м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 5011-53/9362-2012 14.07.14

За скаргоюПриватного акціонерного
товариства "Київгаз" на діїВідділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві По справі за
позовом№ 5011-53/9362-2012 Приватного
акціонерного товариства "Київгаз"
доКомунального підприємства "ЖЕО-103"
Голосіївської районної в місті Києві
ради простягнення 540 305,60 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Півторацький С.О. -
представник за довіреністю

від відповідача: Притула Г.Ю. -
представник за довіреністю

від відділу ДВС: Пацуріна О.В. -
представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ :

Заявлено позов про стягнення з
Комунального підприємства "ЖЕО-103"
Голосіївської районної в м. Києві ради
заборгованості за договором на
постачання природного газу №
130401 від 01.01.2005 року в розмірі 540305,60 грн.,
в тому числі 503594,91 грн. основного боргу,
1007,17 грн. збитків від інфляції, 10523,77 грн.
3 % річних, 25179,75 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 01.10.2012 позовні вимоги
задоволено повністю.

22.10.2012 року на виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
01.10.2012 року видано накази.

20.05.2014 року від Приватного акціонерного
товариства "Київгаз" до суду надійшла
скарга на дії Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції м. Києва,
згідно з якою заявник просить суд
визнати постанову від 18.04.2014 року про
зняття арешту з коштів боржника
винесену головним державним
виконавцем Проц В. С. Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції м. Києва у
виконавчому провадженні № 35898470 з
примусового виконання наказу №
5011-53/9362-2012 виданого 22.10.2012 року
Господарським судом м. Києва про
стягнення з Комунального підприємства
"ЖЕО-103"Голосіївської районної в місті
Києві ради (03040, м. Київ, вул. Деміївська,
33, ідентифікаційний код 26385316) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Київгаз"(01103, м. Київ, вул.
Кіквідзе, буд. 4Б, ідентифікаційний код
03346331) 503594,91 грн. основного боргу, 1007,17
грн. інфляційних втрат, 14580,12 грн.
процентів річних, 25179,75 грн. штрафу, 10887,24
грн. судового збору неправомірною.

За резолюцією Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
20.05.2014 року у зв'язку з перебуванням
судді Грєхової О.А. у відпустці та з
метою дотримання процесуальних
строків, скаргу на дії Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції м. Києва по справі № 5011-53/9362-2012
передано для розгляду судді Кирилюк Т.
Ю.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 р. розгляд скарги
призначено на 23.06.2014 року.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
21.05.2014 року, у зв`язку з поверненням
судді Грєхової О.А. з відпустки, справу
№ 5011-53/9362-2012 передано судді Грєховій
О.А. для розгляду скарги на дії Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві.

В судовому засіданні 23.06.2014 р. оголошено
перерву до 14.07.2014 р.

Позивач в судовому засіданні 14.07.2014 р.
наполягав на задоволенні вимог скарги
у повному обсязі та просив суд визнати
постанову від 18.04.2014 р. про зняття
арешту з коштів боржника винесену
головним державним виконавцем Проц
Віктором Степановичем відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві у виконавчому
провадженні №35898470 з примусового
виконання наказу № 5011-53/9362-2012 виданого
22.10.2012 року Господарським судом м. Києва
неправомірною.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив щодо задоволення
скарги в зв'язку з тим, що кошти, які
знаходяться на рахунку з якого знятий
арешт, використовується з цільовим
призначенням на виплату заробітної
плати та сплати податків та зборів.

В судовому засіданні представник ДВС
також заперечив з приводу скарги,
вважає її необґрунтованою.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд вважає,
що скарга позивача на дії Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України "Про виконавче провадження".
Вказаний нормативний акт є спеціальним
по відношенню до інших нормативних
актів при вирішенні питання щодо
оцінки дій державної виконавчої
служби.

Зазначеним Законом регламентовано
порядок та особливості проведення
кожної стадії (дії) виконавчого
провадження і відповідних дій
державних виконавців.

Так, у відповідності до статті 1 Закону
України "Про виконавче провадження",
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
судові накази (п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону
України "Про виконавче провадження").

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

08.01.2013р. державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження №35898470 по виконанню наказу
від 22.10.2012р. у справі № 5011-53/9362-2012, надано
боржнику семиденний термін для
добровільного виконання вищевказаного
наказу.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження" арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем в т.ч.
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах. Під час
прийняття державним виконавцем
постанови про арешт майна боржника
арешт поширюється на усі поточні
рахунки боржника, у тому числі ті, що
будуть відкриті боржником після
винесення державним виконавцем
постанови про арешт майна.

Так, 03.04.2014р. головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві винесено постанову про арешт
коштів боржника Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація - 103 Голосіївського району"
в тому числі на розрахунковий рахунок
№500 в ПАТ "КБ "Надра".

18.04.2014р. головним державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві винесено
постанову про зняття арешту з коштів
боржника, які знаходяться на
розрахунковому рахунку №500 в ПАТ
"КБ "Надра", оскільки згідно з довідкою
банку з даного розрахункового рахунку
проводиться виплата заробітної плати
та сплати до бюджету.

Як вбачається зі змісту скарги,
скаржником зазначено, що дії
державного виконавця щодо зняття
арешту з розрахункового рахунку
№500 в ПАТ "КБ "Надра" є
неправомірними та суперечать статті 60
Закону україни "Про виконавче
провадження".

Як вбачається з довідки ПАТ "КБ "Надра"
від 18.04.2014 № 938/3-01, КП
"Житлово-експлуатаційна організація -
103 Голосіївського району" в ПАТ "КБ
"Надра" використовує р/р 500 для
ведення господарської діяльності
підприємства, перерахування коштів для
виплати заробітної плати працівникам
даного підприємства та здійснення
обовязкових платежів до бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану роботу.

Згідно з ч. 2 ст. 55, п. 9 розділу VI
Бюджетного кодексу України захищеними
видатками Державного бюджету України
визначаються видатки загального фонду
в т.ч. на: оплату праці працівників
бюджетних установ; нарахування на
заробітну плату. Видатки бюджетних
установ, щодо яких прийнято рішення про
накладення на них арешту, дозволяється
здійснювати в частині видатків, які
статтею 55 цього Кодексу визначено як
захищені, у разі зазначення про це у
судовому рішенні.

Статтями 8, 9 Конституції України
встановлено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії. Звернення
до суду для захисту конституційних
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується. Чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
України.

Згідно з ст. 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом. Право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10
Конвенції про захист заробітної плати
від 01.07.1949р. № 95, ратифікованої Україною
04.08.1961р., ця Конвенція застосовується до
всіх осіб, яким виплачується або
повинна виплачуватись заробітна плата.
Заробітна плата повинна охоронятися
від арештів і передачі в такій мірі, в
якій це вважається потрібним для
утримання працівника і його сім'ї.

Згідно з ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про
працю оплата праці працівників
здійснюється в першочерговому порядку.
Всі інші платежі здійснюються
власником або уповноваженим ним
органом після виконання зобов'язань
щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу законів
про працю заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 6 ст. 24 Закону України "Про
оплату праці" своєчасність та обсяги
виплати заробітної плати працівникам
не можуть бути поставлені в залежність
від здійснення інших платежів та їх
черговості.

У відповідності ст. 6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
України скарги на дії чи бездіяльність
органів державної виконавчої служби
щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень.

Держава гарантувала та захистила
законом право громадянина на своєчасне
одержання винагороди за працю.
Своєчасність та обсяги виплати
заробітної плати працівникам не можуть
бути поставлені в залежність від
здійснення інших платежів та їх
черговості, оплата праці працівників
здійснюється в першочерговому порядку.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що оскільки частину коштів,
які знаходяться на разрахунковому
рахунку №500 в ПАТ "КБ "Надра"
підприємство (КП "ЖЕО-103 Голосіївського
району") використовує для виплати
заробітної плати та інших виплат,
зняття арешту з вказаного рахунку є
правомірним.

Таким чином, скарга Приватного
акціонерного товариства "Київгаз" на
дії Відділу державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у м. Києві при
винесенні постанови про зняття арешту
з коштів боржника визнається судом
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню з урахування
вищенаведеного.

Керуючись ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу Приватного акціонерного
товариства "Київгаз" на дії Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві відхилити.

Дана ухвала набирає чинності з моменту
прийняття та може бути оскаржена у
порядку, передбаченому ст. 106
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Грєхова О. А.