ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р.Справа № 916/144/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів: Петрова М.С., Колоколова С.І.,

при секретарі судового засідання
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Гамалевич А.М.,
довіреність № 233, дата видачі : 22.02.14р.;

від відповідача 2 - Бланковської Г.О.,
довіреність №16/12/15-Н, дата видачі :
27.03.12р.;

( відповідач 1 не використав законного
права на участь у судовому засіданні,
хоча про час та місце його проведення
був повідомлений належним чином (див. -
реєстр на відправку рекомендованої
пошти від 18.06.14 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу учасника
ТОВ "Ланжерон і К" ОСОБА_3, м.Одеса

на рішення господарського суду
Одеської області від 01.04.2014 року

по справі № 916/144/14

за позовом скаржника

до відповідачів: 1.Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛАНЖЕРОН і
К", смт. Лиманське Роздільнянського
району Одеської області,

2. Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Одеської обласної
дирекції АТ "Райфайзен Банк Аваль";

про визнання недійсним договору
поруки,

/повна фіксація судового процесу
здійснювалась відповідно до ст. 129
Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України/.

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014р. учасник ТОВ "Ланжерон і К"
ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3)
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) "ЛАНЖЕРОН
і К" і Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Одеської обласної дирекції АТ
"Райфайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль") про визнання
недійсним договору поруки від 16.08.2006р.,
укладеного між ТОВ "ЛАНЖЕРОН і К" і АППБ
"Аваль" (правопопередником ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" ).

Позовні вимоги з посиланням на приписи
ст.ст. 203, 207, 215 ЦК України, ст.207 ГК
України мотивовані тим, що договір
поруки від 16.08.2006р., за умовами якого ТОВ
"ЛАНЖЕРОН і К" прийняло на себе
зобов`язання відповідати перед ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" по
зобов'язанням ОСОБА_6, які виникають з
кредитного договору №014/0077/74/63192 від
тієї ж дати, в повному обсязі /на суму
460000 доларів США/, був підписаний з боку
товариства директором ОСОБА_6 без
належних на то повноважень, а саме без
затвердження загальними зборами у
відповідності до п. 7.3.6 статуту
товариства. Позивач стверджує, що про
існування договору поруки від 16.08.2006р.
йому стало відомо з позовної заяви
банку від 27.02.12р., яка адресувалась до
Приморського районного суду м.Одеси з
вимогою до ОСОБА_6 та ТОВ "ЛАНЖЕРОН і К"
на суму 3810032,25грн..

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" позовні
вимоги вважає необгрунтованими,
оскільки згідно п. 8 статуту ТОВ
"ЛАНЖЕРОН і К" право підпису документів
від імені підприємства має директор та
головний бухгалтер, а позов - таким, що
подано з метою ухилення від
цивільно-правової відповідальності за
невиконання зобов`язань за кредитним
договором. Крім того, при розгляді
позову судом ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" просив застосувати строки
позовної давності, які позивачем
пропущено без поважних причин.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 01.06.2014р. (суддя Горячук Н.О.)
у задоволені позову відмовлено у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Не погоджуючись з означеним рішенням
господарського суду ОСОБА_3 звернувся
до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржене рішення господарського суду
Одеської області та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Скаржник вважає, що суд не повно
з`ясував обставини, що мають значення
для справи, прийняте рішення
суперечить положенням чинного
законодавства України, порушує законні
корпоративні права позивача та
підлягає скасуванню, як таке, що
прийнято з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки у суду першої інстанції не
було підстав для відмови у відновлені
пропущеного строку позовної давності,
а висновок суду про те, що йому було
відомо про спірний договір з 2010р. не
грунтується на належних доказах.

У відзиві на апеляційну скаргу та в
судовому засіданні представник ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" спростовував
доводи апеляційної скарги, просив
залишити оскаржуване рішення без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення. В
підтвердження своєї правової позиції
представником ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" було надано копію додаткової
угоди №014/0077/74/63192/1 від 16.03.2010р. до
кредитного договору № 014/0077/74/63192 від
16.08.2006р. укладеного між ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" та ОСОБА_3 з позначкою про
підтвердження ТОВ "ЛАНЖЕРОН і К" його
зобов'язань за договором поруки від
16.08.06р. та наданням згоди поручителя на
укладання цієї додаткової угоди.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи та вислухавши
пояснення представників сторін, судова
колегія прийшла до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим
господарським судом, 16.08.2006р. між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
"Аваль" та директором ТОВ "ЛАНЖЕРОН і К"
ОСОБА_6, як фізичною особою, укладено
кредитний договір № 014/0077/74/63192,
відповідно до якого ОСОБА_6 було надано
кредит у вигляді не відновлюваної
кредитної лінії з лімітом 460000 дол. США.
терміном на 237 місяців з 16.08.2006 р. по
16.05.2016 р..

Для забезпечення власних грошових
зобов`язань за означеним кредитним
договором ОСОБА_6 від імені ТОВ
"ЛАНЖЕРОН і К" того ж дня укладено
договір поруки, за умовами якого
останнє виступає поручителем на
добровільних засадах та бере на себе
зобов`язання перед банком відповідати
по зобов`язанням ОСОБА_6, які виникають
з умов кредитного договору № 014/0077/74/63192
від 16.08.2006 р., в повному обсязі цих
зобов`язань.

У відповідності до п. 2.1, 3.1 договору
поруки сторони договору визначають, що
у випадку невиконання боржником взятих
на себе зобов`язань по кредитному
договору, поручитель несе солідарну
відповідальність перед кредитором
нарівні з боржником за повернення сум
кредиту, нарахованих відсотків за
користування кредитом та штрафних
санкцій, тобто на всю суму
заборгованості, встановлену на момент
подання позовної вимоги.

Згідно з п. 2.2. у разі несвоєчасного
погашення кредиту або відсотків за
його користування кредитор має право
видавати наказ про примусову оплату
боргового зобов`язання поручителем.

Строк дії угоди передбачений п. 4.1., де
визначено, що цей договір вступає в
силу з моменту його підписання
сторонами та втрачає свою дію з моменту
закінчення забезпеченого ним
зобов`язання і повного погашення
заборгованості боржника по кредитному
договору.

Позивач вважає, що укладаючи договір
поруки директор товариства не був
наділений відповідними
повноваженнями, оскільки відповідно до
п. 7.3.6 статуту товариства затвердження
договорів на суму понад 1000000грн.
відноситься до виключної компетенції
загальних зборів, отже договір не
створює цивільні права і обов'язки для
ТОВ "ЛАНЖЕРОН і К".

Відповідно до п.2 ст. 207 ЦК України
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

У відповідності до Статуту ТОВ
"ЛАНЖЕРОН і К" ( а.с. 40-50 ), затвердженого
рішенням зборів учасників у протоколі
№ 1 від 29.01.2002р., в редакції чинній на
момент укладання спірної угоди /п.п.7.6.2/
директор організовує роботу
підприємства, несе відповідальність за
результати роботи підприємства, без
доручення представляє підприємство у
всіх організаціях, підприємствах,
закладах, діє від імені підприємства,
розпоряджується грошовими засобами та
іншим майном, укладає господарські та
інші договори, видає доручення, приймає
та звільнює робітників та службовців,
здійснює повсякденне керівництво
діяльністю підприємства, представляє
підприємство у відносинах з державними
органами, іншими закладами та
організаціями на території України та
за рубежем, учиняє від імені
підприємства інші дії, згідно діючого
законодавства та установчими
документами.

Таким чином, ОСОБА_6, обіймаючи посаду
директора ТОВ "ЛАНЖЕРОН і К", мав
встановлене статутом товариства право
на укладання господарських та інших
договорів без обмежень.

Дійсно, згідно п. 7.3.6. статуту до
виключної компетенції зборів
товариства належить затвердження
договорів (угод), укладених на суму, що
перевищує 1000000грн., одначе чинне
законодавство не ставить дійсність
договору, укладеного представником в
межах наданих повноважень, в
залежність від такого затвердження.

В п. 3.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №11 від
29.05.2013р. зазначено, що відповідно до
пункту "і" частини п'ятої статті 41 і
статті 59 Закону України "Про
господарські товариства" до
компетенції загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю віднесено
затвердження договорів, укладених на
суму, що перевищує вказану в статуті
товариства. Цими нормами передбачено
не укладення договорів, а їх
затвердження. Тому якщо господарським
судом буде з'ясовано, що статутом
товариства з обмеженою
відповідальністю право виконавчого
органу цього товариства на укладення
договору не обмежено, тобто такий орган
уклав договір без порушення наданих
йому повноважень, то сам лише факт
незатвердження договору після його
підписання не може бути підставою для
визнання договору недійсним.

З зазначених підстав, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що у позові ОСОБА_3 слід
відмовити, але не з підстави спливу
строків позовної давності, що також має
місце, а по суті спору.

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Одеської області
від 01.04.2014р. слід залишити без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати
скаржника по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги не
відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.49, 99,101-105 ГПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської
області від 01 квітня 2014 року по справі
№ 916/144/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу учасника ТОВ "Ланжерон і К"
ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 04.07.14
р..

Головуючий суддя
Г.П. Разюк

Суддя
С.І. Колоколов

Суддя
М.С. Петров