ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р.
Справа № 911/1926/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Рябцевої О.О., розглянувши
справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Смена», м. Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Моноінвест»,
Київська обл., м. Славутич

про стягнення 127605,09 грн.

за участю представників:

від позивача: Дайнеко І.А. (дов. № 18 від
28.05.2014 р.);

від відповідача: не з'явився.

Обставини справи:

товариство з обмеженою
відповідальністю «Смена» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Моноінвест» (далі -
відповідач) про стягнення 127605,09 грн., з
яких 97665,68 грн. заборгованості за
договором поставки № 253 від 01.01.2014 р.,
1952,36 грн. пені, 24416,42 грн. штрафу, 347,67 грн.
3% річних та 3222,96 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору поставки № 253 від 01.01.2014 р.
в частині зобов'язання з оплати
вартості поставленого товару, у зв'язку
з чим за ним утворилася заборгованість
у сумі 97665,68 грн. В зв`язку з наявністю
зазначеної заборгованості позивачем
на підставі п.п. 7.3., 7.4. договору
нараховано відповідачу 1952,36 грн. пені
та 24416,42 грн. штрафу та на підставі ст. 625
ЦК України - 347,67 грн. 3% річних та 3222,96
грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 12.06.2014 р. було
оголошено перерву до 14.07.2014 р.

Представник позивача в судових
засіданнях 12.06.2014 р. та 14.07.2014 р.
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому
засіданні 12.06.2014 р. проти позовних вимог
заперечували, проте підстав заперечень
не зазначили. В судове засідання 14.07.2014
р. представник відповідача не з'явився,
хоча про час та місце судового
засідання відповідач був повідомлений
належним чином, що підтверджується
підписом представника відповідача на
бланку про оголошення перерви від
12.06.2014 р. Про причини неявки в судове
засідання 14.07.2014 р. відповідач суд не
повідомив, відзив на позов до суду не
надіслав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Смена»
(постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Моноінвест» (покупець) було укладено
договір поставки № 253 (договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених у договорі,
поставити та передати у власність
покупцеві товар (партію товару), в
асортименті, кількості та цінами,
вказаних у видаткових накладних, що
засвідчують передачу-приймання товару
від постачальника до покупця та є
невід'ємними частинами договору, а
покупець зобов'язується в порядку та на
умовах, визначених у договорі, прийняти
та оплатити вказаний товар.

Згідно з п. 1.2. договору предметом
поставки є товари з найменуванням,
зазначеним у додатку(ах) до договору і
визначені родовими ознаками.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що
передача товару від постачальника
покупцю здійснюється за видатковою
накладною, в якій сторони зазначають
найменування товару, кількість, ціну
товару та загальну вартість товару, що
постачається. Дата, вказана
постачальником у видатковій накладній,
є датою поставки товару
постачальником.

Право власності і ризик випадкової
загибелі або пошкодження товару
переходить до покупця з моменту
отримання товару від постачальника та
підписання сторонами видаткової
накладної, що засвідчує факт отримання
покупцем товару (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору поставка
товару (партії товару) вважається
виконаною постачальником в момент
передачі товару уповноваженому
представнику покупця (покупцю), що
підтверджується отриманою від
останнього довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей та його
підписом у видатковій накладній.

Згідно з п. 3.2. договору
передавання-прийняття товару
здійснюється згідно накладної
представником покупця на підставі
довіреності на отримання цінностей,
оформленої відповідно до вимог чинного
законодавства України.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що
асортимент, кількість та вартість
товару (з урахуванням ПДВ) остаточно
узгоджується та відображаються
сторонами у видатковій накладній по
кожній партії окремо.

Загальна сума договору розраховується
шляхом додавання загальних сум партій
товарів, поставлених постачальником на
протязі строку дії договору, згідно
видаткових накладних, які є невід'ємною
частиною договору (п. 5.3. договору).

Згідно з п. 6.1. договору покупець
зобов'язаний оплатити постачальнику
вартість (ціну) кожної партії товару не
пізніше 14 календарних днів з дати
поставки товару, шляхом безготівкового
або готівкового перерахування на
поточний рахунок постачальника.

Пунктом 8.1. договору встановлено, що
договір вступає в дію з дати його
укладання обома сторонами і діє до
31.12.2014 р.

Сторонами було підписано додаток № 1 до
договору № 253 від 01.01.2014 р., в якому
зазначено найменування товарів, що
являються предметом поставки.

На виконання умов договору позивач за
період з 12.03.2014 р. по 24.03.2014 р. поставив, а
відповідач прийняв товар на загальну
суму 107665,68 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 60002352 від
12.03.2014 р. на суму 49561,00 грн., № 60002458 від
14.03.2014 р. на суму 6669,00 грн., № 60002460 від
14.03.2014 р. на суму 2254,00 грн., № 60002593 від
17.03.2014 р. на суму 1174,36 грн., № 60002977 від
24.03.2014 р. на суму 46989,00 грн. та № 60002978 від
24.03.2014 р. на суму 1018,32 грн.

Для отримання вказаного товару
відповідачем було видано довіреність
№ 16 від 12.03.2014 р. на ім'я генерального
директора ТОВ «Моноінвест» Копича
Олега Олександровича.

03.04.2014 р. сторонами було підписано акт
звіряння взаєморозрахунків № 60000115 за
період з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р., відповідно
до якого заборгованість відповідача за
отриманий товар станом на 31.03.2014 р.
складала 107665,68 грн.

В порушення умов п. 6.1. договору
відповідач станом на час подання
позовної заяви за отриманий товар
розраховувався частково на суму 10000,00
грн., що підтверджується наявною в
матеріалах справи випискою з
банківського рахунку позивача, в
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість перед позивачем у сумі
97665,68 грн.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість
відповідача перед позивачем у сумі
97665,68 грн. за товар, отриманий на
підставі договору поставки № 253 від
01.01.2014 р., на час прийняття рішення не
погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога позивача про
стягнення з відповідача 97665,68 грн.
підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача 1952,36 грн. пені.

Відповідно до п. 7.3. договору за
порушення терміну оплати вартості
(ціни) поставленого товару,
встановленого п. 6.1. договору,
постачальник має право стягнути з
покупця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період
порушення винною стороною грошового
зобов'язання, від суми боргу за кожен
день прострочення. Штрафна санкція,
передбачена цим пунктом договору,
нараховується та стягується понад
строк, передбачений п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, в
межах 3-ох річного строку.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 1952,36 грн. пені, нарахованої
на заборгованість відповідача за
кожною видатковою накладною окремо з
урахуванням часткової проплати за
загальний період з 27.03.2014 р. по 15.05.2014 р.

Враховуючи те, що наданий позивачем
розрахунок пені є арифметично вірним,
позовна вимога про стягнення з
відповідача 1952,36 грн. пені підлягає
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 24416,42 грн.
штрафу.

Згідно з п. 7.4. договору, в разі
порушення грошових зобов'язань за
договором, постачальник має право
стягнути з покупця штраф в розмірі 25%
від вартості поставлених, але не
оплачених товарів.

Так, позивач просить суд стягнути з
відповідача 24416,42 грн. штрафу,
нарахованого на вартість неоплаченого
відповідачем товару у сумі 97665,68 грн.

Враховуючи те, що судом встановлено
факт порушення відповідачем грошового
зобов'язання щодо оплати вартості
поставленого позивачем товару у сумі
97665,68 грн., розрахунок штрафу є
арифметично вірним, позовна вимога про
стягнення з відповідача 24416,42 грн.
штрафу підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача 347,67
грн. 3% річних та 3222,96 грн. інфляційних
втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 347,67 грн. 3% річних,
нарахованих за загальний період з
27.03.2014 р. по 15.05.2014 р. на заборгованість
відповідача за кожною видатковою
накладною окремо з урахуванням
часткової проплати.

Враховуючи те, що наданий позивачем
розрахунок 3% річних є арифметично
вірним, позовна вимога про стягнення з
відповідача 347,67 грн. 3% річних підлягає
задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 3222,96 грн. інфляційних
втрат, нарахованих на заборгованість
відповідача за кожною видатковою
накладною окремо з урахуванням
часткової проплати за період
прострочення квітень 2014 р.

Проте, позивачем неправомірно
нараховано інфляційні втрати за
квітень 2014 р. на заборгованість
відповідача за видатковими накладними
№ 60002977 від 24.03.2014 р. у сумі 46989,00 грн. та №
60002978 від 24.03.2014 р. у сумі 1018,32 грн.,
оскільки відповідно до умов п. 6.1.
договору поставки платежі за вказаними
накладними мали бути здійснені
відповідачем 07.04.2014 р.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Таким чином, відповідно до вірного
розрахунку, здійсненого судом з
урахуванням роз'яснень, викладених у
постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», сума
інфляційних втрат становить 1638,72 грн.,
які підлягають стягненню з відповідача
на користь позивача.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладається судом на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Моноінвест» (07101,
Київська обл., м. Славутич, Київський
квартал, 15, код 36005532) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Смена» (04071, м. Київ,
вул. Набережно-Лугова, 2-В, код 38918728) 97665,68
грн. (дев'яносто сім тисяч шістсот
шістдесят п'ять грн. 68 коп.)
заборгованості, 1952,36 грн. (одну тисячу
дев'ятсот п'ятдесят дві грн. 36 коп.) пені,
24416,42 грн. (двадцять чотири тисячі
чотириста шістнадцять грн. 42 коп.)
штрафу, 347,67 грн. (триста сорок сім грн. 67
коп.) 3% річних, 1638,72 грн. (одну тисячу
шістсот тридцять вісім грн. 72 коп.)
інфляційних втрат та 2520,42 грн. (дві
тисячі п'ятсот двадцять грн. 42 коп.)
судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 16.07.2014 р.