та застосовуючи
аналогію норм, передбачених ч. 3 ст. 58
ГПК України слід зробити висновок про
різний порядок (процес), який підлягає
застосуванню при розгляді справ у
господарських спорах позовного
провадження, та у справах про
банкрутство (у яких, доречи, спір не
розглядається, а здійснюється судова
процедура банкрутства боржника).

За таких обставин суд касаційної
інстанції дійшов висновку про те, що
здійснення провадження у справі після
ухвалення рішення від 11.03.2013 року про
об'єднання в одне провадження справи
про банкрутство та справи позовного
провадження є незаконним та суперечить
наведеним нормам законодавства.

За цих підстав є незаконним подальше
провадження у такій справі та
ухвалення в ній оскаржуваних судових
рішень, у зв'язку з чим та виходячи з
повноважень касаційного суду,
визначених нормами ч. 3 ст. 1119 ГПК
України, у зв'язку із незаконністю
прийняття оскаржувані судові рішення
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню, також як і
згадана ухвала від 11.03.2013 року - з
направленням справ на новий розгляд до
місцевого суду.

До викладеного слід додати, що характер
вимог, що були заявлені у межах позову
Товариства до Заводу та до Підприємця
свідчить, що ці вимоги можуть бути
заявлені не в окремому позові, а як
самостійні вимоги в межах справи про
банкрутство в порядку норм ч. 4 ст. 25
закону про банкрутство.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст. 1, 8, 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції до набрання чинності з
19.01.2013 року внесених змін) та ст.ст. 41, 58,
1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
задовольнити частково.

2. Постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
19.03.2014 р., рішення господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014 р. та
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 11.03.2013 р. у
справі № 19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
скасувати.

3. Справи передати на новий розгляд
до господарського суду Запорізької
області.

Головуючий
В.М. Коваленко

Судді
П.К. Міщенко

В.Я. Погребняк

Постанова виготовлена та підписана
10.07.2014 року.