ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Справа № 5017/2286/2012 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Катеринчук
Л.Й. (доповідача), Поліщука
В.Ю.розглянувши касаційну скаргуТОВ
"Вадіта", засновників ТОВ "Вадіта"
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6на
ухвалуОдеського апеляційного
господарського суду від 07.04.2014 рокуу
справі господарського суду № 5017/2286/2012
Одеської областіза заявою ПАТ "ВТБ
Банк"до ТОВ "Вадіта"про визнання
банкрутомрозпорядник майна Хайло М.В.в
судовому засіданні взяли участь
представники :

ТОВ "Вадіта":не з'явились,ОСОБА_4:не
з'явились,ОСОБА_5:не з'явились,ОСОБА_6:не
з'явились,ПАТ "ВТБ Банк":Юлдашев Ю.М.
(довіреність №338/11.5.2 від 25.06.2014 року),ПАТ
"Омега Банк":Шилов К.Р. (довіреність №261
від 22.08.2013 року),ПАТ "Креді Агріколь
Банк":Змієвський О.А. (довіреність б/н
від 28.10.2013 року).В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Одеської
області від 06.08.2012 року порушено
провадження у справі №5017/2286/2012 про
банкрутство ТОВ "Вадіта" (далі -
боржника) за заявою ПАТ "ВТБ Банк" (далі -
ініціюючого кредитора) за загальною
процедурою, регламентованою Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
Закону України №2343-ХІІ, до внесення
змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011
року) (далі - Закон про банкрутство),
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів, введено процедуру
розпорядження майном боржника,
розпорядником майна призначено
арбітражного керуючого Лясковця О.В.
(том 1, а.с. 1).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 26.02.2013 року визнано грошові
вимоги ініціюючого кредитора до
боржника на суму 80 199 610, 89 грн.,
зобов'язано ініціюючого кредитора
здійснити офіційну публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство боржника, докази
публікації надати суду (том 1, а.с. 158 -
160).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 01.08.2013 року, поряд з іншим,
усунено арбітражного керуючого
Лясковця О.В. від виконання обов'язків
розпорядника майна та виконуючого
обов'язки керівника боржника (пункт 1
ухвали), призначено розпорядником
майна боржника арбітражного керуючого
Хайла М.В. (пункт 2 ухвали) (том 5, а.с. 117 -
120).

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 03.09.2013 року,
залишеною без змін судом касаційної
інстанції, ухвалу господарського суду
Одеської області від 01.08.2013 року
скасовано в частині пунктів 1-5 її
резолютивної частини та викладено їх у
новій редакції, зокрема, пункт 1:
"Усунути арбітражного керуючого
Лясковця Олексія Володимировича
(свідоцтво НОМЕР_1 від 28.02.2013 року) від
виконання обов'язків розпорядника
майна та виконуючого обов'язки
керівника ТОВ "Вадіта"
(ідентифікаційний код 25414493)."; пункт 2:
"Призначити розпорядником майна ТОВ
"Вадіта" (ідентифікаційний код 25414493)
арбітражного керуючого Хайла Миколу
Володимировича, свідоцтво на право
здійснення діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора)
НОМЕР_2 від 06.02.2013 року." (том 5, а.с. 128 - 134).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 12.02.2014 року продовжено
строк процедури розпорядження майном
боржника та строк повноважень
розпорядника майна боржника -
арбітражного керуючого Хайла М.В. на
один місяць, до 12.03.2014 року (том 10, а.с. 159 -
160)

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 12.02.2014 року (суддя Найфлейш
В.Д.) розглянуто та визнано ряд вимог
кредиторів: Одеського міського центру
зайнятості на суму 1 184, 08 грн.; ДПІ у
Малиновському районі міста Одеси на
суму 248 806, 69 грн., в тому числі 185 665, 13 грн.
основного боргу та 63 141, 56 грн. пені;
Одеського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на суму 21 792, 58
грн.; ТОВ "БК Укрмонтажбуд ЛТД" на суму 35
671 грн.; УПФУ в Приморському районі
міста Одеси на суму 377 743, 05 грн., з яких 255
501, 08 грн. основного боргу, 68 267, 26 грн.
фінансових санкцій та 53 974, 71 грн. пені;
ПАТ "Укрсоцбанк" на суму 509 107, 03 грн., з
яких 474 328, 67 грн. основного боргу та 34 778,
36 грн. пені; ПАТ "Креді Агріколь Банк" на
суму 952 789, 94 грн., з яких 863 079, 14 грн.
основного боргу та 89 710, 80 грн. пені; ПАТ
"Омега Банк" на суму 26 058 375, 48 грн., з яких
24 254 385, 18 грн. основного боргу та 1 803 990, 30
грн. пені; відмовлено ОСОБА_13 у
задоволенні заяв про визнання грошових
вимог до боржника від 05.06.2013 року на
суму 1 973 971, 62 грн. та від 11.10.2013 року на
суму 10 323 164, 40 грн.; відмовлено
Відділенню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Одеса у
задоволенні заяви про визнання
грошових вимог до боржника, з
урахуванням уточнень, на суму 15 511, 28
грн.; заяву ПАТ "ЕК Одесаобленерго" про
визнання грошових вимог до боржника
від 08.05.2013 року на суму 50 000 грн. залишено
без розгляду; розпорядника майна
боржника зобов'язано включити до
реєстру вимог кредиторів визнані
господарським судом грошові вимоги і
подати реєстр до суду на розгляд (том 10,
а.с. 163 - 180).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
боржник та його засновники ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 21.02.2014р. звернулися до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, яку ухвалою
Одеського апеляційного господарського
суду від 03.03.2014 року повернено без
розгляду з підстав її подання з
пропуском процесуального строку,
встановленого на апеляційне
оскарження, без клопотання про
відновлення цього строку (том 12, а.с. 2 -
4).

26.03.2014 року, як вбачається з відтиску
штампа вхідної кореспонденції
господарського суду Одеської області
(вх. №601/14), боржник та його засновники
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повторно
звернулися до апеляційного суду з
апеляційною скаргою на ухвалу суду
першої інстанції від 12.02.2013 року (про
розгляд вимог кредиторів) з
клопотанням про відновлення строку на
апеляційне оскарження.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 07.04.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючого
судді - Лашина В.В, суддів: Єрмілова Г.А.,
Воронюка О.Л.) у задоволенні клопотання
скаржників про відновлення
пропущеного строку на апеляційне
оскарження ухвали господарського суду
Одеської області від 12.02.2014 року у даній
справі відмовлено, апеляційну скаргу
повернено без розгляду, повернено
судовий збір, сплачений за подання
апеляційної скарги, в розмірі 609 грн.
(том 14, а.с. 32 - 34).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
боржник та його засновники ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Вищого
господарського суду України з єдиною
касаційною скаргою, в якій просять
скасувати ухвалу апеляційного суду від
07.04.2014 року, справу направити до
Одеського апеляційного господарського
суду для вирішення питання про
прийняття апеляційної скарги,
аргументуючи порушенням апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статті 6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), що полягало
в неналежній оцінці апеляційним судом
об'єктивних обставин, що наводились
скаржниками як поважні причини
пропуску строку на апеляційне
оскарження ухвали суду першої
інстанції про розгляд вимог кредиторів
у даній справі про банкрутство.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 26.06.2014 року єдину касаційну
скаргу боржника та його засновників
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийнято до
провадження та призначено її розгляд у
судовому засіданні на 08.07.2014 року о 12
год. 15 хв., зобов'язано скаржників до
початку судового засідання надати суду
касаційної інстанції оригінал
апеляційної скарги з додатками на
ухвалу господарського суду Одеської
області від 12.02.2014 року (про розгляд
грошових вимог кредиторів) у справі
№5017/2286/2012.

До початку судового засідання у справі
через канцелярію Вищого
господарського суду України
скаржниками подано документи,
витребувані ухвалою Вищого
господарського суду України від 26.06.2014
року.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку ухвалу
апеляційного господарського суду від
07.04.2014 року на підставі встановлених
фактичних обставин справи, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
обговоривши доводи касаційної скарги,
вислухавши представників ПАТ "ВТБ Банк"
Юлдашева Ю.М., ПАТ "Омега Банк" Шилова
К.Р. та ПАТ "Креді Агріколь Банк"
Змієвського О.А., дійшла висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення касаційної скарги,
виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України
встановлено основні засади
судочинства, якими, зокрема, є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
про банкрутство, провадження у справах
про банкрутство регулюється цим
Законом, Господарським процесуальним
кодексом України, іншими законодавчими
актами України.

Згідно з частиною 1 статті 91 ГПК
України, сторони у справі, прокурор,
треті особи, особи, які не брали участь
у справі, якщо господарський суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право подати
апеляційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду, яке не набрало
законної сили. Ухвали місцевого
господарського суду оскаржуються в
апеляційному порядку окремо від
рішення господарського суду лише у
випадках, передбачених статтею 106 цього
Кодексу.

Статтею 93 ГПК України передбачено, що
апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, а на ухвалу
місцевого господарського суду -
протягом п'яти днів з дня їх оголошення
місцевим господарським судом. У разі
якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84
цього Кодексу. Апеляційний
господарський суд постановляє ухвалу
про повернення апеляційної скарги у
випадках, якщо вона подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, і суд за заявою особи, яка її
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, та незалежно від
поважності причини пропуску цього
строку - у разі, якщо апеляційна скарга
подана прокурором, органом державної
влади, органом місцевого
самоврядування після спливу одного
року з дня оголошення оскаржуваного
судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 53 ГПК
України, за заявою сторони, прокурора
чи з своєї ініціативи господарський
суд може визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
про відновлення строку на апеляційне
оскарження, суд повинен в сукупності
оцінити всі обставини справи, навести
мотиви щодо поважності чи неповажності
причин пропуску строків на апеляційне
оскарження та зазначити з яких підстав
подане скаржником клопотання не може
бути задоволене. До таких висновків
щодо поновлення строків оскарження
дійшов Верховний Суд України у
постанові від 17.01.2006 у справі №39/62-12/140.

Відповідно до частини 1 статті 33 та
частини 2 статті 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 97 ГПК
України, апеляційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
апеляційним господарським судом, якщо
скаргу подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено апеляційним судом, вперше
з апеляційною скаргою на ухвалу суду
про розгляд вимог кредиторів від 12.02.2014
року у даній справі скаржники
звернулися 21.02.2014 року, тобто з
пропуском строку на апеляційне
оскарження, передбаченого частиною 1
статті 93 ГПК України. При цьому, як
встановлено судом апеляційної
інстанції, скаржники не клопотали про
відновлення процесуального строку на
апеляційне оскарження, що стало
підставою для повернення апеляційної
скарги ухвалою апеляційного суду від
03.03.2014 року з підстави, передбаченої
пунктом 4 частини 1 статті 97 ГПК України
(том 12, а.с. 2 - 4). Зазначена ухвала в
касаційному порядку не оскаржувалась.

Апеляційним судом встановлено, що
вдруге звертаючись до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою на
ухвалу про розгляд вимог кредиторів
від 12.02.2014 року у даній справі,
скаржники подали клопотання про
поновлення строку на апеляційне
оскарження, обґрунтоване тим, що
прийняття господарським судом
Одеської області 12.02.2014 року декількох
ухвал у даній справі зумовило у
заявників апеляційної скарги
інформаційну невизначеність та
неясність щодо змісту зазначених
судових рішень, що, у свою чергу,
обмежило скаржників у можливості
своєчасно подати апеляційну скаргу
ухвалу суду про розгляд вимог
кредиторів.

Розглянувши клопотання скаржників про
поновлення строку на апеляційне
оскарження, що було додане до повторно
поданої апеляційної скарги,
апеляційний суд дійшов висновку про
відсутність поважних причин для його
відновлення у зв'язку з тим, що доводи
заявників апеляційної скарги
ґрунтуються на їх суб'єктивній оцінці
обставин справи та помилковому
визначенні предмета та підстав
апеляційного оскарження, відтак, не
можуть вважатися об'єктивними
причинами пропуску процесуального
строку на апеляційне оскарження ухвали
суду про розгляд вимог кредиторів у
даній справі. При цьому, апеляційний
суд зазначив про те, що представник
боржника брав участь у судовому
засіданні суду першої інстанції від
12.02.2014 року, в ході якого розглядалися
грошові вимоги кредиторів у даній
справі, а отже не був позбавлений
можливості ознайомитися в ухвалами
суду, винесеними за наслідком такого
засідання та своєчасно подати
апеляційні скарги.

Доводи скаржників в частині того, що
засновники боржника ОСОБА_6, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не були персонально повідомлені
судом про прийняття оскаржуваної
ухвали 12.02.2014 року, внаслідок чого строк
на апеляційне оскарження ними
пропущено з поважних підстав, колегія
суддів касаційного суду вважає
необґрунтованими, оскільки в ході
провадження у справі про банкрутство
учасником провадження у справі є
представник засновників (учасників)
боржника відповідно до абзацу 22 статті
1 Закону (в редакції до прийняття змін
Законом України №4212-VІ від 22.12.2011 року),
а доказів обрання представника
засновників, який би набув правового
статусу учасника провадження у справі
про банкрутство, та якого суд повинен
би повідомляти про засідання у справі,
скаржниками суду не надано.

Колегія суддів касаційного суду
погоджується з такими висновками суду
апеляційної інстанції, вважає, що вони
зроблені за умов повної оцінки
обставин справи та прийняті з
дотриманням статей 43, 93, 97 ГПК України з
наведенням мотивів неповажності
причин пропуску строків на апеляційне
оскарження, а також підстав, з яких
подане скаржниками клопотання не може
бути задоволене.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України,
діючи в межах повноважень суду
касаційної інстанції відповідно до
статей 1115, 1117 ГПК України, не вбачає
підстав для задоволення касаційної
скарги та скасування ухвали Одеського
апеляційного господарського суду від
07.04.2014 року, а доводи скаржників вважає
такими, що не спростовують
обґрунтованості висновків
апеляційного господарського суду за
змістом оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ТОВ "Вадіта",
засновників ТОВ "Вадіта" ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Одеського апеляційного
господарського суду від 07.04.2014 року у
справі №5017/2286/2012 залишити без змін.

Головуючий
Н.Г. Ткаченко

Судді
Л.Й. Катеринчук

В.Ю. Поліщук