КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. Справа№ 910/23792/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Самсіна Р.І.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання
Танцюри К.Л.

за участю представників

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу
Селянського (фермерського)
господарства "Пролісок" на рішення
господарського суду міста Києва від
14.05.2014р. у справі №910/23792/13 (суддя
Пригунова А.Б.)

за позовом Селянського (фермерського)
господарства "Пролісок"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КХП Зіда"

про стягнення 49164,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Відповідача про стягнення
заборгованості за договором поставки
№21 від 05.06.12р. в сумі 43670,00 грн., пені з
09.07.12р. по 09.01.13р. в сумі 3311,05 грн. та
штрафу за прострочення платежу у
розмірі 5 % в сумі 2183,50 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 14.05.14р. позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з
Відповідача на користь Позивача
заборгованість у розмірі 6170,00 грн., 3311,05
грн. пені, 2183,50 грн. штрафу та 408,20 грн.
судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що
наявними у справі документами
підтверджується поставка Позивачем
товару за договором №21 від 05.06.12р. на
суму 169960,00 грн. та його оплата на суму
163790,00 грн., відповідно суд дійшов про
обґрунтованість вимог Позивача в
частині стягнення основного боргу на
суму 6170,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 14.05.14р. та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом при визначенні суми
заборгованості не враховано поставки
за іншими видатковими накладеними, в
зв'язку з чим зменшено розмір
заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.14р.
апеляційну скаргу Відповідача
прийнято до провадження, відновлено
пропущений строк на подання
апеляційної скарги, розгляд справи
призначено на 15.07.14р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.14р. справу
№910/23792/13 за апеляційною скаргою
Позивача передано на розгляд колегії
суддів у складі Власов Ю.Л. (головуючий),
Самсін Р.І., Станік С.Р.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, суд встановив:

05.06.12р. між Позивачем та Відповідачем
був укладений договір №21, за умовами
якого Позивач зобов'язався до 05.07.12р.
передавати, а Відповідач - приймати у
власність та оплачувати продовольчу
пшеницю.

Згідно з п.2.7. договору датою постачання
товару вважається дата зазначена у
товарній накладній.

Відповідно до п.4.5. договору оплата за
товар здійснюється протягом 5-ти
банківських днів після отримання
товару.

Згідно з п.5.5. договору Відповідач несе
відповідальність за прострочення з
оплатою вартості договору, сплачуючи
пеню в розмірі 0,1 % від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі 5 % вказаної вартості за
кожен день прострочення.

Відповідно до специфікацій від 05.06.12р.
та від 07.06.12р. загальна вартість товару
за договором становить 207460,00 грн.

Згідно з специфікацією № 2 від 07.06.2012 р.
зазначається, що розрахунок за товар
здійснюється протягом трьох
банківських днів з моменту фактичного
постачання товару.

На виконання умов договору Позивачем
поставлено, а Відповідачем прийнято
товар на загальну суму 207460,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №28 від 02.06.12р., №29 від 07.06.12р.,
№209 від 02.07.12р., проте Відповідач
здійснив оплату отриманого товару
частково в сумі 163790,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками та прибутково касовими
ордерами.

24.12.12р. між Позивачем та Відповідачем
був підписаний акт звірки взаємних
розрахунків за період з 05.06.12р. по 24.12.12р.
з якого вбачається, що Позивач здійснив
три поставки товару на загальну суму
207460,00 грн., які Відповідач оплатив
частково в сумі 163790,00 грн., відповідно
заборгованість Відповідача перед
Позивачем складає 43670,00 грн.

28.02.13р. Позивач звернувся до
Відповідача з листом №34 від 28.02.13 р. про
погашення заборгованості за договором
№21 від 05.06.12 р. у розмірі 43670,00 грн. Проте
Відповідачем відповіді на
вищевказаний лист не надано, борг не
сплачено.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
апеляційна скарга Позивача підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З вказаних норм права та встановлених
судом обставин вбачається, що між
Позивачем та Відповідачем був
укладений договір постачання товару,
за яким Позивачем трьома поставками
був переданий Відповідачу товар
загальною вартістю 207460,00 грн., за який
Відповідач розрахувався частково в
сумі 163790,00 грн., що підтверджується
видатковими накладними, банківськими
виписками та актом звірки розрахунків,
підписаним обома сторонами, внаслідок
чого заборгованість Відповідача
складає 43670,00 грн. Доказів на
спростування зазначеного Відповідачем
не надано ні при розгляді справи в
місцевому суді, ні в апеляційному суді.

Апеляційний суд не погоджується з
висновками місцевого суду про
стягнення з Відповідача основного
боргу в сумі 6170,00 грн. за наявними у
справі первинними документами з
наступних підстав.

Згідно з ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін. Ці дані встановлюються
письмовими доказами, поясненнями
представників сторін.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи
Позивач заявив позовну вимогу про
стягнення з Відповідача основного
боргу в сумі 43670,00 грн. з підстав
несплати останнім вартості
поставленого згідно з договором №21 від
05.06.12р. товару за накладною №209 від
02.07.12р. На підтвердження своїх вимог
Позивач подав місцевому суду письмові
докази, а саме вказані договір,
накладну, банківські виписки і касові
ордери про часткову оплату
поставленого товару та підписаний
обома сторонами акт звірки.

З договору №21 вбачається, що
Відповідач здійснює оплату після
отримання товару. З поданого Позивачем
акту звірки вбачається, що за договором
№21 Позивачем було здійснено три
поставки товару, при цьому дві перші
поставки товару вартістю 20000,00 грн. та
17500,00 грн. відповідно 05 та 07 червня 2012
року були Відповідачем оплачені
повністю платежами від 05.06.12р. в сумі
20000,00 грн. (призначення платежу -
розрахунок за постачання пшениці
згідно рах.16 від 05.06.12р.), від 08.06.12р. в
сумі 10000,00 грн. (призначення платежу -
розрахунок за постачання пшениці
згідно рах.19 від 07.06.12р.), від 15.06.12р. в
сумі 5000,00 грн. (призначення платежу -
оплата рахунку 18 від 06.06.12р. за пшеницю)
та від 19.07.12р. в сумі 19000,00 грн.
(призначення платежу - розрахунок за
постачання пшениці згідно рах.19 від
07.06.12р.). Борг в сумі 43670,00 грн. та
відповідний господарський спір виник в
зв'язку з неповною сплатою
Відповідачем останньої поставки
товару у липні 2012 року за накладною №209.
При цьому, Відповідач не заперечив
проти позовних вимог та вказаних
Позивачем обставин щодо отримання
товару вартістю 207460,00 грн., наявності
заборгованості перед Позивачем в сумі
43670,00 грн. та підписання зазначеного
акту звірки.

За вказаних обставин апеляційний суд
вважає, що місцевий суд помилково
зарахував вказані платежі Відповідача,
сплачені у червні 2012 року за
виставленими Позивачем рахунками, в
оплату товару, поставленого Позивачем
згідно з договором №21 за накладною №209
у липні 2012 року.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.231 Господарського кодексу
України штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

За вказаних обставин апеляційний суд
погоджується з висновком місцевого
суду про стягнення з Відповідача пені в
сумі 3311,05 грн. та штрафу в сумі 2183,50 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга Позивача
підлягає задоволенню частково, а
рішення господарського суду міста
Києва слід змінити.

Керуючись ст.99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського
(фермерського) господарства "Пролісок"
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 14.05.2014р. у справі №910/23792/13
змінити.

3. Резолютивну частину рішення
Господарського суду м. Києва від
14.05.2014р. у справі №910/23792/13 викласти у
наступній редакції: «Позовні вимоги
Селянського (фермерського)
господарства "Пролісок" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "КХП "Зіда"
задовольнити повністю. Стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КХП Зіда" (01011, м. Київ,
вул. Панаса Мирного, 11, )
на користь Селянського (фермерського)
господарства "Пролісок" (92650, Луганська
обл., Сватівський район, с. Рудівка, ) заборгованість у розмірі
43670 (сорок три тисячі шістсот сімдесят)
грн. 00 коп., пеню в сумі 3311 (три тисячі
триста одинадцять) грн. 05 коп., штраф в
сумі 2183 (дві тисячі сто вісімдесят три)
грн. 50 коп. та 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп. судового збору».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "КХП Зіда" (01011, м. Київ,
вул. Панаса Мирного, 11, )
на користь Селянського (фермерського)
господарства "Пролісок" (92650, Луганська
обл., Сватівський район, с. Рудівка, ) судовий збір за розгляд
апеляційної скарги в сумі 913 (дев'ятсот
тринадцять) грн. 50 коп.

Повний текст складено 18.07.2014р.

Головуючий суддя
Ю.Л. Власов

Судді
Р.І. Самсін

С.Р. Станік