м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Світанок АБ"
до Державної установи "Інститут
нейрохірургії імені академіка А.П.
Ромоданова Академії Медичних Наук
про стягнення 49 980,00 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Токарев А.П.
від відповідача: Петренко Н.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Світанок АБ"
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Державної установи
"Інститут нейрохірургії імені
академіка А.П. Ромоданова Академії
Медичних Наук України"
(далі-відповідач) про стягнення
основного боргу у розмірі 49 980,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати наданих
послуг згідно договору № 214-07 від 03.01.2012
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.06.2013 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 03.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
24.06.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав відзив на позов, в якому проти
позову заперечив та пояснив, що
останній є державною неприбутковою
установою, яка фінансується з
Державного бюджету України, зокрема,
неналежне фінансування призвело до
виникнення заборгованості перед
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача визнав
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.07.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2012 р. між Державною установою
"Інститут нейрохірургії імені
академіка А.П. Ромоданова Академії
Медичних Наук України" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Світанок
АБ" було укладено договір №214-07, умовами
якого передбачено, що відповідач
доручає, а позивач приймає на себе
обов'язки з надання послуг з проведення
розслідувань і забезпечення охорони
відповідача, а саме - один цілодобовий
пост охорони з одним охоронцем на
території.

Відповідно до п. 3.1. договору розмір
оплати встановлений в сумі 8 330,00 грн. за
місяць. Сума договору за 12 місяців
складає 99 960,00 грн.

Згідно п. 3.2. договору оплата
проводиться на підставі акту приймання
виконаних робіт протягом 4-х днів після
його отримання.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що
договір діє з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

01.02.2012 р. між сторонами укладено
додаткову угоду №1 до договору № 214-07,
яким змінено п. 3.2. договору та
викладено в наступній редакції:
«Оплата проводиться на підставі акту
приймання виконаних робіт за умови
наявності коштів на реєстраційному
рахунку замовника та в межах
відповідних бюджетних асигнувань. У
разі відсутності коштів оплата
проводиться протягом 4-х днів з моменту
надходження коштів на рахунок
замовника.»

Як зазначає позивач, ним були надані, а
відповідачем прийняті передбачені
договором послуги на суму 49 980,00 грн. за
період з липня 2012 р. по грудень 2012 р., що
підтверджується актами здачі
прийняття робіт (надання послуг) (копії
в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує зобов'язання щодо оплати
наданих послуг на загальну суму 49 980,00
грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору №214-07 від 03.01.2012 р.,
суд дійшов висновку, що за своєю
правовою природою він є договором про
надання послуг.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу,
яка споживається в процесі
вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання за договорами
належним чином, надав передбачені
договором послуги на суму 49 980,00 грн.

Проте, як встановлено судом, відповідач
оплати наданих позивачем послуг на
суму 49 980,00 грн. не провів, наявну
заборгованість представник
відповідача визнав у судовому
засіданні.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, зокрема зі звіту про
надходження та використання коштів
загального фонду за 2012 р. відповідача,
затверджено видатків на послуги у
розмірі 901 000, 00 грн., надійшло коштів за
звітний період 435 100,00 грн.

Отже, як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати
встановлені п. 3.2. договору, обов'язок
відповідача оплатити надані позивачем
послуги в розмірі 49 980,00 грн. виник з
моменту отримання таких послуг та на
момент звернення до суду повинен бути
виконаний.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідач не надав суду жодних
доказів належного виконання свого
зобов'язання щодо оплати наданих
послуг та визнав наявну
заборгованість, суд дійшов висновку, що
відповідачем було порушено умови
договору №214-07 від 03.01.2012 р., положення
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України, а
тому підлягають задоволенню вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
49 980,00 грн. боргу.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Світанок
АБ" задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи
"Інститут нейрохірургії імені
академіка А.П. Ромоданова Академії
Медичних Наук України" (04050, м. Київ, вул.
Платона Майбороди, буд. 32,
ідентифікаційний код - 02011930), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Світанок АБ" (04086, м.
Київ, вул. Олени Теліги, буд. 41,
ідентифікаційний код - 33240578) 49 980 (сорок
дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят) грн.
00 коп. - основного боргу та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 07.07.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.