ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.Справа №
5016/317/2011(15/11)Одеський апеляційний
господарський суду у складі колегії
суддів:

головуючого судді Пироговського В.Т.,

суддів Лавриненко Л.В., Філінюк І.Г.,

секретар судового засідання Бондар
М.Ю.,

за участю представників учасників
процесу:

від ПАТ КБ "ПриватБанк" Сухінін С.В.

від ФОП ОСОБА_2 не з'явилися

від ПАТ "Мегабанк" в особі
Миколаївського регіонального
відділення ПАТ "Мегабанк" не з'явилися

від ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" не
з'явилися

від ПАТ "УкрСиббанк" не з'явилися

від Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі
м.Миколаєва не з'явилися

від Заводський районний центр
зайнятості не з'явилися

від Миколаївське обласне відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності не
з'явилися

від ДПІ у Заводському районі
м.Миколаєва не з'явилися

від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не
з'явилися

від ліквідатора Карпова Валерія
Володимировича не з'явилися

розглянула апеляційне подання

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"

на ухвалу Господарського суду
Миколаївської області

від 02.06.2014р. (про відмову у прийнятті
заяви про скасування арешту)

по справі № 5016/317/2011(15/11)

Боржник:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

Кредитори:

1). Публічне акціонерне товариство
"Мегабанк" в особі Миколаївського
регіонального відділення ПАТ
"Мегабанк";

2). Публічне акціонерне товариство "Банк
Петрокоммерц-Україна";

3). Публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк";

4). Управління Пенсійного фонду України
в Заводському районі м.Миколаєва;

5). Заводський районний центр
зайнятості;

6). Миколаївське обласне відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності;

7). Державна податкова інспекція у
Заводському районі м.Миколаєва;

8). Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль"

за участю ліквідатора: Карпова Валерія
Володимировича

про визнання банкрутом

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014р.,
прийнята до провадження та призначена
до розгляду на 08.07.2014р. апеляційна
скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 02.06.2014р. № 5016/317/2011(15/11).

Учасники процесу, повідомлені належним
чином про час і місце засідання
господарського суду апеляційної
інстанції, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення та реєстром вихідної
кореспонденції Одеського апеляційного
Господарського суду за 25.06.2014р., проте
представники учасників процесу крім
ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання
не з'явились, про причини неявки не
повідомили.

Апеляційна скарга розглянута в порядку
ст. 102 ГПК України.

Відповідно до приписів ст.85 ГПК України
в засіданні суду 08.07.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Справу порушено ухвалою
господарського суду Миколаївської
області від 10.02.2011 року за заявою ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" з підстав,
передбачених ст. 47 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі Закон про банкрутство), оскільки
боржник неспроможний погасити
безспірну кредиторську
заборгованість.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 13.11.2012р.
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 станом на
13.09.2012р.; припинено підприємницьку
діяльність банкрута; провадження у
справі припинено; визнані грошові
вимоги кредиторів вважаються
погашеними на підставі п. 6 ст. 31 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом"; зобов'язано
ліквідатора примірники ліквідбалансу
банкрута надіслати на адресу
державного реєстратора - Виконавчого
комітету Миколаївської міської ради та
Головного управління статистики у
Миколаївській області; припинено
повноваження ліквідатора Карпова В.В.

В подальшому ПАТ КБ «Приватбанк», який
не є учасником справи про банкрутство
ФОП ОСОБА_2 на підставі ст. 68 ГПК
України, звернувся до суду із заявою
про скасування арешту накладеного
ухвалою про порушення провадження у
даній справі від 11.02.2011р., а саме просив
скасувати арешт накладений на рухоме
майно, що перебуває у заставі банку - т/з
SCHWARZMUELLER (модель SPA, рік випуску: 1995, тип
ТЗ: напівпричіп бортовий-Е, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер: НОМЕР_3), що належить на праві
власності ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1), про що
постановити відповідну ухвалу та
направити її для виконання до УДАІ УМВС
України у Миколаївській області.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 02.06.2014р. зі
справи № 5016/317/2011(15/11) (суддя Ржепецький
В.О.) відмовлено в прийнятті заяви
банку, у зв'язку із тим, що арешт
накладений на майно боржника в порядку
ч. 1 ст. 48 Закону не є заходом
забезпечення позову, а отже і не може
бути скасований в порядку визначеному
ст. 68 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду із апеляційною скаргою, в якій
просить ухвалу від 02.06.2014р. з даної
справи скасувати, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, особа, яка подала апеляційну
скаргу зазначає, що господарський суд
має право скасувати або змінити заходи
забезпечення вимог кредиторів до
настання обставин зазначених в ч. 3 ст. 12
Закону про банкрутство.

В судовому засіданні представник
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" доводи
викладені в апеляційній скарзі
підтримав.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
банку, оцінивши наявні докази,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального права, колегія
суддів зазначає:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк"
звернулось до суду із заявою вх. № 9882/14
від 29.05.2014р. про скасування арешту з
індивідуально визначеного майна що
перебуває у заставі банку на підставі
договору застави від 06.05.2006р. - т/з
SCHWARZMUELLER (модель SPA, рік випуску: 1995, тип
ТЗ: напівпричіп бортовий-Е, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер: НОМЕР_3), посилаючись на те, що
відповідне майно передано у заставу
банку в забезпечення виконання
кредитного договору від 06.05.2006р. №
40МФ/2006, укладеного із ОСОБА_5 не як
суб'єктом підприємницької діяльності,
а відтак і ОСОБА_2 виступив майновим
поручителем не як підприємець. При
цьому, банк з посиланням на приписи ст.
91 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакція,
яка діє з 19.01.2013р. вважає, що в даному
випадку арешт на вказане майно судом не
накладається.

Між тим, провадження у справі про
банкрутство СПД ФОП ОСОБА_2 закінчено
припиненням провадження у справі
ухвалою суду від 13.12.2012р., тобто за
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції,
яка діяла до 19.01.2013р. Отже, посилання
банку в заяві про скасування арешту на
приписи ст. 91 вказаного Закону є
неправомірним.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, банк посилається на ті ж самі
обставини, що зазначені у заяві до суду
першої інстанції, а також на приписи
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», проте вже в
редакції, яка діяла до 19.01.2013р., зокрема,
на ч. 3 ст. 12 Закону, якою передбачено, що
заходи щодо забезпечення вимог
кредиторів діють відповідно до дня
введення процедури санації і
призначення керуючого санацією, або до
винесення постанови про визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури і призначення
ліквідатора, або до затвердження
господарським судом мирової угоди, або
до дня винесення ухвали про відмову у
визнанні боржника банкрутом;
господарський суд також має право
скасувати або змінити заходи щодо
забезпечення вимог кредиторів до
настання вищезазначених обставин, про
що виноситься ухвала, яка може бути
оскаржена в установленому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону про
банкрутство одночасно з прийняттям
заяви про порушення справи про
банкрутство громадянина-підприємця
господарський суд накладає арешт на
майно громадянина-підприємця, за
винятком майна, на яке згідно з
цивільним процесуальним
законодавством України не може бути
звернено стягнення, та майна, що
перебуває у заставі з підстав, не
пов'язаних із здійсненням такою особою
підприємницької діяльності.

В процесі розгляду справи ліквідатором
боржника подано клопотання від 11.07.2012р.,
тобто до припинення провадження у
справі про банкрутство, згідно із яким
ліквідатор просив, у зв'язку із
визнанням боржника банкрутом та для
належного виконання п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону
про банкрутство, окремою ухвалою
скасувати всі арешти, накладені на
майно боржника, визнаного банкрутом,
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 31.07.2012р. з
даної справи клопотання ліквідатора
задоволено, скасовано арешти та інші
обмеження щодо користування майном
банкрута - суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи підприємця
ОСОБА_2, 54038, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1. (т.3, а.с. 92)

Крім того, ліквідатором отримано
постанову суду про визнання боржника
банкрутом та вказану ухвалу щодо
зняття арештів для виконання, що
підтверджується відміткою на
клопотанні від 02.09.2012р.(а.с. 93)

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону про
банкрутство з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладення
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається.

Таким чином, суд першої інстанції
ухвалою від 31.07.2012р. здійснив дії
передбачені спеціальним
законодавством стосовно скасування
(зняття) арештів чи інших обмежень з
будь якого майна банкрута.

Отже, заява ПАТ КБ «Приватбанк» про
зняття арешту із індивідуально
визначеного майна - т/з SCHWARZMUELLER (модель
SPA, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп
бортовий-Е, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер: НОМЕР_3), не може
бути задоволена у даному провадженні,
оскільки арешти з усього майна у т.ч. і
вказаного вищє зняті ухвалою суду від
31.07.2012р., тобто до надання відповідної
заяви банку.

Окремо слід зазначити, що виносячи
ухвалу від 02.06.2014р. по даній справі,
господарський суд помилково послався
на приписи ч. 1 ст. 62 ГПК України, якою
встановлено вичерпний перелік підстав
відмови в прийнятті позовної заяви.
Проте, в даному випадку банком, як
заінтересованою особою, на думку якої
порушено її права, подано заяву про
зняття арешту з майна, яке знаходиться
в заставі, тобто не позовної заяви.

При цьому, за наслідками перегляду
ухвали суду першої інстанції в
апеляційному порядку у зв'язку із
викладеними не можуть бути застосовані
наслідки передбачені ч. 7 ст. 106 ГПК
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала
господарського суду Миколаївської
області від 02.06.2014р. зі справи
№ 5016/317/2011(15/11) прийнята з не
правильним застосуванням норм
процесуального права, у зв'язку з чим
оскаржену ухвалу слід скасувати, у
задоволенні заяви банку відмовити.

Керуючись ст.ст.85,99,101-106 ГПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк"
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 02.06.2014р. зі
справи № 5016/317/2011(15/11) скасувати, у
задоволенні заяви про зняття арешту
відмовити.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано
11.07.2014р.

Головуючий суддя
В.Т. Пироговський

Судді
Л.В. Лавриненко

В.І. Філінюк І.Г.