ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 31-17-7-32-2/346-06-12020
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач
у справі), Міщенка П.К., Погребняка В.Я.,

розглянувши касаційну скаргу фізичних
осіб - ОСОБА_4, с. Маяки Біляївського
району Одеської області та ОСОБА_5, м.
Одесана постанову та ухвалувід 23.04.2014
р. Одеського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 р.
господарського суду Одеської областіу
справі№ 31-17-7-32-2/346-06-12020 господарського
суду Одеської області

за заявою Управління Пенсійного фонду
України у Біляївському районі Одеської
області до
боржникасільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна", с.
Градениці Біляївського району
Одеської областіпровизнання банкрутом

ліквідаторарбітражний керуючий
Новіков Ю.П.

представники сторін в судове засідання
не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.11.2006 року порушено
провадження у справі № 2/346-06-12020 про
банкрутство сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна" (далі -
Боржник, СТОВ) за заявою Управління
Пенсійного фонду України у
Біляївському районі Одеської області в
порядку норм Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції до набрання чинності з
19.01.2013 року внесених змін, далі - Закон
про банкрутство).

Постановою господарського суду
Одеської області від 22.05.2008 року СТОВ
було визнано банкрутом, відносно нього
відкрито ліквідаційну процедуру, а
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Новікова Ю.П., якого
зобов'язано провести ліквідаційні
заходи, передбачені Законом про
банкрутство.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 19.03.2014 року (суддя - О.Ю.
Ровинський) відмовлено у задоволенні
заяви ОСОБА_4та ОСОБА_5 про виключення
майна з ліквідаційної маси Боржника
тощо.

Не погодившись частково із цією
ухвалою суду, фізичні особи - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулися до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просили
скасувати ухвалу господарського суду
Одеської області від 19.03.2014 року про
відмову у виключенні з ліквідаційної
маси Боржника майна, належного ОСОБА_4
та ОСОБА_5 та прийняти нове рішення,
яким виключити з ліквідаційної маси
Боржника наступне нерухоме майно:
будівлю бурякосховища, літ. "А",
загальною площею 699,7 кв.м., розташованої
за адресою: АДРЕСА_1; будівлю складу
комбікормів, літ. "Б", загальною площею
1665,6 кв.м., розташованої за адресою:
АДРЕСА_1; будівлю складу, літ. "В",
загальною площею 2438,6 кв.м.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
будівлю прохідної, літ. "Г", загальною
площею 6,4 кв.м., розташованої за адресою:
АДРЕСА_1; будівлю бойні, літ. "Д",
загальною площею 28,0 кв.м., розташованої
за адресою: АДРЕСА_1; будинок
тваринників, літ. "Є", загальною площею
117,7 кв.м., розташованої за адресою:
АДРЕСА_1; будівлю корівника, літ. "Е",
загальною площею 3159,7 розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 року
(головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді:
Лавриненко Л.В., Бойко Л.І.) апеляційну
скаргу залишено без задоволення, а
ухвалу господарського суду Одеської
області від 19.03.2014 року - без змін.

Не погоджуючись з цими судовими
рішеннями попередніх інстанцій,
фізичні особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просять скасувати як ухвалу
господарського суду Одеської області
від 19.03.2014 року про відмову у виключенні
з ліквідаційної маси Боржника майна,
належного ОСОБА_4 та ОСОБА_5, так і
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 року та
прийняти нове рішення, яким виключити з
ліквідаційної маси Боржника нерухоме
майно, власником якого є ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
зокрема, ст.ст. 182, 321, 334 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 25, 26 Закону про
банкрутство, а також норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви
фізичних осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
виключення зі складу ліквідаційної
маси Боржника нерухомого майна, суди
вказали, що на засіданні комітету
кредиторів Боржника було вирішено
питання щодо складу майна, яке ще у 2010
році було включено ліквідатором до
ліквідаційної маси Боржника, у тому
числі і спірне. Також суди вказали, що
визначене майно було визнано як
власність ФГ "Сади градениці" за
рішенням сільської ради та рішенням
зборів власників майнових
сертифікатів бувшого КСП "Україна" і це
майно у подальшому було продано
вказаним фізичним особам, у зв'язку із
чим ліквідатор оскаржував згадане
рішення сільської ради та дії щодо
реєстрації права власності, як захід
щодо повернення майна Боржнику. В
позові ФГ "Сади градениці" до Боржника
про визнання права власності, у тому
числі і на спірне майно, було
відмовлено, а рішення набрали законної
сили.

Однак суд касаційної інстанції не
погоджується із викладеними
висновками судів, оскільки вони
зроблені з неповним з'ясуванням
обставин справи, з ненаданням належної
правової оцінки доказам у справі, а
відповідно без застосування при цьому
відповідних норм права.

Так, звертаючись із вимогами у даній
справі про виключення нерухомого майна
зі складу ліквідаційної маси Боржника,
заявники послались, зокрема на
договори купівлі-продажу спірного
майна у ФГ "Сади градениці" від 08.05.2012
року та від 02.07.2012 року, а також на
витяги з реєстру прав власності (а.с.
4-10), яким суди взагалі не надали жодної
правової оцінки.

Відповідно ж до норм ст. 321 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Частиною 1 ст. 328 цього ж кодексу
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. А за нормами частин 1, 3, 4 ст.
334 ЦК України право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Стосовно ж висновку суду щодо права ФГ
"Сади градениці" з продажу за вказаними
договорами спірного майна, касаційний
суд зазначає, що суди не надали правову
оцінку наявному у справі рішенню
Граденицької сільської ради від 27.01.2012
року та свідоцтву про право власності
вказаної особи на нерухоме майно від
07.12.2011 року (а.с. 12-13, 14) разом і з
встановленими обставинами оскарження
ліквідатором Боржника рішень
Граденицької сільської ради про
визнання та реєстрацію за ФГ "Сади
градениці" відповідного права
власності, у тому числі в контексті
норм ст. 330 ЦК України, відповідно до
якої якщо майно відчужене особою, яка
не мала на це права, добросовісний
набувач набуває право власності на
нього, якщо відповідно до статті 388
цього Кодексу майно не може бути
витребуване у нього.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
в апеляційній скарзі заявники у якості
доводів на користь своїх вимог
зазначили, що за заявою інших фізичних
осіб - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також про
виключення зі складу ліквідаційної
маси СТОВ нерухомого майна ця заява
була розглянута і ліквідатором, і
комітетом кредиторів Боржника на
засіданні 27.08.2012 року на користь
вказаних осіб та задоволена (а.с. 93-97), а
ліквідатор Боржника просив
задовольнити відповідне клопотання
цих фізичних осіб, про що і було
зазначено в ухвалі у даній справі від
19.09.2013 року, якою одночасно вирішено
питання про призначення до розгляду
фізичних осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
виключення зі складу ліквідаційної
маси Боржника нерухомого майна. У
якості підстав звернення фізичні особи
- ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про виключення зі
складу ліквідаційної маси СТОВ
нерухомого майна послались на укладені
в лютому та березні 2012 року з ФГ "Сади
градениці" та посвідчені нотаріально
договори купівлі-продажу нерухомого
майна.

На вказане, зокрема апеляційний суд не
звернув уваги та не дав цьому жодної
правової оцінки.

За таких обставин справи та виходячи із
повноважень суду касаційної інстанції
відповідно до норм п. 3 ст. 1119 ГПК
України, касаційний суд вирішив, що
оскаржувані ухвала місцевого суду та
постанова апеляційного суду
підлягають скасуванню, як прийняті
передчасно та з неповним з'ясуванням
обставин справи, а справа - передачі на
новий розгляд до місцевого суду.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст.ст. 1, 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції до набрання чинності з
19.01.2013 року внесених змін), ст.ст. 321, 328,
330, 334 Цивільного кодексу України та
ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичних осіб -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити
частково.

2. Постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
23.04.2014 р. та ухвалу господарського суду
Одеської області від 19.03.2014 р. у справі
№ 31-17-7-32-2/346-06-12020 скасувати.

3. Справу в частині розгляду заяви
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виключення майна з
ліквідаційної маси передати на новий
розгляд до господарського суду
Одеської області.

Головуючий
В.М. Коваленко

Судді
П.К. Міщенко

В.Я. Погребняк

Ухвала виготовлена та підписана 10.07.2014
року.