ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Справа № 910/17034/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Коробенка Г.П.,

суддів
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: Гетьман Т.В. дов №519"д" від
31.12.13,

Демидчук Т.Ю. дов. №129"д" від
18.06.14,

від відповідача: Майданіка В.В.
дов. №12с/824 від 21.03.14,

від третіх осіб: 1. Діденка А.О. дов
№1669/1/10-13 від 14.07.14,

2. не з'явився;

розглянувши касаційну скаргу Служби
автомобільних доріг у Київській
області

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014

у справі № 910/17034/13 Господарського суду
міста Києва

за позовом Дочірнього підприємства
"Київське обласне дорожнє управління"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України"

до Служби автомобільних доріг у
Київській області

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: 1. Державне
агентство автомобільних доріг України

2. Державна
казначейська служба України

про стягнення 33 775 802,64 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Київське обласне
дорожнє управління " Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Служби автомобільних доріг
України у Київській області про
стягнення 33 775 802,64 грн. боргу за надані
відповідно до умов укладеного між
сторонами договору послуги з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 06.11.2013 (суддя Ломака В.С.), позов
задоволено повністю, з відповідача на
користь позивача стягнуто
вищезазначену суму коштів.

Судове рішення мотивоване тим, що
позивачем були виконані роботи та
надані послуги на вказану суму, яку
відповідач в порушення умов укладеного
між сторонами договору не оплатив.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014 (судді:
Шапран В.В., Андрієнко В.В., Буравльов
С.І.) зазначене судове рішення змінено
шляхом викладення його резолютивної
частини в наступній редакції: "Позовні
вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Служби автомобільних доріг
у Київській області (03680, місто Київ,
Солом'янський район, вулиця Народного
ополчення, будинок 11-А, )
на користь Дочірнього підприємства
"Київське обласне дорожнє управління"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" (03151,
місто Київ, Солом'янський район, вулиця
Народного ополчення, будинок 11-А, ) борг в сумі 31 692 127,64 грн., 64
574,40 грн. витрат по сплаті судового
збору.

В частині стягнення боргу в розмірі 2 083
675 грн. - відмовити."

Постанова мотивована тим, що судом
першої інстанції не враховано, що до
звернення позивача до суду з даним
позовом відповідачем була оплачена
частина боргу в розмірі 2 083 675 грн.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
рішенням та постановою, Служба
автомобільних доріг у Київській
області звернулась до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст.23
Бюджетного кодексу України, ст. 526
Цивільного кодексу України, ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, просить їх скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції. Вимоги касаційної
скарги мотивовані тим, що відповідачем
були оплачені роботи та послуги за
договором в межах бюджетного
асигнування; судами попередніх
інстанцій належним чином не досліджено
та не надано правової оцінки тому, що
акти форми КБ-2в та КБ-3 не підписані
відповідачем, а також не надано
правової оцінки дефектним актам,
договірній ціні та зведеному
кошторису.

Державним агентством автомобільних
доріг України подано пояснення на
касаційну скаргу, в яких вимоги
касаційної скарги підтримано.

У відзиві на касаційну скаргу Дочірнє
підприємство "Київське обласне дорожнє
управління" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
просить оскаржувану постанову суду
апеляційної інстанції у справі
залишити без змін, як законну та
обґрунтовану, а касаційну скаргу - без
задоволення, як безпідставну.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Господарськими судами встановлено:

28 вересня 2012 року між позивачем
(виконавець) та відповідачем (замовник)
був укладений договір на послуги з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг державного та
місцевого значення загального
користування у Київській області
№53Д-12, відповідно до якого замовник
доручив, а виконавець зобов'язався
надати послуги в 2012 році з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування державного і місцевого
значення у Київській області загальною
протяжністю 8 592,7 км в межах виділених
фінансових ресурсів та вимог Закону
України "Про автомобільні дороги", "Про
дорожній рух" і чинних нормативних
документів, що регламентують правила
ремонту та утримання доріг загального
користування у Київській області.

Відповідно до п. 1.3. договору обсяги
закупівлі послуг можуть бути зменшені
залежно від реального фінансування
видатків.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили
його ціну - 113 000 000 грн.

При цьому, пунктом 3.2. договору сторони
визначили, що ціна договору може бути
переглянута за наступних умов:
зменшення обсягів закупівлі, зокрема з
урахуванням фактичного обсягу
видатків замовника; узгодженої зміни
ціни в бік зменшення (без зміни
кількості (обсягу) та якості товарів,
робіт і послуг); зміни ціни, у зв'язку із
зміною ставок податків і зборів
пропорційно до змін таких ставок; зміни
індексу інфляції, який встановлюється
згідно із законодавством органами
державної статистики у випадку
врахування його в договірній ціні
виконавця.

Вартість послуг визначається як
фактична вартість виконаних і
прийнятих замовником послуг.

Відповідно до п. 5.6.1. договору було
визначено право виконавця залучати до
надання послуг субпідрядні
організації за погодженням із
замовником у порядку, встановленому
чинним законодавством та договорами.
Укладення субпідрядних договорів не
створює будь-яких правових наслідків
між замовником і субпідрядником, крім
п. 5.6.4. цього договору.

Так, відповідно до п. 5.6.4. договору
приймання послуг, наданих
субпідрядниками, здійснює виконавець
та замовник.

Згідно з п. 5.4.1 договору, перед початком
надання послуг замовник спільно з
підрядником погоджує склад та обсяги
послуг і виконавець комісійно з
замовником складає акт дефектів,
відповідно до нормативних діючих
документів.

Відповідно до п. 5.10.1. договору
здавання-приймання послуг
здійснюється у відповідності з чинними
нормативними документами.

Якщо при здаванні-прийманні послуг
будуть виявлені факти неякісного
надання послуг, замовник не приймає
таких послуг до їх усунення (п. 5.10.2.
договору).

Згідно з п. 5.10.3. договору в період за
п'ять робочих днів до кінця звітного
місяця виконавець надає замовнику:
акти приймання підрядних послуг (форми
№ КБ-2в) по значенням доріг; довідки про
вартість надання послуг та витрат
(форми № КБ-3) по значенням робіт; акти
дефектів, кошториси та розрахунки до
них; відомості договірних цін та
розрахунки до них.

Відповідно до п. 4.1. договору,
розрахунки проводяться шляхом
поетапної оплати замовником за надані
послуги при надходженні коштів з
державного бюджету від головного
розпорядника.

Замовник здійснює щомісячні та
проміжні платежі за надані послуги на
підставі акту наданих послуг (форма
№КБ-2в), довідки про вартість наданих
підрядних послуг (форма №КБ-3),
підписаного уповноваженими
представниками сторін.

Акти (форми №КБ-2в та №КБ-3) надання
послуг готує виконавець і передає для
підписання уповноваженому
представнику замовника у строк не
пізніше ніж за п'ять днів до закінчення
звітного місяця. Уповноважений
представник замовника протягом трьох
робочих днів перевіряє реальність акту
і підписує його в частині фактично
наданих обсягів послуг (п. 4.2).

Згідно з п. 4.4. договору, виконавець,
крім послуг, передбачених п. 1.2.
договору виконує аварійні роботи
відповідно до ВБН Г.1-218-530:2006.

Розрахунки за надані послуги
здійснюються в межах договірної ціни
відповідно до п. 3.4. цього договору та
виділених коштів на оплату послуг
згідно з планом фінансування, по мірі
надходження коштів з державного
бюджету.

Відповідно до п. 10.1. договору він
набирає чинності з дати його
підписання і діє до 31.12.2012 року.

Господарські суди визначили правову
природу укладеного між сторонами
договору як змішану - про надання
послуг та підряду.

Позивач виконав свої зобов'язання за
названим договором, надавши
відповідачеві послуги та провівши
роботи, передбачені дефектними актами,
про що були складені відповідні акти за
встановленою формою (№КБ-2в та №КБ-3),
які відповідачем без пояснення причин
не приймалися, тому були направлені
позивачем поштою на адресу останнього,
проте, поштове відправлення було
повернуто позивачеві поштовим
відділенням у зв'язку із закінченням
терміну зберігання. Однак, відповідач
частково оплатив надані послуги та
виконані роботи, в результаті чого, як
встановив апеляційний господарський
суд, утворився борг в розмірі 31 692 127,64
грн. При цьому з боку замовника -
відповідача були відсутні зауваження
щодо виконаних робіт та наданих послуг.

З урахуванням вищенаведених обставин
та норм ст.193 Господарського кодексу
України, ст. ст. 599, 837, 853, 875, ч.4 ст. 882
Цивільного кодексу України,
апеляційний господарський суд
правомірно задовольнив позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача на
користь позивача коштів у розмірі 31 692
127,64 грн. як боргу за надані послуги та
виконані роботи.

При цьому господарські суди попередніх
інстанцій надали належну правову
оцінку доводам відповідача про
відсутність належного бюджетного
асигнування, вказавши на те, що
відсутність фінансування не звільняє
боржника від належного виконання своїх
зобов'язань за договором, оскільки
відповідачем не були здійснені
передбачені договором відповідні
заходи у зв'язку з частковим бюджетним
фінансуванням ( п. 1.3 договору).

В силу вимог ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція лише на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє правильність
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Тому доводи касаційної скарги щодо
заперечення встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
та переоцінки доказів у справі не
входять до кола повноважень суду
касаційної інстанції.

Касаційна інстанція, перевіривши
відповідно до ч. 2 ст. 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у оскарженій
постанові, дійшла висновку про
відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 85, 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
20.02.2014 у справі №910/17034/13 - без змін.

Головуючий суддя Коробенко Г.П. Судді
Мачульський Г.М. Шаргало В.І.