ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2014 року Справа № 920/1065/14

За позовом: приватного
підприємства "Торгівельний центр
"Київ", м. Полтава

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 9697 грн. 39 коп.

СУДДЯ Рунова В.В.

Представники:

від позивача - Басов О.В.,
довіреність б/н від 02.01.2014 року

від відповідача - не з'явився

При секретарі судового засідання
Балицькому В.В.

Суть спору: позивач у позовній заяві
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість на загальну суму 9697 грн.
39 коп., у тому числі: 9312 грн. 93 коп.
заборгованості по орендній платі,
боргу за комунальні послуги та
експлуатаційні витрати, 322 грн. 11 коп.
пені, 62 грн. 35 коп. 3% річних, а також
стягнути з відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 1827 грн. 00
коп.

У судовому засіданні 10.07.2014 року
представник позивача підтримав вимоги,
викладені в позовній заяві.

08.07.2014 року позивач подав до суду
уточнення позовних вимог, в яких
зазначає, що в резолютивній частині
позовної заяви було допущено технічну
помилку, а саме неправильно вказано
розмір основного боргу відповідача, та
зазначає, що станом на 07.07.2014 року
розмір основного боргу відповідача
становить 9312 грн. 93 коп.

Відповідач у судове засідання 10.07.2014
року не з'явився, відзив на позовну
заяву до суду не подав, проте надіслав
до суду клопотання про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
неможливістю бути присутнім в даному
судовому засіданні.

В судовому засіданні 10.07.2014 року
представник позивача проти
задоволення клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи
заперечує.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи,
перевіривши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
клопотання та відкладення розгляду
справи з огляду на наступне.

В обгрунтування клопотання про
відкладення розгляду справи
відповідач посилається на
неможливість явки представника
відповідача в судове засідання та
необхідність подання відзиву на
позовну заяву.

Підпунктом 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з наступними змінами
та доповненнями господарським судам
роз'яснено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору. Господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). Неявка учасника судового процесу в
судове засідання не є підставою для
скасування судового рішення, якщо
ухвалу, в якій зазначено час і місце
такого засідання, надіслано йому в
порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1
підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Суд враховує, що ухвалу про порушення
провадження у справі відповідачем було
отримано 25.06.2014 року, тобто за 15 днів до
судового засідання, що було достатньо
для підготовки відзиву, однак
відповідач своїм правом не скористався
та не надав суду мотивованого відзиву
на позовну заяву.

Відтак, клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи
задоволенню не підлягає.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 43 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає, що господарським
судом, в межах наданих йому
повноважень, сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, із
врахуванням вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, стосовно розгляду справи
упродовж розумного строку, всебічно і
повно з'ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, відповідно до
приписів ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, давши
оцінку доказам, які мають значення для
справи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
суд вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

01.01.2014 року між позивачем - приватним
підприємством "Торгівельний центр
"Київ" та відповідачем - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було
укладено договір суборенди №
ТОЦ-4-2477-2014, відповідно до умов якого
позивач зобов'язувався передати, а
відповідач - прийняти, у відповідності
до умов договору, у строкове платне
користування нежитлове приміщення, а
саме частину будівлі ТОЦ, що
знаходиться за адресою: м. Суми, АДРЕСА_2
на другому поверсі загальною площею 62
кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи,
передача приміщення в суборенду
підтверджується актом
прийому-передачі приміщення (об'єкту
суборенди) в орендне користування № 2
від 01.01.2014 року, який підписаний
сторонами.

Відповідно до п. 2.3 договору, відповідач
повинен своєчасно та в повному обсязі
сплачувати орендну плату, компенсацію
комунальних та експлуатаційних
платежів.

Відповідно до п. 5.1 договору, відповідач
зобов'язаний вносити орендну плату за
користування об'єктом суборенди в
розмірах та в строки, обумовлені
договором і додатком № 5, що є його
невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 5.4, п. 5.5 договору,
орендна плата сплачується
суборендарем щомісяця, попередньою
оплатою не пізніше 20 числа поточного
місяця. Орендна плата сплачується
незалежно від факту отримання
рахунків.

Відповідно до п. 5.9 договору,
відповідач, крім платежів по оренді,
повинен протягом 3-х банківських днів з
моменту виставлення рахунків
позивачем компенсувати витрати на
комунальні послуги, якими він
користується (електроенергію, водо- та
теплопостачання) та витрати на
комунальні послуги, які споживають
відвідувачі в місцях загального
користування та які розподіляються між
всіма суборендарями ТОЦ пропорційно
площі об'єкту оренди до загальної площі
ТОЦ.

Відповідно до п. 5.10 договору,
відповідач повинен відшкодовувати
витрати, пов'язані з експлуатацією,
обслуговуванням та утриманням об'єкту
суборенди, з розрахунку 30 грн. 00 коп./1
кв. м.

Станом на 03.06.2014 року у відповідача
перед позивачем утворилась
заборгованість в сумі 9312 грн. 93 коп.

Як зазначив позивач, зобов'язання
відповідача перед ним не виконані,
заборгованість відповідачем не
погашена.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити всіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу
України, не допускається одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Строк дії договору був достроково
припинений за взаємною згодою сторін
30.04.2014 року, наявна заборгованість була
визнана відповідачем відповідно до
гарантійного листа від 06.05.2014 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського
кодексу України, закінчення строку
господарського договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, що мало місце під час дії
договору.

Ні доказів сплати, ні аргументованого
заперечення вимогам позивача
відповідач не надав, тому позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості за надані послуги в
сумі 9312 грн. 93 коп. визнаються судом
правомірними, обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п. 10.2 договору суборенди,
за прострочення поточних платежів
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від несплаченої суми за кожен день
прострочення.

Так, відповідно наданого позивачем
розрахунку, він просить суд стягнути з
відповідача 322 грн. 11 коп. пені.

Враховуючи, що розрахунок пені
здійснений у відповідності з вимогами
чинного законодавства, позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача пені
в сумі 322 грн. 11 коп. задовольняються
судом в повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача 3% річних у сумі 287 грн. 25
коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом, або договором не встановлений
інший розмір процентів.

Враховуючи, що право на стягнення 3 %
річних, у зв'язку з простроченням
виконання грошового зобов'язання
передбачене ст. 625 Цивільного кодексу
України, суд вважає правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача 62 грн. 35 коп. 3% річних.

Згідно Закону України "Про судовий
збір", ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по
судовому збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. У задоволенні клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи відмовити.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (40030, АДРЕСА_1; ід.
номер НОМЕР_1) на користь приватного
підприємства "Торгівельний центр "Київ"
(36000, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6; код
36324299) 9312 грн. 93 коп. заборгованості за
надані послуги, 322 грн. 11 коп. пені, 62 грн.
35 коп. 3% річних та 1827 грн. 00 коп. витрат
по судовому збору.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.07.2014 року.

Суддя В.В. Рунова