ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
Справа № 915/357/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Бритавської Ю.С.

при секретарі судового засідання:
Мартиненко М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Лазаренко Р.М., за
довіреністю від 31.08.2012р.

від відповідача-1: Матвєєва Н.Є., за
довіреністю від 13.09.2013р. №4/14-4789-13

від відповідача-2: Вітюк А.Є., за
довіреністю від 16.06.2014р.
№1376/02.02.01-22/02.06/14/14

прокурор: Ібрагімова А.О., за
посвідченням

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву: Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку « 77» (54017, м. Миколаїв, пр-т
Леніна, 77, ; адреса
представника: 54029, м. Миколаїв, вул.
Фрунзе, 14-а, кв. 21)

до відповідачів: 1. Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області (54056,
м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61)

2. Миколаївської
міської ради (54027, м. Миколаїв, вул.
Адміральська, 20, )

за участю: Прокурора м. Миколаєва (54030, м.
Миколаїв, Бузький бульвар, 15)

про: визнання права власності на
самочинне будівництво, -

Суть спору: Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку « 77»
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовною
заявою до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області про визнання
права власності на самочинно збудоване
майно - об'єкт «Громадський будинок.
Нежитлова будівля», код об'єкту - 1261,9,
розташований за адресою: м. Миколаїв,
проспект Леніна, будинок 77.

Позовні вимоги мотивовані ухиленням
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області від виконання
постанови Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18.03.2013р. у
справі №2а-6433/12/!470 щодо зобов'язання
прийняти рішення про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта
«Громадський будинок. Нежитлова
будівля», код об'єкту - 1261,9,
розташований за адресою: м. Миколаїв,
проспект Леніна, будинок 77, до
експлуатації. На думку позивача такі
дії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області перешкоджають
реалізації прав позивача на здійснення
права власності, з огляду на що позивач
вважає можливим захистити свої права
шляхом заявлення відповідного позову.

10.04.2014р. за вх.№6673/14 від Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області
надійшли відзив на позов та додаткові
документи.

Відповідно до повідомлення за вх.№7076/14
від 15.04.2014р. у справу вступив прокурор м.
Миколаєва.

Ухвалою суду від 15.04.2014р. до участі у
справі в якості іншого відповідача
залучено Миколаївську міську раду;
розгляд справи розпочато заново.

19.05.2014р. за вх.№8857/14 позивачем надано до
суду додаткові документи, в т.ч.
додаткові обґрунтування правових
підстав позовних вимог, відповідно до
яких позивач підтримав заявлені
позовні вимоги, вказав, що невиконання
відповідачем-1 рішення суду про
зобов'язання зареєструвати відповідну
декларацію створює підстави для
задоволення заявленого позову про
визнання права власності.

03.06.2014р. за вх.№10125/14 від позивача
надійшли додаткові документи.

03.06.2014р. за вх.№10095/14 від прокурора
надійшли письмові пояснення по суті
спору, відповідно до яких прокурор
заперечив проти задоволення позовних
вимог до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області.

03.06.2014р. за вх.№10071/14 від відповідача-2
(Миколаївської міської ради) надійшов
відзив на позов, у відповідності до
якого відповідач-2 по суті заявлених
позовних вимог вказав, що зваживши на
відповідність збудованого позивачем
об'єкту будівельним нормам і правилам,
що на думку відповідача-2 повинно бути
доведено висновком судово-будівельної
експертизи, заявлений позов може бути
задоволений.

Ухвалою суду від 03.06.2014р. задоволено
клопотання прокурора та сторін та
продовжено строк вирішення спору по
справі до 01.07.2014р.

У судових засіданнях представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача-1 у судових
засіданнях проти задоволення позову
заперечив, просив суд відмовити у його
задоволенні з підстав, викладених у
відзиві на позов.

Представник відповідача-2 у судових
засіданнях та у наданих до суду
письмових поясненнях за вх.№12024/14 від
01.07.2014р. проти задоволення позову
заперечив, просив суд відмовити у його
задоволенні за його безпідставності.

Прокурор у судових засіданнях проти
задоволення позовних вимог до
відповідача-1, на стороні якого
прокурор вступив у справу, заперечив.

01.07.2014р. за вх.№11968/14 від позивача
надійшли витребувані судом пояснення
щодо звернення до Реєстраційної
служби.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін та
прокурора, господарський суд
встановив:

29.07.2011р. між Миколаївською міською
радою (Орендодавець, відповідач-2) та
Об'єднанням співвласників
багатоквартирного будинку « 77»
(Орендар, позивач) укладений договір
оренди землі №8250, зареєстрований в
управлінні Держкомзему у м. Миколаїв,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 29.07.2011р. за №00274,
за умовами якого Миколаївська міська
рада на підставі рішення від 09.06.2011р. за
№6/22 передала, а ОСББ « 77» прийняло в
оренду земельну ділянку для
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку та для будівництва
та обслуговування інших будівель
громадської забудови по пр. Леніна, 77
(Центральний район).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 3.1, 5.1 договору в
оренду передається земельна ділянка
загальною площею 1610 кв.м, у т.ч. 856 кв.м
під капітальною забудовою, 30 кв.м під
тимчасовою забудовою, 724 кв.м під
проходами, проїздами та площадками, без
права передачі її в суборенду. На
земельній ділянці знаходиться
багатоквартирний будинок та споруди,
які належать ОСББ « 77». Договір діє
протягом 15 років з дати його державної
реєстрації. Земельна ділянка
передається в оренду для
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку та для будівництва
та обслуговування інших будівель
громадської забудови.

29.07.2011р. земельна ділянка для
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку та для будівництва
та обслуговування інших будівель
громадської забудови по пр. Леніна, 77,
загальною площею 1610 кв.м, була передана
позивачу за відповідним актом
приймання-передачі земельної ділянки.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28.03.2012р. у
справі №2а-9915/11/1470 задоволено позов
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку « 77» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області, третя особа: ТДВ
«Науково-виробниче об'єднання «Тор» ДП
«Спеціальне проектно-конструкторське
технологічне бюро «Тор» про скасування
рішення від 09.12.2011р. №7/14-2010-11н: визнано
протиправним та скасовано рішення
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області від 09.12.2011р.
№7/14-2010-11н (МК 5 від 08.12.2011р.) в
частині наступних визначень: - «не
вірно зазначено код об'єкта згідно з
державним класифікатором будівель та
споруд ДК 018-2000»; - «звіт виконано
проектною організацією, яка відповідно
до наданої їй ліцензії, не має права
здійснювати технічне обстеження
об'єктів».

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2012р. у
справі №2а-9915/11/1470 постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28.03.2012р.
залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 12.12.2013р. №К/800/10640/13
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28.03.2012р. та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2012р. в
частині задоволення позову про
визнання протиправним та скасування
рішення Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області від 09.12.2011р.
№7/14-2010-11н щодо визначення «звіт
виконано проектною організацією, яка
відповідно до наданої їй ліцензії, не
має права здійснювати технічне
обстеження об'єктів» скасовано; в
позові в цій частині відмовлено; в
решті позову рішення судів попередніх
інстанцій залишено без змін.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18.03.2013р. у
справі №2а-6433/12/1470 задоволено позов
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку « 77» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області про скасування
рішення від 20.11.2012р. №7/14-5512-12н,
зобов'язання вчинити певні дії: рішення
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області від 20.11.2012р.
вих.№7/14-5512-12 про повернення Об'єднанню
співвласників багатоквартирного
будинку « 77» декларації про готовність
об'єкта до експлуатації скасовано;
зобов'язано Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області прийняти
рішення про реєстрацію декларації про
готовність об'єкта «Громадський
будинок. Нежитлова будівля», код
об'єкта - 1261.9, розташованого за адресою:
пр. Леніна, 77 в місті Миколаєві до
експлуатації.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.08.2013р. у
справі №2а-6433/12/1470 постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18.03.2013р.
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.05.2014р. №К/800/48378/13
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18.03.2013р. та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.08.2013р.
залишено без змін.

Постанова Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18.03.2013р. у
справі №2а-6433/12/1470 зараз знаходиться на
виконанні в органах ДВС, виконавче
провадження наразі не закрито.

Невиконання Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18.03.2013р. у
справі №2а-6433/12/1470 щодо зобов'язання
прийняти рішення про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта
«Громадський будинок. Нежитлова
будівля», код об'єкту - 1261,9,
розташований за адресою: м. Миколаїв,
проспект Леніна, будинок 77, до
експлуатації на думку позивача
створило йому підстави для звернення
до господарського суду з відповідним
позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на те, що зареєстрована
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації є підставою для укладення
договорів про постачання на прийнятий
в експлуатацію об'єкт необхідних для
його функціонування ресурсів - води,
газу, тепла, електроенергії, включення
даних про такий об'єкт до державної
статистичної звітності та оформлення
права власності на нього. Позивач
вважає, що для вирішення питання
реєстрації прав власності та отримання
свідоцтва на новозбудований об'єкт
нерухомого майна йому необхідно надати
до державного реєстратора докази
речових прав на земельну ділянку, якими
є відповідний договір оренди з
додатками, та відповідна декларація
про готовність об'єкта до експлуатації,
оформлена, у даному випадку, в Порядку
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та ІІ категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженому наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України №91 від 24.06.2011р.

На думку позивача відповідач не має
намірів виконувати постанову суду про
зобов'язання прийняти рішення про
реєстрацію декларації про готовність
спірного об'єкта до експлуатації, чим
порушує права позивача на оформлення
права власності на вказаний об'єкт та
його державну реєстрацію.

Щодо здійснення реєстрації права
власності на спірний об'єкт
нерухомості, позивачем у поясненнях за
вх.№11968/14 від 01.07.2014р. зазначено, що
відповідну заяву про реєстрацію
речового права ним подано до
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції
Миколаївської області 25.06.2014р., що
зареєстровано в базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
25.06.2014р. 19:07:47 за реєстраційним номером
7162032. Однак, відсутні підстави для
прийняття рішення про реєстрацію права
власності в зв'язку з відсутністю
необхідного обсягу документів,
передбаченого ч.2 п.49 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№686 від 17.10.2013р.: документу, що
відповідно до вимог законодавства,
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
технічного паспорту на об'єкт
нерухомого майна; документу, що
підтверджує присвоєння об'єкту
нерухомого майна адреси.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області заперечила
проти задоволення позовних вимог,
вказуючи на те, що позивач, здійснивши
фактично самовільне будівництво,
порушив діюче законодавство в сфері
містобудування, зокрема, ст. 331 ЦК
України, ст.ст. 26, 34, 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність», у зв'язку з
чим позовні вимоги є необґрунтованими
та задоволенню не підлягають.

Миколаївська міська рада також
заперечила проти задоволення позовних
вимог за їх безпідставністю.

Прокурор у наданих до суду поясненнях
за вх.№10095/14 від 03.06.2014р. вказав на
відсутність між позивачем та
відповідачем-1 спору про право
власності, оскільки нормами діючого
законодавства до компетенції
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області не віднесено
визнання чи відмова у визнанні права
власності на нерухоме майно за
суб'єктами господарської діяльності,
із врахуванням чого прокурор просить
відмовити у задоволенні позову.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

За вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

У відповідності до вимог ст. 331 ЦК
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. До завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна). У разі
необхідності особа, зазначена в абзаці
першому цієї частини, може укласти
договір щодо об'єкта незавершеного
будівництва, право власності на який
реєструється органом, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно на підставі документів, що
підтверджують право власності або
користування земельною ділянкою для
створення об'єкта нерухомого майна,
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також документів, що містять
опис об'єкта незавершеного
будівництва.

Згідно з ч.ч. 1,4,5,6 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Прийняття рішення про
реєстрацію (повернення) декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
видачу (відмову у видачі) сертифіката
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю
протягом десяти робочих днів з дати
подання відповідних документів. Датою
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта є дата реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації або видачі сертифіката.
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
повертають декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації замовникові,
якщо декларація подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог, з
обґрунтуванням причини у строк,
передбачений для її реєстрації.

Відповідно до п.49 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р.
№868, для проведення державної
реєстрації права власності з видачею
свідоцтва на новозбудований об'єкт
нерухомого майна заявник подає:
документ, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
земельну ділянку; документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна; документ, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК
України, п.49 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р.
№868, право власності на новостворене
нерухоме майно виникає у особи, яка
створила це майно, після закінчення
будівництва об'єкта нерухомості,
введення його в експлуатацію,
отримання свідоцтва про право
власності та реєстрації права
власності.

Отже, до прийняття новоствореного
нерухомого майна до експлуатації право
власності на цей об'єкт не виникає. До
завершення будівництва право
власності існує лише на матеріали,
обладнання та інше майно, що було
використано в процесі будівництва.

При цьому, для реєстрації права
власності набувача на об'єкт
незавершеного будівництва, надаються
документ, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
земельну ділянку; документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна; документ, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

Об'єкт нерухомого майна, на який
позивач просить визнати право
власності у судовому порядку, в
експлуатацію не прийнятий.

Виконання постанови Миколаївського
окружного адміністративного суду від
18.03.2013р. у справі №2а-6433/12/1470, якою
зобов'язано Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області прийняти
рішення про реєстрацію декларації про
готовність об'єкта «Громадський
будинок. Нежитлова будівля», код
об'єкта - 1261.9, розташованого за адресою:
пр. Леніна, 77 в місті Миколаєві до
експлуатації, шляхом чого у розумінні
ст. 39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» буде
прийнято в експлуатацію закінчений
будівництвом об'єкт, - зараз
знаходиться на виконанні в органах ДВС,
виконавче провадження наразі не
закрито. Відповідно, державна
реєстрація права власності на спірний
об'єкт також не проведена.

При цьому, як стверджує сам позивач,
відповідну заяву про реєстрацію
речового права ним подано до
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції
Миколаївської області 25.06.2014р., що
зареєстровано в базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
25.06.2014р. 19:07:47 за реєстраційним номером
7162032. Однак, за доводами самого
позивача, викладеними у наданих до суду
письмових поясненнях за вх.№11968/14 від
01.07.2014р., на даний час відсутні підстави
для прийняття рішення про реєстрацію
права власності в зв'язку з відсутністю
необхідного обсягу документів,
передбаченого ч.2 п.49 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№686 від 17.10.2013р.: документу, що
відповідно до вимог законодавства,
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
технічного паспорту на об'єкт
нерухомого майна; документу, що
підтверджує присвоєння об'єкту
нерухомого майна адреси.

Правовий висновок відносно того, що «до
прийняття новоствореного нерухомого
майна в експлуатацію право власності
на цей об'єкт не виникає; ст. 331 ЦК не
передбачена можливість визнання права
власності на недобудоване нерухоме
майно в судовому порядку» викладений і
у постанові Верховного Суду України
від 19.09.2011р. у справі №3-82гс11, прийнятій
за результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст. 111-16 ГПК України.

Вказана постанова у відповідності до
вимог ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою
для всіх суб'єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Вказаний правовий висновок наведений і
у п.8 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
24.11.2011р. №01-06/1642/2011 «Про доповнення
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2011р. №01-06/249 «Про постанови
Верховного Суду України, прийняті за
результатами перегляду судових рішень
господарських судів», а також у п.5
Висновків Верховного Суду України,
викладених у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111 16 ГПК України
за 2010 - 2011 рр. від 01.04.2012р.

У відповідності до ст. 375 ЦК України
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці
іншим особам. Власник земельної
ділянки набуває право власності на
зведені ним будівлі, споруди та інше
нерухоме майно. Право власника на
забудову здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням. Правові наслідки
самочинної забудови, здійсненої
власником на його земельній ділянці,
встановлюються статтею 376 цього
Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно. Якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

За вимогами ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Об'єднанням співвласників
багатоквартирного будинку « 77»
заявлено позов про визнання права
власності на самочинно збудоване майно
до двох відповідачів: Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області та
Миколаївської міської ради.

Виходячи з наявних матеріалів справи
господарським судом встановлено, що
об'єкт, на який позивач просить визнати
право власності, є самочинним
будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК
України, що був збудований на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети.

В матеріалах справи наявний договір
оренди землі №8250, укладений між
позивачем та відповідачем-2 29.07.2011р.,
згідно з яким позивачу передано
земельну ділянку для обслуговування
багатоквартирного житлового будинку
та для будівництва та обслуговування
інших будівель громадської забудови по
пр. Леніна, 77, загальною площею 1610 кв.м.

Між тим, позивачем не надано до суду
жодних належних у розумінні ст.ст. 32-34
ГПК України доказів того, що земельна
ділянка за вказаним договором
надавалась йому саме під самовільно
збудовано нерухоме майно, визнати
право власності на яке позивач просить
у судовому порядку. Договір оренди
землі не містить положень, що на
переданій в оренду земельній ділянці
знаходиться самочинно збудований
об'єкт.

Твердження відповідача-2, як власника
земельної ділянки на якій розташований
об'єкт самочинного будівництва,
викладені у наявному в матеріалах
справи відзиві на позов та надані у
судових засіданнях уповноваженими
представниками відповідача-2,
докорінно різняться між собою в
частині заперечення/не заперечення
проти визнання права власності на
самочинно збудоване майно, у зв'язку з
чим в останньому судовому засіданні
01.07.2014р. з метою всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин
справи, судом з'ясовано остаточну
позицію відповідача-2 (Миколаївської
міської ради), що викладена у наданих
суду письмових поясненнях за вх.№12024/14
від 01.07.2014р., відповідно до яких власник
земельної ділянки заперечив проти
визнання за позивачем права власності
на самочинно збудоване майно - об'єкт
«Громадський будинок. Нежитлова
будівля», код об'єкту - 1261,9,
розташований за адресою: м. Миколаїв,
проспект Леніна, будинок 77.

За таких обставин, враховуючи, що
позивач не подав суду докази передачі
відповідачем-2 позивачу земельної
ділянки саме під спірний об'єкт
нерухомості, докази обізнаності
відповідача-2 про спірний об'єкт станом
на момент укладення договору оренди
землі - 29.07.2011р., докази завершення
будівництва даного об'єкту, а також
наявність заперечень відповідача-2
проти визнання за позивачем права
власності на цей об'єкт, господарський
суд вважає, що правові підстави для
визнання за позивачем права власності
на самочинно збудоване майно - об'єкт
«Громадський будинок. Нежитлова
будівля», код об'єкту - 1261,9,
розташований за адресою: м. Миколаїв,
проспект Леніна, будинок 77, - відсутні.

Окрім того, позивач жодним чином не
довів суду факт того, що будівництво
спірного об'єкту велось ним з
додержанням архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил згідно із
законодавством, містобудівною та
проектною документацією.

На підтвердження додержання при
будівництві спірного об'єкту
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил позивач посилався лише на
наявні в матеріалах справи рішення
адміністративних судів.

Між тим, виходячи зі змісту наявних в
матеріалах справи рішень
адміністративних судів, питання
додержання позивачем архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил згідно із
законодавством при веденні
будівництва спірного об'єкту судами не
досліджувалось, відповідних фактів не
встановлювалось.

Дане питання потребує спеціальних
знань, у зв'язку з чим господарський суд
з'ясував думку позивача щодо оплати
останнім витрат по проведенню
судово-будівельної експертизи у разі
призначення її судом у даній справі, на
що представник позивача в судовому
засіданні від оплати такої експертизи
відмовився, вказуючи на відсутність
потреби у призначенні такої
експертизи.

За таких обставин, розгляд справи
здійснюється судом за наявними в ній
матеріалами.

Отже, позивачем жодним належним та
допустимим доказом не доведено суду, що
об'єкт, на який позивач просить суд
визнати право власності, є придатним та
безпечним до експлуатації, що в даному
випадку в будь-якому разі унеможливлює
задоволення позову про визнання права
власності на збудоване майно.

За цих обставин, позов позивача до
відповідача-2 не підлягає задоволенню
господарським судом.

Відносно заявлених позовних вимог до
відповідача-1 (Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області), у витребуваних
судом письмових поясненнях за вх.№8857/14
від 19.05.2014р. позивач вказав, що
невиконання Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області (відповідачем-1)
рішення суду про зобов'язання
зареєструвати відповідну декларацію
створює підстави для задоволення
заявленого позову про визнання права
власності.

З приводу цього господарський суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Виходячи з положень Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011р. №439/2011,
наявного в матеріалах справи Положення
про Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області, відповідач-1,
зокрема, реєструє декларації про
готовність об'єкта до експлуатації; у
визначених законодавством випадках
відмовляє у реєстрації таких
декларацій; повертає такі декларації.

Отже, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області здійснює
передбачені дії по реєстрації/відмові
у реєстрації/поверненню відповідної
декларації, не перебуваючи з позивачем
у правовідносинах щодо здійснення ним
прав володіння, користування та
розпорядження майном, щодо якого
заявлено позовні вимоги про визнання
права власності, не оспорює та не
претендує на таке право.

Таким чином, оскільки Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області не
оспорює право власності позивача на
об'єкт нерухомості, не є особою від якої
відповідне право власності перейшло,
або особою, яка може претендувати на
таке право, а лише офіційно визнає і
підтверджує від імені держави у
передбачених законом випадках,
зокрема, факт прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
шляхом реєстрації поданої декларації
про готовність об'єкта до експлуатації,
в даному випадку слід відмовити
позивачу у задоволенні позову до
відповідача-1.

Аналогічна правова позиція викладена і
у відповідних постановах Верховного
Суду України від 20.06.2011р. у справі
№3-54гс11, від 20.06.2011р. у справі №3-55гс11;
від 20.06.2011р. у справі №3-60гс11; від 20.06.2011р.
у справі №3-61гс11; від 12.09.2011р. у справі
№3-78гс11; від 03.10.2011р. у справі №3-100гс11;
від 10.10.2011р. у справі №3-105гс11; від
10.10.2011р. у справі №3-109гс11, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст. 111-16 ГПК України,
в яких містяться правові висновки
відносно оспорювання права власності
на об'єкт нерухомого майна.

Також, аналогічна правова позиція
наведена у п.8 інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
24.11.2011р. №01-06/1642/2011 «Про доповнення
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2011р. №01-06/249 «Про постанови
Верховного Суду України, прийняті за
результатами перегляду судових рішень
господарських судів», а також у п.4
Висновків Верховного Суду України,
викладених у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111 16 ГПК України
за 2010 - 2011 рр. від 01.04.2012р.

Повернення Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області декларації про
готовність об'єкта до експлуатації, так
само як і невиконання нею в
добровільному порядку рішення суду про
зобов'язання зареєструвати відповідну
декларацію не є підставою для
задоволення позову до відповідача-1 та
визнання права власності на нерухоме
майно.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку « 77».

Іншого позивачем не доведено.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку « 77» відмовити.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Одеського апеляційного господарського
суду через господарський суд
Миколаївської області.

Повне рішення складено 11 липня 2014 року.

Суддя
Ю.С. Бритавська