ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2014 р.
Справа № 911/2368/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лилака Т.Д., розглянувши
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПЕЦ ОПТ», м. Київдо
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Птахофабрика
Київська», Київська обл., с. Пухівкапро
стягнення 58 220,55 грн., за участю
представників:

позивача:Попов А.С., довіреність б/н від
01.07.2014 року;відповідача:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «СПЕЦ ОПТ»
звернулося до господарського суду
Київської області з позовною заявою до
відповідача про стягнення 50 000,00 грн.
основного боргу, 727,26 грн. 3% річних, 3 500,00
грн. інфляційних втрат, 3 923,29 грн. пені, а
загалом 58 220,55 грн. у зв'язку з
неналежним виконанням останнім
зобов'язань з оплати поставленого
товару за договором постачання товару
№ ОС/27 від 19.09.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.06.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 03.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.07.2014 року розгляд справи
було відкладено на 17.07.2014 року.

11.07.2014 року через канцелярію суду
позивач подав заяву про збільшення
позовних вимог, в якій просив стягнути
з відповідача 50 000,00 грн. основного
боргу, 800,90 грн. 3% річних, 5 635,10 грн.
інфляційних втрат, 3 617,72 грн. пені, а
загалом 60 053,72 грн. у зв'язку з
неналежним виконанням останнім
зобов'язань з оплати поставленого
товару за договором постачання товару
№ ОС/27 від 19.09.2013 року.

Представник відповідача в судове
засідання 17.07.2014 року не з'явився,
відзив на позов не надав, про час і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.09.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю «Птахофабрика
Київська» (покупець) та товариством з
обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ОПТ»
(постачальник) було укладено договір
постачання товару № ОС/27 (далі -
договір), за умовами якого постачальник
зобов'язується протягом дії цього
договору передавати у власність
покупцю сировину для виробництва
комбікормів (у подальшому - «товар»), у
кількості та асортименті згідно до
підписаних сторонами специфікацій, які
є невід'ємною частиною цього договору,
а покупець зобов'язується приймати цей
товар та своєчасно здійснювати його
оплату на умовах цього договору.

Згідно п. 2.7. договору, датою постачання
товару вважається дата зазначена і
відповідній видатковій
(товарно-транспортній) накладній.

Розрахунки здійснюються покупцем за
кожну партію товару, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника на
умовах визначених у підписаних
сторонами специфікаціях (п. 4.1.
договору).

Відповідно до п. 9.1. даний договір
набирає чинності з моменту його
підписання і діє до 31 грудня 2014 року,
але у будь якому випадку до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за даним договором.

На виконання умов договору сторонами
підписано специфікацію № 6 від 19.11.2013
року та позивачем поставлено
відповідачу товар на загальну суму 67
020,80 грн., що підтверджується видатковою
накладною № 20112 від 20.11.2014 року,
наявними в матеріалах справи.

Проте, відповідач за отриманий від
позивача товар на суму 67 020,80 грн.
розрахувався частково, що
підтверджується банківською випискою
по рахунку позивача, і має
заборгованість перед останнім у сумі 50
000,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання з поставки товару за
договором, а відповідач не виконав
належним чином взяті на себе
зобов'язання з оплати отриманого
товару та має перед позивачем
заборгованість у сумі 50 000,00 грн.

Доказів сплати відповідачем
зазначеної суми боргу суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача боргу в сумі 50 000,00 грн. є
обґрунтованими, і тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, позов в частині стягнення
інфляційних витрат в розмірі 5 635,10 грн.
та 3 % річних в розмірі 800,90 грн., які
нараховано позивачем відповідно до
вимог чинного законодавства та умов
договору, у зв'язку з простроченням
відповідачем виконання взятих на себе
зобов'язань з оплати переданого
природного газу за даним договором у
спірний період на підставі ст. 625 ЦК
України також є обґрунтованим, і тому
підлягає задоволенню.

Статтею 230 ГК України визначено, що
порушення зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 5.4. договору визначено, що у
випадку несвоєчасної оплати
прийнятого товару, покупець сплачує на
користь постачальника пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на момент прострочення, від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно роз'яснення Вищого арбітражного
суду України «Про деякі питання
практики застосування майнової
відповідальності за не виконання або
неналежне виконання грошових
зобов'язань» від 29.04.1994 року № 02-5/293,
пеня встановлена чинним
законодавством або договором, підлягає
сплаті за весь період часу, протягом
якого не виконано грошове зобов'язання
з урахуванням 6-місячного строку
позовної давності.

Суд, здійснивши власний розрахунок
пені встановив, що заявлений позивачем
до стягнення розрахунок пені за
несвоєчасну оплату товару в розмірі 3
617,72 грн (за період з 30.11.2013 року по 10.06.2014
року) є арифметично невірним, оскільки
позивачем нарахована пеня з порушенням
граничного терміну, встановленого
законодавством України (п. 6 ст. 232 ГК
України), а також в порушення статтей 1, 3
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», у зв'язку з чим стягненню
підлягає розмір пені, здійснений за
розрахунком суду та з урахуванням норм
статті 232 Господарського кодексу
України в сумі 3 590,99 грн.

В іншій частині позовних вимог про
стягнення пені за несвоєчасну оплату
товару в позові слід відмовити.

Судовий збір у розмірі 1 826,18 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача пропорційно задоволених
вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Птахофабрика
Київська» (07413, Київська обл.,
Броварський район, с. Пухівка, вул.
Радгоспна, код 05513187) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «СПЕЦ ОПТ» (01001, м.
Київ, Печерський узвіз, 19, код 38651885) 50 000
(п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основного
боргу, 800 (вісімсот) грн. 90 коп. 3% річних, 5
635 (п'ять тисяч шістсот тридцять п'ять )
грн. 10 коп. інфляційних витрат, 3 590 (три
тисячі п'ятсот дев'яносто) грн. 99 коп.
пені, 1 826 (одну тисячу вісімсот двадцять
шість) грн. 18 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 21.07.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак