КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2014 р. Справа№ 5011-37/15496-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від прокурора - Охота С.О., посв. № 014658
від 18.01.2013 року;

від позивача-1 - не з'явилися;

від позивача-2 - Перегонцев І.А., дов. №
Д-784/2013 від 12.06.2013 року;

від позивача-3 - Козак А.І., дов. № 904/2-65
від 27.12.2013 року;

від відповідача - Вербицький О.С., дов. №
649/0/22-13 від 05.09.2013 року;

Ларін В.В., дов. № 335/0/22-14
від 29.05.2014 року;

від третьої особи-1 - Кавацюк А.В., дов. №
б/ від 02.12.2013 року;

від третьої особи-2 - не з'явилися.

розглянувши матеріали апеляційних
скарг Міністерства соціальної
політики України та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Елекс»

на рішення Господарського суду
міста Києва від 25.09.2013 року

у справі № 5011-37/15496-2012
(головуючий суддя - Гавриловська І.О.,

судді Спичак О.М.,
Блажівська О.Є.)

за позовом Львівського прокурора з
нагляду за додержанням законів у

воєнній сфері Західного
регіону України в інтересах держави в

особі:

1) Кабінету Міністрів
України;

2) Державного концерну
«Укроборонпром»;

3) Державного підприємства
«Львівський науково-дослідний

радіотехнічний інститут»;

до Міністерства соціальної
політики України

треті особи 1) Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елекс»;

2) Приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу

ОСОБА_7;

про визнання недійсним
договору іпотеки від 27.10.2004 року,

посвідченого приватним
нотаріусом Львівського міського

нотаріального округу
ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі

за № 7583.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.09.2013 року по справі №
5011-37/15496-2012 позов Львівського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України в інтересах Державного
концерну «Укроборонпром» та
Державного підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» задоволено повністю.
Прийнято відмову Кабінету Міністрів
України від позову та провадження у
справі в частині його позовних вимог
припинено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Міністерство соціальної політики
України та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елекс» звернулися
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційними
скаргами, в яких просять рішення
Господарського суду міста Києва від
25.09.2013 року по справі № 5011-37/15496-2012
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду справу №
5011-37/15496-2012 призначено до розгляду у
складі: головуючого судді Шевченка Е.О.,
суддів: Зеленіна В.О., Синиці О.Ф.

22.10.2013 року та 25.11.2013 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Державного
концерну «Укроборонпром» надійшов
відзив та доповнення до відзиву на
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Елекс», у
яких позивач-2 просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

22.10.2013 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Державного
концерну «Укроборонпром» надійшов
відзив на апеляційну скаргу
Міністерства соціальної політики
України, у якому позивач-2 просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

25.11.2013 року та 11.12.2013 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Львівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України надійшов відзив та
доповнення до відзиву на апеляційні
скарги Міністерства соціальної
політики України та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Елекс», у
яких прокуратура просить апеляційні
скарги залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

11.12.2013 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Елекс»
надійшли доповнення до апеляційної
скарги, у яких апелянт просить
апеляційну скаргу задовольнити, а
оскаржуване судове рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

16.01.2014 року та 03.02.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Міністерства
соціальної політики України надійшли
пояснення до апеляційної скарги, у яких
апелянт просить апеляційну скаргу
задовольнити, а оскаржуване судове
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

03.02.2014 року, 12.03.2014 року, 24.03.2014 року та
09.04.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Державного
концерну «Укроборонпром» надійшли
заперечення та письмові пояснення щодо
апеляційних скарг Міністерства
соціальної політики України та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елекс», у яких
позивач-2 просить апеляційні скарги
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 року, у
зв'язку з відпусткою головуючого судді
Шевченка Е.О., було змінено склад суду
та призначено справу до розгляду у
складі головуючого судді Ткаченка Б.О.,
суддів: Зеленіна В.О., Синиці О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 року
колегія суддів у складі головуючого
судді Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна
В.О, Синиці О.Ф. прийняла справу до свого
провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 року
розгляд справи № 5011-37/15496-2012 відкладено
на 09.04.2014 року

09.04.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» надійшли письмові пояснення
щодо апеляційних скарг Міністерства
соціальної політики України та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елекс», у яких
позивач-3 просить апеляційні скарги
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року
змінено склад судової колегії на
наступний: головуючий суддя Ткаченко
Б.О., судді: Алданова С.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року
відкладено розгляд справи № 5011-37/15496-2012
на 21.05.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 року
відкладено розгляд справи № 5011-37/15496-2012
на 05.06.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014 року
змінено склад судової колегії на
наступний: головуючий суддя Ткаченко
Б.О., судді: Алданова С.О., Шевченко Е.О.

Вимоги та доводи апеляційних скарг
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Представник Міністерства соціальної
політики України у поясненнях, наданих
у судовому засіданні, підтримав доводи,
викладені в апеляційних скаргах,
просив суд рішення Господарського суду
міста Києва від 25.09.2013 року по справі №
5011-37/15496-2012 скасувати та прийняти нове,
яким в задоволенні позову відмовити
повністю.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елекс» у поясненнях,
наданих у судовому засіданні,
підтримав доводи, викладені в
апеляційних скаргах, просив суд
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.09.2013 року по справі №
5011-37/15496-2012 скасувати та прийняти нове,
яким в задоволенні позову відмовити
повністю.

Прокурор з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, заперечував проти
доводів апелянтів, викладених в
апеляційних скаргах, просив суд
відмовити в задоволенні скарг та
залишити без змін оскаржуване судове
рішення місцевого господарського суду
як таке, що прийняте з повним, всебічним
та об'єктивним з'ясуванням обставин,
які мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представник Кабінету Міністрів
України у поясненнях, наданих у
судовому засіданні 24.03.2014 року, залишив
вирішення питання стосовно
апеляційних скарг на розсуд суду.

Представник Державного концерну
«Укроборонпром» у поясненнях, наданих
у судовому засіданні, заперечував
проти доводів апелянтів, викладених в
апеляційних скаргах, просив суд
відмовити в задоволенні скарг та
залишити без змін оскаржуване судове
рішення місцевого господарського суду
як таке, що прийняте з повним, всебічним
та об'єктивним з'ясуванням обставин,
які мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представник Державного підприємства
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» у поясненнях,
наданих у судовому засіданні,
заперечував проти доводів апелянтів,
викладених в апеляційних скаргах,
просив суд відмовити в задоволенні
скарг та залишити без змін оскаржуване
судове рішення місцевого
господарського суду як таке, що
прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7 у
судове засідання не з'явилася. 07.04.2014
року від третьої особи-2 надійшла заява
про розгляд справи без її участі.
Позовні вимоги не підтримує.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

22.10.2004 року між Міністерством праці та
соціальної політики України,
правонаступником якого на підставі
указу Президента України № 1085/2010 «Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» від 09.12.2010
року є Міністерство соціальної
політики України (далі - позикодавець,
Мінсоцполітики України) та Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» (далі - позичальник, позивач-3,
ДП «Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут») було
укладено договір № 43 безвідсоткової
цільової бюджетної позики із виплати
заробітної плати (далі - Договір
позики).

За умовами Договору позики позичальник
був зобов'язаний в строк до 31.12.2007 року
повернути позикодавцеві безпроцентну
позику у розмірі 5 000 000,00 грн., надану для
погашення заборгованості по
заробітній платі.

Відповідно до графіку погашення позики
станом на 01.12.2006 року ДП «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» повинне було погасити
частину зобов'язання за Договором
позики в сумі 2 000 000,00 грн.

Заступник прокурора міста Києва у
зв'язку із невиконанням позичальником
своїх зобов'язань звернувся до
Господарського суду Львівської
області з позовом в інтересах держави в
особі Мінсоцполітики України до ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» про
стягнення 2 000 000,00 грн. неповернутої
позики та 25 900 грн. штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 30.09.2008 року у
справі № 4/2729-6/445 позов задоволено
повністю та вирішено стягнути з ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» на користь
Мінсоцполітики України 2 000 000,00 грн.
заборгованості та 25 900 грн. пені.

08.02.2009 року ДП «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» частково було погашено
заборгованість в сумі 35 734,74 грн. Таким
чином, заборгованість склала 1 990 165,26
грн., в тому числі 25 900,00 грн. пені.

25.02.2009 року державним виконавцем
Франківського відділу ДВС Львівського
міського управління юстиції було
відкрито виконавче провадження з
виконання вищезазначеного наказу та
надано термін для добровільного
виконання рішення до 03.03.2009 року. У
зазначений строк рішення суду
боржником не виконано.

Відповідно до графіку погашення позики
станом на 31.12.2007 року ДП «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» повинно було у повному
обсязі погасити зобов'язання за
Договором позики у сумі 5 000 000,00 грн.

З урахуванням рішення Господарського
суду Львівської області у справі №
4/2729-6/445 заборгованість ДП «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» перед Мінісоцполітики
України за Договором позики становила 3
000 000,00 грн. Однак у встановлений строк
зобов'язання по поверненню позики
позичальником не виконано.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 09.04.2009 року у
справі № 4/196 позов заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави в особі Мінісоцполітики
України, заявлений до ДП «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
завод» за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача -
Міністерства фінансів України та
Державного казначейства України
задоволено повністю та стягнуто з ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний завод» на користь
Мінісоцполітики України 3 000 000,00 грн.
заборгованості та 30 500 грн. пені із
відстроченням виконання рішення на
чотири місяці до 09.08.2009 року.

16.11.2009 року державним виконавцем
Франківського відділу ДВС Львівського
міського управління юстиції було
відкрито виконавче провадження з
виконання вищезазначеного наказу та
надано термін для добровільного
виконання рішення до 23.11.2009 року.

У зазначений строк рішення суду
боржником виконано не було.

Зазначені вище рішення господарського
суду перебували на примусовому
виконанні у Франківському відділі ДВС
Львівського міського управління
юстиції понад три роки в межах
зведеного виконавчого провадження №
ВП15026541 про стягнення з ДП «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» грошових коштів в користь
фізичних і юридичних осіб та держави.
Вжитими державним виконавцем заходами
примусового виконання рішення
встановлено відсутність грошових
коштів для погашення заборгованості ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» перед
Мінсоцполітики України в порядку та
межах черговості, передбаченої
законом.

27.10.2004 року між Мінісоцполітики України
та ДП «Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» був
укладений договір іпотеки № 7583,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, згідно з яким боржником
передано стягувачу в іпотеку нерухоме
майно, а саме: корпус 7В, за літерою А-4,
загальною площею 10 898,8 кв. м., що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Наукова, 7 (далі - Договір іпотеки).

Договір іпотеки було укладено з метою
забезпечення виконання Договору
позики.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору
іпотеки іпотекодержатель має право у
випадку невиконання іпотекодавцем
своїх зобов'язань за договором позики
отримати задоволення за рахунок
заставленого майна.

Згідно з ч. 1 ст.572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя. Звернення стягнення
на майно, що є предметом іпотеки і
належить державному чи комунальному
підприємству або підприємству, більш
як 50 відсотків акцій (часток, паїв)
якого перебуває у державній власності,
здійснюється на підставі рішення суду.

Мінсоцполітики України у зв'язку з
тривалим невиконанням зазначених вище
рішень господарського суду, звернулося
до Господарського суду Львівської
області із заявою про зміну способу
виконання рішень Господарського суду
Львівської області у справі № 4/2729-6/445
від 30.09.2008 року та № 4/196 від 09.04.2009 року
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки за договором № 7583 від 27.10.2004
року.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 13.02.2012 року
змінено спосіб виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 30.09.2008 року у справі №
4/2729-6/445 шляхом звернення стягнення на
майно ДП «Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут», а саме на:
корпус 7В, позначений літерою А-4,
загальною площею 10 898,8 кв. м., що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Наукова, 7, згідно з договором іпотеки №
7583 від 27.10.2004 року. Стягнуто з ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» на користь
Мінсоцполітики України борг в сумі 1 964
265,26 грн. та пені в сумі 25 900,00 грн., шляхом
звернення стягнення на майно ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут», а саме на:
корпус 7В, позначений літерою А-4,
загальною площею 10 898,8 кв. м., що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Наукова, 7, згідно з договором іпотеки №
7583 від 27.10.2004 року.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 13.02.2012 року
змінено спосіб виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 09.04.2009 року у справі № 4/196
шляхом звернення стягнення на майно ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут», а саме на
корпус 7В, позначений літерою А-4,
загальною площею 10 898,8 м.кв., що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Наукова, 7, згідно з договором іпотеки
від 27.10.2004 року № 7583. Стягнуто з ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» на користь
Мінсоцполітики України борг в сумі 3 000
000,00 грн. та пені в сумі 30 500 грн., шляхом
звернення стягнення на майно ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут», а саме на
корпус 7В, позначений літерою А-4,
загальною площею 10 898,8 м.кв., що
знаходиться за адресою: м.Львів, вул.
Наукова, 7, згідно з договором іпотеки
від 27.10.2004 року № 7583.

27.08.2012 року відбулись прилюдні торги з
реалізації іпотечного майна, яке
належить ДП «Львівський
науково-дослідний інститут», а саме:
корпусу 7В, позначеного літерою А-4,
загальною площею 10 898,8 м. кв., за адресою:
м. Львів, вул. Наукова, 7, переможцем яких
стало ТОВ «Елекс», яким запропоновано
найвищу ціну в розмірі 6 200 000,00 грн., що
на 170 280,00 грн. більше від стартової
(початкової) ціни продажу. Протокол
затверджено директором філії 14 ПП
«Нива В.Ш.».

У зв'язку з зазначеним, Львівський
прокурор з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України звернувся до
господарського суду в інтересах
держави в особі: 1) Кабінету Міністрів
України (далі - позивач 1), 2) Державного
концерну «Укроборонпром» (далі -
позивач-2, ДК «Укроборонпром»), 3)
Державного підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» до Мінсоцполітики України
про визнання недійсним договору
іпотеки від 27.10.2004 року, посвідченого
приватним нотаріусом львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 7583.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
корпус 7В, позначений літерою А-4,
загальною площею 10 898,8 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Наукова, 7, та до його відчуження
перебував у державній власності і
належав (на праві господарського
відання) позивачу-3, не міг бути
предметом іпотеки за договором від
27.10.2004 року, оскільки відповідно до
Переліку об'єктів права державної
власності, що не підлягають
приватизації, затвердженого Законом
України «Про перелік об'єктів права
державної власності, що не підлягають
приватизації», майно позивача-3 не
підлягає приватизації.

Статтею 6 Цивільного кодексу України
встановлено, що сторони мають право
укласти договір, який не передбачений
актами цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 Цивільного
кодексу України, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Вирішуючи спір про визнання угоди
(правочину) недійсною, господарський
суд встановлює наявність тих обставин,
з якими закон пов'язує визнання угод
недійсними та настання відповідних
наслідків, а саме: відповідність змісту
угоди вимогам закону, додержання
встановленої форми угоди,
правоздатність сторін за угодою, у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору. При цьому обставини, що мають
істотне значення для вирішення спору
повинні підтверджуватись сторонами
належними та допустимими доказами
відповідно до вимог статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України.

Статтею 572 Цивільного кодексу України
та ст. 1 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про
іпотеку», заборонено передавати в
іпотеку об'єкти права державної
власності, що не підлягають
приватизації.

Законом України «Про перелік об'єктів
права державної власності, що не
підлягають приватизації», яким
затверджено перелік об'єктів права
державної власності, що не підлягають
приватизації, але можуть бути
корпоратизовані, в редакції, чинній на
момент укладення оспорюваного
Договору іпотеки, майно Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» не підлягає приватизації.

З свідоцтва про право власності від
15.09.2004 року та витягу реєстрації права
власності на нерухоме майно
вбачається, що зазначений корпус 7В
загальною площею 10 898,8 м.кв. належить на
праві державної власності з правом
повного господарського відання
Державному підприємству «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут».

Отже, посилання представника
відповідача на те, що корпус 7В,
позначений літерою А-4, загальною
площею 10 898,8 м.кв., що знаходиться за
адресою: м. Львів, вул. Наукова, 7,
належав позивачу-3 на праві приватної
власності, а не на праві господарського
відання, не знайшло свого
підтвердження.

Крім того, постановою Вищого
господарського суду України від 09.09.2013
року № 4/2729-6/445 залишено без змін
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 25.06.2013 року,
якою скасовано ухвалу Господарського
суду Львівської області від 25.06.2013
року. Таким чином, судами апеляційної
та касаційної інстанцій було
відмовлено у задоволенні заяви
Мінсоцполітики України про зміну
способу виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 30.09.2008 року у справі №
4/2729-6/445.

У постанові Вищого господарського суду
України від 09.09.2013 року № 4/2729-6/445 було
встановлено, що відповідно до Закону
України «Про особливості управління
об'єктами державної власності в
оборонно-промисловому комплексі»
Державний концерн «Укроборонпром» є
уповноваженим суб'єктом
господарювання з управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі.
Статутом Державного концерну
«Укроборонпром», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 993 від 31.08.2011 року, визначений перелік
підприємств-учасників, що входять до
його складу. Так, уповноваженим органом
управління майном ДП «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» є вказаний концерн. Оскільки
нерухоме майно, а саме корпус 7-В ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» є державним
майном, то відповідно до ст. 2 Закону
України «Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна» на нього
не може бути звернено стягнення.
Зазначені порушення Закону прямо
суперечать інтересам держави, оскільки
порушують встановлений режим права
власності на об'єкти, що входять до
оборонно-промислового комплексу та не
підлягають відчуженню.

З огляду на зазначене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що Договір іпотеки
суперечить вимогам закону, а отже
відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України це є підставою для
визнання його недійсним.

Таким чином, Договір іпотеки від
27.10.2004 року, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 7583,
підлягає визнанню недійсним, а позовні
вимоги Львівського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України підлягають
задоволенню.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком місцевого господарського
суду про відсутність підстав для
застосування строків позовної
давності, оскільки, позивачу-2 -
Державному підприємству
«Укроборонпром» стало відомо про
укладення оспорюваного договору лише
після отримання копії позовної заяви у
справі № 5011-37/15496-2012 (на початку
листопада 2012 року), а причини пропуску
позовної давності в інтересах
позивача-3 - Державного підприємства
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» є поважними,
з огляду на тривалість розглядів та
переглядів господарськими судами
справ, які пов'язані з оспорюваним
договором іпотеки, враховуючи, що лише
у вересні 2013 року Вищий господарський
суд України при винесенні постанови у
справі № 4/2729-6/445 висловив свою позицію
стосовно майна Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» і неможливості його
відчуження.

Отже, підстави для застосування строку
позовної давності у даному спорі
відсутні.

Заява про відмову Кабінету Міністрів
України від позову подана відповідно
до вимог ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України не
суперечить чинному законодавству
України і не порушує права та
охоронювані законом інтереси інших
осіб, за таких обставин суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення вказаної заяви та
припинення провадження у справі в
частині позовних вимог Кабінету
Міністрів України.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені Міністерством
соціальної політики України та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Елекс» в
апеляційних скаргах, не знайшли
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.09.2013 у справі № 5011-37/15496-2012
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційні скарги Міністерства
соціальної політики України та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елекс» задоволенню
не підлягають.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Міністерство
соціальної політики України та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елекс» (апелянтів).

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101-103, 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Міністерства
соціальної політики України та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елекс» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 25.09.2013 у справі №
5011-37/15496-2012 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 5011-37/15496-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
С.О. Алданова

Е.О. Шевченко