КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. справа№
910/8868/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчук
Р.Ю.

за участю представників: позивача -
Богушевич Є.А.

відповідача - Цівінська Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду м. Києва
від 26.05.2014 р.

у справі № 910/8868/14 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Відкритого акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Кіровоградгаз»

до Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування»

про стягнення 8051,40 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Відкрите акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації «Кіровоградгаз»
звернулось з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» про стягнення 8051,40
грн заборгованості за договором
купівлі-продажу скрапленого газу №
А137-1/3380сг-11 від 25.05.2011 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 26.05.2014 р. у справі № 910/8868/14 позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням
Господарського суду м. Києва від 26.05.2014
р. у справі № 910/8868/14, Публічне
акціонерне товариство
«Укргазвидобування» подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржуване рішення суду та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, що саме ВАТ
«Кіровоградгаз» було порушено умови
договору № А137-1/3380сг-11 купівлі-продажу
скрапленого газу від 25.05.2011 р., оскільки
останній не прийняв скраплений газ у
кількості, передбаченій договором, а
тому недопоставка скрапленого газу
відбулась з вини позивача.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/8868/14, а розгляд справи
призначено на 15.07.2014 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

25.05.2011 р. за результатами проведення
торгів на спеціалізованому аукціоні №
137-1 з продажу скрапленого газу між
Дочірньою компанією
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» (далі - продавець), ВАТ
«Кіровоградгаз» (далі - покупець) та
Українською аграрною біржею було
укладено договір № А137-1/3380сг-11
купівлі-продажу скрапленого газу (далі
- договір).

Згідно з п. 1.2 вказаного договору
покупець зобов'язується оплатити та
прийняти скраплений газ на умовах
цього договору, а продавець
зобов'язується передати покупцю
скраплений газ у вересні 2011 р.
відповідно до графіка поставки в
загальній кількості 75 тонн.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна за
одну тонну скрапленого газу без
врахування вартості його
транспортування складає 2 130,00 грн, у
тому числі ПДВ 20%.

Загальна сума даного договору складає
159 750,00 грн, у тому числі ПДВ складає 26
625,00 грн (п. 2.3 договору).

Як передбачено п. 3.3 договору, продавець
передає скраплений газ при
транспортуванні залізничним
транспортом на умовах EXW-структурна
одиниця наливу скрапленого газу.

Згідно з п. 3.4 договору покупець
самостійно забезпечує та оплачує
послуги по транспортуванню та наливу
скрапленого газу по окремому договору.

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє до 30.09.2011 р., а в частині розрахунків
до повного їх виконання.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що ВАТ «Кіровоградгаз» умови
договору виконало в повному обсязі,
здійснивши попередню оплату на
загальну суму 159 750,00 грн, однак
відповідачем було передано тільки 71,220
тонн скрапленого газу на суму 151 698,60
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Встановлено, що позивач належним чином
виконав свій обов'язок щодо
перерахування попередньої оплати за
скраплений газ за договором №
А137-1/3380сг-11 купівлі-продажу скрапленого
газу від 25.05.2011 р., на суму 159 750,00 грн, що
підтверджується, зокрема:

- податковою накладною № 351 від 03.06.2011 р.
на загальну суму 7 987,50 грн;

- податковою накладною № 456 від 30.08.2011 р.
на загальну суму 53 250,00 грн;

- податковою накладною № 127 від 08.09.2011 р.
на загальну суму 53 250,00 грн;

- податковою накладною № 193 від 15.09.2011 р.
на загальну суму 45 262,50 грн.

У свою чергу, відповідач на виконання
умов договору передав позивачу 71,220
тонну скрапленого газу загальною
вартістю 151 698,60 грн, що підтверджується,
зокрема:

- актом приймання-передачі від 10.09.2011 р.
на загальну суму 100 834,20 грн;

- актом приймання-передачі від 20.09.2011 р.
на загальну суму 50 864,40 грн.

Отже згідно договору № А137-1/3380сг-11
купівлі-продажу скрапленого газу від
25.05.2011 р. невідвантаженим залишилось
скрапленого газу на суму 8 051,40 грн.

Таким чином, місцевий господарський
суд дійшов правильного висновку про те,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача 8 051,40 грн заборгованості за
договором № А137-1/3380сг-11 купівлі продажу
скрапленого газу від 25.05.2011 р. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно доводів скаржника про
порушення позивачем умов договору в
частині неприйняття скрапленого газу в
кількості, передбаченій цим договором,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.3 договору №
А137-1/3380сг-11 купівлі продажу скрапленого
газу від 25.05.2011 р покупець самостійно
забезпечує та оплачує послуги по
транспортуванню та наливу скрапленого
газу по окремому договору.

Так, 20.01.2010 р. між ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» (далі - виконавець) та ВАТ по
газопостачанню та газифікації
«Кіровоградгаз» (далі - замовник) було
укладено договір № 60/6-тр/БЯ по
оформленню та відвантаженню
нафтопродуктів залізничним
транспортом від 20.01.2010 р.

Відповідно до п. п. 1.1, 2.1 вказаного
договору предметом цього договору є
надання послуг по оформленню та
відвантаженню нафтопродуктів та
скрапленого газу згідно рознарядок ДК
«Укргазвидобування» та готової
продукції, отриманої в результаті
переробки вуглеводневої сировини на
давальницьких умовах, що надалі
іменується продукція, залізничним
транспортом по території України до
станції призначення. Відвантаження
продукції здійснюється в залізничних
цистернах, що належать виконавцю, та в
залізничних цистернах сторонніх
організацій.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком місцевого
господарського суду про те, що
позивачем вчинені достатні дії для
прийняття товару від відповідача у
погоджені строки.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини,
ґрунтуючись на матеріалах справи,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що рішення Господарського суду м. Києва
від 26.05.2014 р. прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» задоволенню не
підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду м. Києва від 26.05.2014 р. у справі №
910/8868/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/8868/14 повернути
до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран