м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 5011-5/9774-2012 08.07.14
За позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал»
до Комунального
підприємства «Поділ-Житло»
про стягнення 2 952 527,03 грн.
Головуючий суддя Ломака В.С.
Судді Полякова К.В.
Представники сторін:
від позивача: Мірошник М.М. за
довіреністю № 261 від 23.10.2013 р.;
від відповідача: Качмарська Ю.В. за
довіреністю б/н від 17.06.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(далі - позивач) звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
«Поділ-Житло» (далі - відповідач) про
стягнення заборгованості у розмірі
2 952 527,03 грн., в тому числі 2 860 108,76
грн. основного боргу, 3 662,70 грн.
інфляційних втрат, 14 501,63 грн. 3 % річних
та 74 253,95 грн. пені з підстав порушення
відповідачем умов договору щодо
строків оплати за надані послуги
водопостачання та водовідведення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що між ним та
відповідачем було укладено Договір на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі №
позивач надав відповідачу відповідні
послуги, розрахунок за які в період з
01.01.2012 р. по 31.05.2012 р. відповідач в
порушення умов договору не здійснював
належним чином, з огляду на що у нього
виникла заборгованість перед
позивачем на суму 2 860 108,76 грн.
Враховуючи зазначене, позивач вирішив
звернутись за захистом своїх прав та
законних інтересів до суду.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.07.2012 р. порушено провадження
у справі № 5011-5/9774-2012 та призначено її до
розгляду на 06.08.2012 р.
31.07.2012 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи,
мотивоване неможливістю направити
свого повноваженого представника у
судове засідання 06.08.2012 р.
06.08.2012 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі, а саме: платіжні
вимоги-доручення за 2011 рік, а також
розшифровки рахунків абонента та акти
про зняття показань з приладів обліку
за 2012 рік.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.08.2012 р. розгляд справи, у
зв'язку з неявкою відповідача,
відкладено на 11.09.2012 р.
16.08.2012 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли письмові пояснення
та додаткові документи у справі, а саме:
витяг з ЄДРПОУ від 26.07.2012 р. щодо
31.08.2012 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі, а саме: зведений акт звірки за
послуги з водопостачання та
водовідведення за період з 01.01.2012 р. по
01.06.2012 р., розшифровки рахунків абонента
за травень 2012 року, довідка ПАТ
«Радикал банк» від 14.08.2012 р. щодо
реєстру дебетових повідомлень, які
надсилались на адресу відповідача,
довідка ПАТ «Радикал банк»
від 14.08.2012 р. щодо реєстру дебетових
повідомлень, які надсилались на адресу
ДП «Укржитлосервіс», реєстр дебетових
повідомлень, які надсилались на адресу
ДП «Укржитлосервіс», довідка щодо
заборгованості відповідача від 22.08.2012
р., витяги з банківських виписок про
здійснення оплат за водопостачання та
водовідведення від КП
«Дирекція житлового фонду
Подільського району», ПАТ «Радикал
Банк», КП «Вітряні гори», КП «Галицьке»,
КП «Куренівське», КП «Центральний», КП
«Лісове», КП
«Введенське», КП «Мостицький».
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.09.2012 р. продовжено строк
вирішення спору на 15 днів та відкладено
розгляд справи на 02.10.2012 р.
26.09.2012 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі, а саме: судові рішення у
справах зі спорів між позивачем та
02.10.2012 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому він проти позову
заперечує, вказуючи, що позивач
безпідставно зарахував здійснені
відповідачем оплати послуг в рахунок
оплати питної води, використаної після
жовтня 2008 року для потреб гарячого
водопостачання, хоча, на його думку,
обов'язок проводити оплату цих послуг у
відповідача відсутній.
У судовому засіданні 02.10.2012 р. суд
дійшов висновку про призначення
колегіального розгляд справи у зв'язку
Розпорядження Голови господарського
суду міста Києва від 02.10.2012 р. справу
№ 5011-5/9774-2012 передано для розгляду
колегії суддів у складі: Головуючий
суддя Ломака В.С., судді Васильченко
Т.В., Куркотова Є.Б.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.10.2012 р. зазначеною колегією
суддів справу № 5011-5/9774-2012 прийнято до
свого провадження та призначено до
розгляду на 30.10.2012 р.
24.10.2012 р. через відділ діловодства суду
від позивача надійшли додаткові
документи у справі, а саме: розшифровки
рахунків абонента за січень-квітень 2012
року, а також додаткові пояснення у
справі, відповідно до яких позивач
вказує на те, що відповідачем не надано
доказів того, що питна вода, яка ним
була використана для надання послуг
споживачам з гарячого водопостачання
не відповідала ДОСТу 2874-82 «Вода питна»,
у зв'язку з чим твердження відповідача,
що холодна вода, використана для
приготування (підігріву гарячої води
не є питною і постачання її не
регулюється спірним договором не
відповідає матеріалам справи.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.10.2012 р. розгляд справи
відкладено на 20.11.2012 р.
06.11.2012 р. через відділ діловодства суду
від позивача надійшли додаткові
документи у справі, а саме: копії
відомостей розщеплення сплат, що
надаються КП «ГІОЦ».
У судовому засіданні 20.11.2012 р. суд
ухвалив призначити у справі судову
економічну експертизу, проведення якої
було доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України. На вирішення судової
експертизи поставлено наступні
1) На яку суму підтверджується
документально розмір заборгованості
Комунального підприємства
«Поділ-Житло» перед Публічним
акціонерним товариством «Акціонерна
компанія «Київводоканал» за договором
на постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі №
по 31.05.2012 р., враховуючи наявність у
сторін зобов'язань з постачання та
оплати холодної води, яка
використовується для виготовлення
2) Яка сума інфляційних втрат, 3 % річних
та пені, з урахуванням положень ст. 625
Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України має
бути нарахована станом на 31.05.2012 р. на
суму документально підтвердженої
заборгованості Комунального
підприємства «Поділ-Житло» перед
Публічним акціонерним товариством
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
за договором на постачання питної води
та приймання стічних вод через
що виникла за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2012
р., враховуючи наявність у сторін
зобов'язань з постачання та оплати
холодної води, яка використовується
для виготовлення гарячої води?
3) На яку суму підтверджується
документально розмір заборгованості
Комунального підприємства
«Поділ-Житло» перед Публічним
акціонерним товариством «Акціонерна
компанія «Київводоканал» за договором
на постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі №
по 31.05.2012 р., без врахування зобов'язань
з постачання та оплати холодної води,
яка використовується для виготовлення
4) Яка сума інфляційних втрат, 3 % річних
та пені, з урахуванням положень ст. 625
Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України має
бути нарахована станом на 31.05.2012 р. на
суму документально підтвердженої
заборгованості Комунального
підприємства «Поділ-Житло» перед
Публічним акціонерним товариством
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
за договором на постачання питної води
та приймання стічних вод через
що виникла за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2012
р., без врахування зобов'язань з
постачання та оплати холодної води, яка
використовується для виготовлення
5) Яка сума коштів по пільгам та
субсидіям перерахована на користь ПАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
за надані за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2012
р. послуги за договором на постачання
питної води та приймання стічних вод
03.03.2004 р., якщо такі перерахунки
Оплату витрат по проведенню
судово-економічної експертизи
покладено на позивача.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.11.2012 р. провадження у справі
№5011-5/9774-2012 на час проведення судової
експертизи зупинено.
22.01.2013 р. на адресу господарського суду
міста Києва надійшов Лист позивача, в
якому він повідомив про неможливість
оплати послуг з проведення
судово-економічної експертизи у справі
№ 5011-5/9774-2012, оскільки він перебуває у
скрутному фінансовому становищі через
роботу за соціальними (заниженими)
тарифами на послуги з водопостачання
та водовідведення для населення,
розмір яких відшкодовує лише 68 % витрат
на виробництво вказаних послуг.
Враховуючи зазначене, позивач просив
суд, зважаючи на те, що він не ініціював
питання про призначення у справі
судової експертизи, з метою всебічного,
повного та об'єктивного розгляду
справи покласти вартість послуг з
проведення судової експертизи на
30.01.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшов
28.01.2013 р., в якому повідомлялося, що
22.01.2013 р. на адресу КНДІСЕ надійшов Лист
позивача № 132/12 від 18.01.2013 р., яким він
просив оплату за проведення
судово-економічної експертизи
покласти на відповідача, у зв'язку з
скрутним фінансовим становищем.
Враховуючи зазначене Київський
науково-дослідний інститут судових
експертиз просив розглянути питання
щодо визначення платника для
здійснення оплати вартості судової
Листом № 06-/17/39 від 04.02.2013 р.
господарський суд міста Києва для
вирішення зазначеного вище питання
витребував від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз матеріали справи № 5011-5/9774-2012.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.03.2013 р. було поновлено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 26.03.2013 р. Відповідача
зобов'язано надати письмові пояснення
щодо обставин викладених у заяві
позивача про неможливість оплати
послуг з проведення судової
економічної експертизи.
У судовому засіданні 26.03.2013 р.
представник позивача підтримав
клопотання про покладення витрат з
оплати судово-економічної експертизи у
справі на відповідача. Представник
відповідача проти нього заперечив.
Розглянувши питання щодо визначення
платника для здійснення оплати
вартості призначеної у справі
судово-економічної експертизи,
господарський суд міста Києва ухвалою
від 26.03.2013 р. доручив Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз провести призначену ухвалою
господарського суду міста Києва від
20.11.2012 р. у справі № 5011-5/9774-2012
судово-економічну експертизу без
попередньої оплати її вартості з
подальшим відшкодуванням таких витрат
за рахунок сторін згідно з правилами,
визначеними ст. 49 ГПК України, на
підставі рішення суду, яке буде
прийняте у даній справі за
результатами розгляду спору по суті.
Матеріали справи вирішено направити до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз для
проведення судово-економічної
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.03.2013 р. провадження у справі
зупинено в порядку приписів ст. 79 ГПК
09.10.2013 р. від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
надійшли матеріали справи № 5011-5/9774-2012
разом з повідомленням про неможливість
надання висновку за матеріалами
справи, у зв'язку з не оплатою
попередньої вартості робіт.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 22.11.2013 р., у зв'язку
з великою завантаженістю судді
Васильченко Т.В., за її заявою, справу №
5011-5/9774-2012 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя: В.С.
Ломака, судді: Є.Б. Куркотова,
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.11.2013 р. зазначеною колегією
суддів прийнято справу № 5011-5/9774-2012 до
свого провадження, поновлено
провадження у справі та призначено її
розгляд на 17.12.2013 р.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.12.2013 р. розгляд справи було
відкладено до 22.01.2014 р.
27.12.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшов розгорнутий
розрахунок позовних вимог з
розмежуванням за кодами.
Через відділ діловодства суду 22.01.2014 р.
від відповідача надійшли клопотання
про витребування у позивача
розгорнутого розрахунку
заборгованості із зазначенням всіх
послуг, відповідно до яких проведені
нарахування, клопотання про фіксацію
судового процесу та клопотання про
залучення до справи третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
Київську міську державну
У судовому засіданні 22.01.2014 р.
представник позивача подав клопотання
про продовження строку розгляду спору.
Враховуючи клопотання відповідача про
здійснення технічної фіксації
судового процесу та зазначене
клопотання представника позивача, суд
визнав за доцільне їх задовольнити,
продовжити строк вирішення спору у
справі № 5011-5/9774-2012 на п'ятнадцять днів
та на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
оголосити перерву в судовому засіданні
У зв'язку з перебуванням судді Ломаки
В.С. та судді Куркотової Є.Б. на
лікарняному, судді Цюкала Ю.В. у
відпустці, судове засідання,
призначене на 05.02.2014 р., не відбулось.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
05.02.2014 р. справа № 5011-5/9774-2012 була
передана на розгляд колегії суддів у
складі: головуючий суддя Любченко М.О.,
судді Босий В.П. та Васильченко Т.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 р. вказаною колегією
суддів було прийнято справу № 5011-5/9774-2012
до свого провадження та призначено її
до розгляду на 12.03.2014 р.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
10.02.2014 р., у зв'язку з виходом судді
Ломаки В.С. та судді Куркотової Є.Б. з
лікарняного, а судді Цюкала Ю.В. з
відпустки, справу № 5011-5/9774-2012 було
передано на розгляд колегії суддів у
складі: Головуючий суддя Ломака В.С.,
судді Куркотова Є.Б. та Цюкало Ю.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 р. вказаною колегією
суддів було прийнято справу № 5011-5/9774-2012
до свого провадження та призначено її
до розгляду на 12.03.2014 р.
07.03.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли додаткові
документи у справі та письмові
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
12.03.2014 р., у зв'язку з перебуванням судді
Ломаки В.С. на лікарняному, справу №
5011-5/9774-2012 було передано на розгляд
колегії суддів у складі: Головуючий
суддя Васильченко Т.В., судді Куркотова
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 р. вказаною колегією
суддів було прийнято справу № 5011-5/9774-2012
до свого провадження та призначено її
до розгляду на 12.03.2014 р.
У судовому засіданні 12.03.2014 р.
представник відповідача надав суду
довідку про надходження коштів на
рахунок позивача за послуги з
холодного водопостачання та
водовідведення з транзитного рахунку
У судовому засіданні 12.03.2014 р. судом
було оголошено перерву до 01.04.2014 р. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
21.03.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійщли додаткової
пояснення по справі.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
24.03.2014 р., у зв'язку з виходом судді
Ломаки В.С. з лікарняного, справа №
5011-5/9774-2012 була передана на розгляд
колегії суддів у складі: Головуючий
суддя Ломака В.С., судді Куркотова Є.Б.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 р. вказаною колегією
суддів було прийнято справу № 5011-5/9774-2012
до свого провадження та призначено її
до розгляду на 01.04.2014 р.
У судовому засіданні 01.04.2014 р.
представник відповідача надав суду
доповнення до додаткових пояснень по
справі та інші документи на
спростування позовних вимог позивача.
У судовому засіданні 01.04.2014 р. судом
було оголошено перерву до 14.05.2014 р. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
Через відділ діловодства
господарського суду міста Києва 04.04.2014
р. від позивача надійшли додаткові
пояснення по справі.
14.05.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 14.05.2014 р., у зв'язку
з перебуванням судді Куркотової Є.Б. на
лікарняному, справу № 5011-5/9774-2012 було
передано на розгляд колегії суддів:
Головуючий суддя Ломака В.С., судді
Полякова К.В., Цюкало Ю.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 р. вказаною колегією
судів було прийнято справу № 5011-5/9774-2012
до свого провадження та призначено її
до розгляду на 14.05.2014 р.
У судовому засіданні 14.05.2014 р. судом в
порядку ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 17.06.2014 р.
При цьому, ухвалою господарського суду
міста Києва від 14.05.2014 р. в порядку
ст. 65 ГПК України зобов'язано позивача
надати суду таблицю за спірний період
виокремити по кожному зазначеному коду
«питну воду» та «стоки», здійснивши
відповідний розрахунок пені, 3 % річних
та інфляційних втрат. Відповідача
зобов'язано надати контр розрахунок
суми заявленої до стягнення.
23.05.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові пояснення,
в яких він вказує на те, що
заборгованість за кодами питної води
та її стоків становить 1 646 816, 56 грн., за
кодами питної води, яка йде на підігрів
та її стоків - 1 213 292, 20 грн., в складі якої
борг за відведення стічних вод - 545 126, 44
У судовому засіданні 17.06.2014 р. від
представника відповідача надійшли
додаткові документи у справі.
У судовому засіданні 17.06.2014 р. судом в
порядку ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 08.07.2014 р.
07.07.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли додаткові
документи у справі.
У судовому засіданні 08.07.2014 р. судом
було розглянуто та відхилено
клопотання відповідача про залучення
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Київську міську державну
Так, відповідно до ч. 1 ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до прийняття
рішення господарським судом, якщо
рішення з господарського спору може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї з сторін. Їх може бути залучено
до участі у справі також за клопотанням
сторін, прокурора або ініціативи
господарського суду.

Слід зазначити, що метою участі третіх
осіб у справі є обстоювання ними
власних прав і законних інтересів, на
які може справити вплив рішення чи
ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, виступає в
процесі на боці тієї сторони, з якою в
неї існують певні правові відносини.

Допущення або притягнення третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог, до участі у справі вирішується
господарським судом з урахуванням
того, чи є у цієї особи юридичний
інтерес до даної справи.

Зі змісту поданого відповідачем
клопотання вбачається, що ним належним
чином не обґрунтовано, яким чином
прийняте у даній справі рішення може
вплинути на права та обов'язки
Київської міської державної
адміністрації щодо однієї з сторін
цієї справи, або стосуватись їх
законних інтересів.

У судовому засіданні 08.07.2014 р. судом
було проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.03.2004 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Акціонерна компанія
«Київводоканал», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(далі - постачальник, позивач), та
Комунальним підприємством
«Поділ-Житло» (далі - абонент,
відповідач) було укладено Договір №
03852/2-07 на поставку питної води та
приймання стічних вод через приєднанні
мережі (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, сторони
погодили, що даний договір укладається
у відповідності із Законом України
«Про питну воду та питне
водопостачання».

За цим договором постачальник
зобов'язався надавати абоненту послуги
з постачання питної води та приймання
від нього стічних вод у міську
каналізаційну мережу, а абонент
зобов'язувався здійснювати своєчасну
оплату наданих йому постачальником
послуг на умовах даного договору,
дотримуватись порядку користування
питною водою з комунальних
водопроводів і приймання стічних вод,
що встановленні Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених Наказом
Держжитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994 р., зареєстрованих в Міністерстві
юстиції 22.07.1994 р. за № 165/374, Правилами
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених Наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 37 від
19.02.2002 р., зареєстрованих в Міністерстві
юстиції 26.04.2002 р. за № 403/6691, а
також дотримуватись норм, визначених
іншими нормативними актами, що
регулюють правовідносини, які
виникають за цим договором.

Правила користування системами
комунального водопостачання та
водовідведення в містах та селищах
України, затверджені наказом
Держжитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994 р., втратили чинність 18.10.2008 р., у
зв'язку з набуттям чинності Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України № 190 від
27.06.2008 р. (надалі - Правила № 190).

Пунктами 3.1, 3.7 Правил № 190 було
передбачено, що розрахунки за спожиту
питну воду та скид стічних вод
здійснюється на основі показів засобів
обліку. Розрахунки за спожиту питну
воду та скид стічних вод здійснюються
усіма споживачами щомісячно
відповідно до умов договору.

Так, пунктом 2.1.1 Договору сторони
передбачили, що облік поставленої води
та кількість прийнятих стоків
здійснюється за показанням
водолічильника, зареєстрованого у
постачальника, окрім випадків,
передбачених Правилами користування. У
випадку наявності у абонента декількох
об'єктів водопостачання, облік
спожитої ним води здійснюється з
урахуванням показань всіх лічильників,
зареєстрованих за абонентом. Обсяг
наданої води для поливу визначається
за показаннями водолічильника. В разі
технічної неможливості встановлення
водолічильника, кількість поставленої
води може визначатися за узгодженням з
постачальником розрахунком.

Згідно до пункту 2.1.2 Договору, зняття
показань з водолічильника (-ків)
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника у
присутності представника абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування постачальника. Для
абонента із стабільним об'ємом
водоспоживання (20 м.куб. із незначним
коливанням) зняття показань з
лічильника може здійснюватись
постачальником поквартально, при цьому
останній направляє абоненту щомісячно
платіжні документи, виходячи із його
середньодобового споживання води.
Показання водолічильника за
відповідний період можуть бути
прийняті до розрахунків
постачальником від абонента в
письмовому вигляді. В разі, якщо
абонент не забезпечить присутності
свого представника для зняття
показань, дані, що зняті
постачальником, є підставою для
виставлення платіжних документів на
оплату наданих послуг.

Відповідно до пункту 2.1.6 Договору,
облікові дані абонента щодо кількості
та вартості спожитих ним послуг
підлягають обов'язковому звірянню у
постачальника. Абонент щоквартально,
або в інші строки, на вимогу
постачальника, проводить з останнім
звіряння обсягів наданих послуг у
відповідному обліковому періоді, а
також звіряння по проведених
розрахунках за надані послуги. Для
проведення звіряння абонент направляє
свого представника до постачальника із
необхідними для цього обліковими та
бухгалтерськими документами. Звіряння
вважається проведеним з моменту
отримання постачальником підписаного
повноважними особами Акту звіряння
розрахунків. В разі невиконання
абонентом цього пункту договору,
облікові дані постачальника щодо
кількості та вартості наданих послуг
та проведення абонентом розрахунків
вважаються безумовно погодженими
абонентом.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору,
постачальник щомісячно направляє до
банківської установи абонента
платіжні документи (в електронному
вигляді - дебетові повідомлення,
вимоги-доручення тощо) для оплати за
поставлену воду та прийняті стічні
води відповідно до встановлених
тарифів. Тарифи на послуги з
водопостачання та водовідведення
встановлюються уповноваженими
органами відповідно із чинним
законодавством тане підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у платіжних документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

Пунктами 2.2.2 та 2.2.4 Договору
встановлено, що у платіжних документах
зазначаються вартість та кількість
наданих послуг за відповідний період, а
також розмір діючих тарифів; оплата
вартості послуг здійснюється
абонентом щомісячно у безготівковій
формі у десятиденний термін з дня
направлення постачальником платіжного
документу до банківської установи
абонента; за згодою постачальника
оплата може здійснюватися іншими
способами, що не суперечать чинному
законодавству України; в разі
утворення боргу, оплата, що надходить
від абонента, першочергово
зараховується постачальником в
погашення боргу; у разі неотримання від
постачальника поточного щомісячного
платіжного документу, абонент здійснює
оплату вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

Згідно з пунктом 2.2.5 Договору сторони
визначили, що у разі незгоди щодо
кількості або вартості отриманих
послуг, абонент зобов'язаний у
десятиденний термін з дня направлення
постачальником платіжного документу
до банківської установи абонента,
письмово повідомити про це
постачальника та в цей же термін
направити представника з
обгрунтовуючими документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова абонента
оплатити платіжний документ
постачальника вважатиметься
безпідставною.

Спір переданий на розгляд суду у даній
справі виник внаслідок наявної
заборгованості відповідача перед
позивачем за Договором № 03852/2-07 від
03.03.2004 р. щодо спожитих з 01.01.2012 по 31.05.2012
послуг з постачання води та приймання
стічних вод.

Так, у зв'язку з порушенням Комунальним
підприємством «Поділ-Житло» своїх
зобов'язань за Договором позивач
нарахував та просить стягнути з
відповідача 2 860 108,76 грн. заборгованості
за надані послуги за період з 01.01.2012 р.
по 31.05.2012 р., 3 662,70 грн. інфляційних втрат,
14 501,63 грн. 3 % річних та 74 253,95 грн. пені у
зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за договором на поставку
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі № 03852/2-07 від
03.03.2004 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором про
надання послуг, зокрема, послуг з
водопостачання та водовідведення.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК
України за договором про надання
послуг одна сторона - виконавець,
зобов'язується за завданням другої
сторони - замовника, надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює
обов'язок замовника оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, встановлених у договорі, якщо
останнім передбачено надання такої
послуги за плату.

Частиною 7 статті 179 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України)
передбачено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтею 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
унормовано, що комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством;
виконавець - суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору; виробник -
суб'єкт господарювання, який виробляє
або створює житлово-комунальні
послуги; споживач - фізична чи юридична
особа, яка отримує або має намір
отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з приписами статей 16, 19
названого Закону порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства. Відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Правилами користування системами
комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах
України, затвердженими Наказом
Держжитлокомунгосп № 65 від 01.07.1994 р.
(які були чинними на момент укладення
Договору) запроваджено порядок
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод до комунальної каналізації
та визначені взаємовідносини між
об'єднаннями, виробничими управліннями
водопровідно- каналізаційного
господарства або іншими
експлуатаційними організаціями,
комбінатами комунальних підприємств
та абонентами міських, районних,
селищних водопроводів і каналізацій на
території України (надалі - Правила №
65).

Згідно з пунктами 1.3, 12.2 Правил № 65
абонентами, які користуються послугами
водоканалу можуть бути підприємства,
на які відкрито особовий рахунок і які
перебувають з водоканалом у договірних
відносинах. Для оформлення договору
або особового рахунку (абонентської
картки) абоненти подають до водоканалу
заяву та розрахунок-заявку на потрібну
кількість води для кожного вводу, акт
меж обслуговування та схему зовнішніх
мереж з прив'язкою до місцевості.

Пунктом 4.1 Правил № 65 передбачалося, що
абоненти, які приєднані або мають
бажання приєднатися до систем
комунального водопостачання і
водовідведення, повинні мати необхідні
прилади обліку для розрахунків з
водоканалом за відпущену їм воду і
прийняті стічні води.

Разом з тим, з 18.10.2008 р. діють Правила
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення у
містах та селищах України, затверджені
наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.2008 р. (надалі -
Правила № 190), які відповідно до ст. 3
Закону України «Про питну воду та питне
водопостачання» є частиною
законодавства у сфері питного
водопостачання. Отже, Правила № 190
повинні застосовуватися сторонами.

У пункті 1.2 Правил № 190 надані
визначення, зокрема, наступних
термінів: виробник послуг
централізованого водопостачання та
водовідведення - суб'єкт
господарювання, що виробляє або
створює послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення (далі
- виробник); вузол обліку - комплект
засобів вимірювальної техніки,
занесених до Державного реєстру
вимірювальної техніки, що призначені
для вимірювання і реєстрації
результатів вимірювання та обладнання
для влаштування вузла відповідно до
вимог нормативних документів; замовник
послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення -
споживач або суб'єкт господарювання,
який має намір здійснити будівництво
(реконструкцію) об'єкта архітектури з
наступним його приєднанням до систем
централізованого питного
водопостачання та водовідведення; межа
балансової належності - лінія
розподілу елементів систем
водопостачання та водовідведення і
споруд на них між власниками або
користувачами.

Пунктами 3.1, 5.2 Правил № 190 передбачено,
що розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються на
підставі показів приладів обліку;
вузли обліку повинні розташовуватися
на мережі споживача, як правило, на межі
балансової належності мереж виробника
та споживача, або за згодою виробника в
приміщеннях, розташованих
безпосередньо за зовнішньою стіною
будівлі в місці входу водопровідного
вводу.

Згідно з п. 3.7 Правил № 190, розрахунки за
спожиту питну воду та скид стічних вод
здійснюються усіма споживачами
щомісячно відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону
України «Про питну воду та питне
водопостачання» та підпункту 5 пункту 3
ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживачі
питної води зобов'язані своєчасно
вносити плату за використану питну
воду відповідно до встановлених
тарифів на послуги централізованого
водопостачання та водовідведення.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач вказує на те, що у відповідача
існує борг за Договором за надані
послуги за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2012 р.
у розмірі 2 860 108,76 грн.

При цьому, з розрахунку заборгованості,
наданого позивачем, вбачається, що до
заборгованості позивачем включена
також заборгованість за воду, яка іде
на підігрів.

З приводу цього господарський суд
міста Києва зазначає наступне.

Згідно з вимогами п. п. 2.1, 2.2 та 3.13 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 190 від 27 червня
2008 р., договірні відносини щодо
користування системами
централізованого комунального
водопостачання здійснюються виключно
на договірних засадах відповідно до
Законів України «Про питну воду і питне
водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги». Істотні
умови договору між виробником та
споживачем послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
визначаються відповідно до Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги». Суб'єкти господарювання, у
яких теплові пункти (котельні)
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
водовідведення.

Таким чином, з урахуванням
вищевказаного, вартість спожитої води,
що іде на підігрів має оплачувати
балансоутримувач теплових пунктів.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів, фіксується засобами обліку,
які встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Тобто, змістом наведеного пункту
Правил № 190 визначено, що розрахунок за
спожиту гарячу воду повинен
проводитися з балансоутримувачем
бойлеру.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач не має в повному
господарському віданні, оперативному
управлінні, користуванні, концесії
бойлери, теплові пункти, котельні, й
протилежного позивачем не доведено.

За таких обставин, вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
вартості холодної води, яка була
поставлена позивачем на теплові пункти
для підігріву, задоволенню не
підлягають, оскільки умови договору
укладеного між сторонами передбачають
постачання позивачем відповідачу
питної води, і не містять зобов'язань
відповідача оплачувати вартість води,
яка буде постачатись йому з теплових
пунктів, які не знаходяться на його
обліку, у вигляді гарячої води, а
матеріали справи не містять належних
доказів наявності на балансі
відповідача теплових пунктів або
котелень, з яких здійснюється
постачання гарячої води.

Відповідно до ст. ст. 1, 14 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
комунальні послуги - це результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.
Ціни/тарифи на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування, відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

Отже, наведене свідчить, що не існує
такого виду комунальних послуг, як
«питна вода, що використовується для
виготовлення гарячої води».

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», порядок
надання житлово-комунальних послуг має
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Суд також враховує, що Договір на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі №
03852/2-07 від 03.03.2004 р. не регулює відносини
сторін з приводу постачання
відповідачеві холодної води для
виготовлення гарячої води та сплати її
вартості, при цьому й інші договори, які
б регулювали відносини між сторонами
щодо поставки холодної питної води, яка
використовується для приготування
гарячої, суду надані не були.

Таким чином, позивачем не доведено, що
ним були встановлені з відповідачем
відповідні відносини щодо постачання
води, яка використовується для
виготовлення гарячої води.

Згідно зі статтею 1 закону України «Про
теплопостачання», теплова енергія - це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Згідно з ст. 275 Господарського кодексу
України, за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання. Відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Відповідно до п. п. 2, 6 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 № 630, централізоване
постачання гарячої води - це послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у гарячій воді, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем гарячого
водопостачання. Послуги повинні
відповідати з централізованого
постачання гарячої води - вимогам щодо
якості і тиску води, температури
гарячої води, а також розрахунковим
нормам витрати води у точці розбору.

З наведених норм вбачається, що чинне
законодавство України не розділяє
послугу з постачання споживачам
гарячої води (гарячого водопостачання)
на окремі частини з постачання окремо
теплової енергії та окремо холодної
води, а встановлює, що енерговиробник
та/або енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду (яку законодавець
також називає енергією). Постачання
холодної води для приготування гарячої
є окремою послугою, що повинна, в якості
сировини, надаватись підприємству, яке
має можливість та безпосередньо
виробляє гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром,
продуктом енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води.

Отже, приймаючи до уваги наведене,
господарський суд приходить до
висновку, що позивачем безпідставно
включено до розрахунку основного боргу
суму заборгованості за надані послуги
з постачання холодної води для її
підігріву стосовно теплових пунктів
(бойлерів), які не перебувають на
балансі відповідача, у зв'язку з чим суд
визнає недоведеним факт наявності у
відповідача боргу, що обліковується за
кодами 7-50061, 7-50081, 7-50341, 7-50396,
7-50397, 7-50406, 7-50889, 7-50920, 7-50942, 7-51003, 10-50897
(постачання питної води, що
використовується для підігріву) та про
відсутність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача вартості холодної води, яка
іде на підігрів, на загальну суму 668 165,76
грн.

При цьому, суд враховує, що коди 7-50061,
7-50081, 7-50341, 7-50396, 7-50397, 7-50406, 7-50889,
7-50920, 7-50942, 7-51003, 10-50897 включають в себе як
послугу з постачання питної води, що
йде на підігрів, так і послугу з
приймання стічних вод (вода + стоки).

Умовами укладеного сторонами Договору
передбачено не лише надання послуг з
постачання питної води, але і приймання
стічних вод у міську каналізаційну
мережу.

Пунктом 1.4 Правил користування № 190
визначено, що приймання стічних вод від
підприємств, установ, організацій до
системи централізованого
водовідведення здійснюється
відповідно до Правил приймання стічних
вод підприємств у комунальні та
відомчі системи каналізації населених
пунктів України, затверджених наказом
Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих
у Мінюсті 26.04.2002 за N 403/6691 (далі - Правила
приймання № 37), а також місцевих правил
приймання стічних вод підприємств у
систему каналізації населеного пункту.

Згідно з п. 1.2 Правил приймання № 37,
останні поширюються на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - Водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Підприємства).

Як визначено п. 1.4 Правил приймання № 37,
абонент Водоканалу - це юридична особа,
яка уклала договір з Водоканалом на
надання послуг водопостачання та (або)
каналізації.

Стічні води підприємств - усі види
стічних вод, що утворилися внаслідок
їхньої діяльності після використання
води в усіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
Підприємства (з урахуванням
субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 вказаних Правил
приймання, підприємства зобов'язані
виконувати в повному обсязі вимоги цих
Правил, місцевих Правил приймання та
договору на послуги водовідведення,
своєчасно оплачувати рахунки
Водоканалу за надані послуги.

Отже, надання послуг із приймання
стічних вод (у тому числі, гарячого
водопостачання) регулюється умовами
укладеного сторонами Договору, а
вартість таких послуг підлягає оплаті
абонентом (яким є відповідач) на
користь Водоканалу (позивача).

З наданого позивачем розгорнутого
розрахунку по кодам 7-50061, 7-50081, 7-50341,
7-50396, 7-50397, 7-50406, 7-50889, 7-50920, 7-50942, 7-51003, 10-50897
вбачається, що сума заборгованості
відповідача за послуги з приймання
стоків питної води, що
використовується для приготування
гарячої води, становить 545 126,44 грн. і
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

У свою чергу, що стосується
заборгованості відповідача, яка
обліковується за кодами 7-61, 7-81, 7-341, 7-396,
7-397, 7-406, 7-889, 7-920, 7-1003, 7-1473, 7-1474, 7-1475, 7-1478,
7-1479, 7-1480, 7-1481, 7-1482, 7-1483, 7-1484, 7-1485,
7-1486, 7-1487, 7-1488, 7-1489, 7-1490, 7-1491, 10-897, 10-2377 на
суму 1 646 816,56 грн., щодо надання послуг з
холодного водопостачання та
водовідведення, то суд вважає позовні
вимоги в цій частині доведеними та
такими, що підлягають задоволенню.

Так, матеріалами справи належним чином
підтверджується надання позивачем у
спірний період послуг з водопостачання
та водовідведення за обліковими кодами
7-61, 7-81, 7-341, 7-396, 7-397, 7-406, 7-889, 7-920, 7-1003, 7-1473,
7-1474, 7-1475, 7-1478, 7-1479, 7-1480, 7-1481, 7-1482, 7-1483, 7-1484,
7-1485, 7-1486, 7-1487, 7-1488, 7-1489, 7-1490, 7-1491, 10-897, 10-2377
(холодне водопостачання та
водовідведення) і кодами 7-50061, 7-50081, 7-50341,
7-50396, 7-50397, 7-50406, 7-50889, 7-50920, 7-50942,
7-51003, 10-50897 (послуги із приймання стічних
вод гарячого водопостачання) та
існування заборгованості відповідача
за надані позивачем у період з січня 2012
р. до травня 2012 р. (включно) згідно
Договору № 03852/2-07 від 03.03.2004 р.
послуги у загальному розмірі 2 191 943,00
грн.

Доказів погашення вказаного боргу
перед позивачем, відповідачем не
надано.

Посилання відповідача на те, що частину
сплачених ним грошових коштів
позивачем неправомірно було
зараховано в оплату послуг з
постачання холодної води, яка іде на
підігрів, у зв'язку з чим нібито в
дійсності борг перед позивачем у
відповідача відсутній, - суд до уваги не
приймає.

Так, суд не наділений правом під час
розгляду майнового спору без
відповідних вимог учасників судового
процесу, заявлених у визначеному
законом порядку, самостійно змінювати
призначення здійснених сторонами
платежів, вважати зарахованими кошти в
оплату інших послуг, ніж те здійснено
однією із сторін, проводити
зарахування зустрічних вимог між
сторонами тощо.

У випадку, якщо відповідач вважає, що
частина сплачених ним коштів під час
взаємовідносин між сторонами за
спірним Договором, була неправомірно
зарахована позивачем в оплату послуг з
постачання питної води, що йде на
підігрів, відносно яких у відповідача
не існувало обов'язку з їх оплати, він
не позбавлений права звернутись до
суду з окремим позовом про їх
повернення, як безпідставно набутих, в
порядку ст. 1212 ЦК України, або про
зобов'язання відповідача зарахувати їх
в оплату боргу, який існує у
відповідача перед позивачем з оплати
послуг щодо холодного водопостачання
та водовідведення із прийманням
стічних вод гарячого водопостачання.

Щодо заявлених позивачем вимог про
стягнення пені, 3 % річних та
інфляційних втрат, суд відзначає
наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 216 ГК України за
правопорушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 4.2. Договору сторони
встановили, що у разі порушення строків
виконання зобов'язання по оплаті за
надані послуги, абонент сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу. Нарахування пені
припиняється через один рік від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

Також, згідно зі статтею 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від
08.11.2010 р.).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач нарахував відповідачу пеню у
розмірі 74 253, 95 грн., 3 662, 70 грн.
інфляційних втрат та 14 501, 63 грн. 3 %
річних, розрахунок яких є невірним,
оскільки відповідні розрахунки
здійснені в тому числі на суми боргу
щодо оплати послуг з постачання питної
води, що йде на підігрів, відносно яких
у відповідача не існувало обов'язку з
їх оплати, що було встановлено вище.

В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році»
№ 01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на
вимоги частини 1 статті 47 ГПК України
щодо прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.

Згідно з перерахунком, здійсненим
судом з урахуванням вищевказаного за
обраний позивачем період, пеня за
Договором має становити 62 083, 01 грн.,
інфляційні втрати 3 279, 85 грн., 3 %
річних - 12 102, 89 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом
встановлено наявність боргу у
відповідача перед позивачем за послуги
щодо водопостачання питної води та
водовідведення із прийманням стічних
вод гарячого водопостачання, позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з урахуванням зазначеного
вище.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Комунального
підприємства «Поділ-Житло» (04071, м. Київ,
Подільський район, вулиця Хорива,
будинок 36, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(01015, м. Київ, Печерський район, вулиця
Лейпцизька, будинок 1-А, )
2 191 943 (два мільйони сто дев'яносто одну
тисячу дев'ятсот сорок три) грн. 00 коп.
основного боргу, 3 279 (три тисячі двісті
сімдесят дев'ять) грн. 85 коп.
інфляційних втрат, 12 102 (дванадцять
тисяч сто дві) грн. 89 коп. 3 % річних, 62 083
(шістдесят дві тисячі вісімдесят три)
грн. 01 коп. пені та 45 388 (сорок п'ять тисяч
триста вісімдесят вісім) грн. 18 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 11.07.2014 р.

Головуючий суддя
В.С. Ломака

Судді
К.В. Полякова

Ю.В. Цюкало