ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.
Справа № 909/472/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І.

суддів
Бойко С.М.

Бонк Т.Б.

при секретарі судового засідання
Борщ І.

за участю представників

від позивача: Підгайна Н.Й.;

від відповідача: не з'явились,

розглянув матеріали апеляційної
скарги Приватного підприємства
"Техкомплект" вих.№37 від 10.06.14, м.
Івано-Франківськ

на рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 27.05.14

у справі № 909/472/14, суддя Шкіндер П.А.

за позовом: Публічного акціонерного
товариства
"Івано-Франківськголовпостач", м.
Івано-Франківськ

до відповідача: Приватного
підприємства "Техкомплект", м.
Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 241
969,99 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 27.05.2014р.
у справі № 909/472/14 позов задоволено. З
рахунку Приватного підприємства
"Техкомплект" на користь Публічного
акціонерного товариства
"Івано-Франківськголовпостач" стягнуто
241 969,99 грн. боргу та 4 925,62 грн. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Не погодившись з рішенням
Господарського суду
Івано-Франківської області від 27.05.14,
Приватне підприємство "Техкомплект"
звернулось до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, вих.№37 від 10.06.14
(вх.№01-05/2752/14 від 18.06.2014р.).

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
18.06.2014р. справу за № 909/472/14 розподілено
до розгляду судді - доповідачу Марку
Р.І.

Розпорядженням в.о. голови суду від
19.06.2014р. у склад колегії для розгляду
справи № 909/472/14, введено суддів Бойко
С.М. та Бонк Т.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.06.14
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, справу призначено до
розгляду на 08.07.14.

В судовому засіданні представник
позивача висловив свої міркування з
питань, що виникли в ході розгляду
справи, просить рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Скаржник в судове засідання участі
свого представника не забезпечив,
причини неявки суду не повідомив, хоча
своєчасно та належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи (а.с. 66).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про те, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, рішення місцевого
господарського суду у даній справі -
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Як встановлено місцевим господарським
судом, 01.07.2011р. між сторонами у справі
було укладено договір купівлі - продажу
№ М/30, відповідно до п.1.1 якого
постачальник (позивач) зобов'язувався
передати у власність покупця
(відповідач) металопродукцію,
будівельні матеріали, інструменти та
засоби захисту, а останній - прийняти
товар та оплатити його вартість
відповідно до умов договору.

2 січня 2013р. між позивачем та
відповідачем було підписано додаткову
угода №1 про внесення змін в розділ 8
п.8.1 договору купівлі - продажу № М/30,
згідно якого строк дії договору
продовжено до 31.12.2013р.

На виконання умов договору позивач, у
період з 21.10.2011р. по 28.12.2011р., поставив
відповідачу товар на загальну суму 413
313,83 грн. (з ПДВ), що підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними та
довіреностями на отримання товару (а.с.
16-41).

Відповідно до п.2.6 договору якщо товар
було відпущено без попередньої оплати -
то покупець зобов'язаний оплатити
вартість товару протягом 10 календарних
днів з дати поставки товару, якщо інше
не зазначено у рахунку - фактурі.

Відповідач частково оплатив вартість
отриманого товару в сумі 171 343,84 грн.
Станом на день звернення до суду
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 241 969,99 грн.

З врахуванням фактичних обставин
справи та наявних у справі доказів,
місцевий господарський суд дійшов
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Статтею 193 ГК України, яка
кореспондується зі статтею 526 ЦК
України, передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. Застосування господарських
санкцій до суб'єкта, який порушив
зобов'язання, не звільняє цього
суб'єкта від обов'язку виконати
зобов'язання в натурі, крім випадків,
коли інше передбачено законом або
договором, або управнена сторона
відмовилася від прийняття виконання
зобов'язання. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Згідно
вимог ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Порушення
боржником, взятих на себе зобов'язань
призводить до настання певних правових
наслідків, які полягають у
застосуванні встановлених законом та
договором мір відповідальності (ст. 611
ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Відтак, враховуючи те, що позивачем в
підтвердження заявлених вимог, згідно
положень ст.ст. 33, 34 ГПК України
доведено належними і допустимими
доказами факт відпуску товару
відповідачу, колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про задоволення
позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому
законом порядку, не подав належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували доводи, викладені в
апеляційній скарзі, та обґрунтовували
неправомірність та безпідставність
заявленого позову, апеляційний
господарський суд не вбачає підстав
для задоволення вимог апеляційної
скарги.

Відтак, оцінивши наявні в матеріалах
справи докази в їх сукупності, судова
колегія Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що рішення Господарського суду
Івано-Франківської області у даній
справі відповідає законодавству,
матеріалам та дійсним обставинам
справи, а тому не вбачає підстав його
для зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за
перегляд рішення в апеляційному
порядку покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 27.05.2014р.
у справі № 909/472/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повна постанова складена 9 липня 2014
року.

Головуючий суддя
Марко Р.І.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Бонк Т.Б.