м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
про стягнення 10 277,03 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Зацепін С.С.
(дов. від 11.11.2013)
Від відповідача не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості за неналежне виконання
умов договору № 2387 від 01.01.2011 в розмірі
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.06.2014 порушено провадження у
розгляду на 26.06.2014.
Представник позивача з'явився в судове
засідання 26.06.2014, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.
Представник відповідача в судове
засідання 26.06.2014 не з'явився, причин не
явки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи, був належним
Розгляд справи відкладено на 08.07.2014.
В судове засідання 08.07.2014 прибув
представник позивача, дав пояснення по
справі, позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.
Представник відповідача не з'явився в
судове засідання 08.07.2014, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Місцезнаходження відповідача за
46, на яку було відправлено ухвали суду,
адреса підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
копія якого знаходиться в матеріалах
справи. Проте ухвала суду не була
отримана відповідачем та повернулась
до суду з наступної причини: "не
Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2011 між комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва (далі -
позивач) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
"ТЕРРА-ТВ" (далі - відповідач) був
укладений договір про надання послуг
за № 2387 строком дії до 01.01.2015(далі
договір).

Пунктом 1.1. цього договору визначено, що
позивач, на підставі укладених
договорів з виробниками і
постачальниками комунальних послуг
транспортує по внутришньобудинкових
мережах за адресою м. Київ вул.
Райдужна, буд. 25 - комунальні послуги
відповідачу; так пункт 2.2. визначає, що
позивач повинен сплачувати рахунки за
комунальні послуги минулого місяця,
згідно табуляграм та груп рахунків
постачальної організації.

Судом встановлено, що між КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва та
виробником (постачальником) теплової
енергії ПАТ «Київенерго» укладено
договір № 620806 на постачання теплової
енергії у гарячій воді по адресу м.
Київ, вул. Райдужна, буд. 25, по якому КП
по УЖГ Дніпровського району м. Києва
безпосередньо несе фінансові
зобов'язання, а безпосередні споживачі
(власники чи орендарі) нежитлових
приміщень вже відшкодовують витрати за
фактично спожиті ними послуги, згідно
табуляграм постачальних організацій.
Відповідно на відповідача, як на
споживача покладено обов'язок
сплачувати (відшкодовувати) витрати за
фактично отримані комунальні послуги
для перерахунку виробникам цих послуг.

На виконання умов договору № 620806 (в т.ч.
номер особового рахунку) 08.11.2011 ПАТ
«Київєнерго» підключило опалення по
вул. Райдужна, буд. 25 у м. Києві, в зв'язку
з початком опалювального періоду, що
підтверджується Нарядом № 1072 від 08.11.2011
(копія в матеріалах справи) - даний факт
підтверджує надання послуги з
центрального опалення орендарям
(власникам) нежитлових приміщень по
зазначеній адресі (в т.ч. ТОВ
«ТЕРРА-ТВ»).

У відповідності до договору №620806 ПАТ
«Київенерго» проводить облік спожитої
теплової енергії по вул. Райдужна, буд.
25 у м. Києві, яка використовується для
забезпечення приміщень центральним
опаленням, а відповідно виставляє
рахунки на оплату за фактично спожиту
теплову енергію на підставі облікових
карток за відповідні місяці (копія
облікових карток за листопад та
грудень 2011 року(копія в матеріалах
справи).

Як свідчать матеріали справи, в грудні
2011 року у позивача по договору № 620806
виникла заборгованість, так як
орендарі (власники) нежитлових
приміщень по вищезазначеному адресу не
в повному обсязі відшкодовували
вартість наданих їм послуг з
центрального опалення. Тому 15.12.2011 ПАТ
«Київенерго» відключило опалення по
вул. Райдужна, буд. 25 у м. Києві, що
підтверджується Нарядом № 1179 від 15.12.2011
(копія в матеріалах справи). Даний факт
підтверджує припинення надання
послуги з центрального опалення
орендарям (власникам) нежитлових
приміщень по вул. Райдужна, буд. 25 у м.
Києві(в т.ч. ТОВ «ТЕРРА-ТВ»). З дати
відключення опалення - припинились
нарахування, що підтверджується
розрахунком заборгованості, що доданий
до позовної заяви.

На підтвердження законності
нарахувань, що виставлялись
відповідачу за спірний період, до
позовної заяви позивачем була додана
копія договору між КП по УЖГ та ПАТ
«Київєнерго» №620806 на постачання
теплової енергії у гарячій воді по вул.
Райдужна, буд. 25 у м. Києві та копії
розробок по груп рахункам, що
розроблені на підставі облікових
карток постачальної організації (ПАТ
«Київенерго») з визначенням об'ємів
споживання ТОВ «ТЕРРА-ТВ» в Гкал та їх
вартості.

Позивач пояснив суду, що на час
розгляду справи заборгованість
споживачів (орендарів, власників) в т.ч.
ТОВ «ТЕРРА-ТВ» перед позивачем за
послуги з центрального опалення по вул.
Райдужна, буд. 25 у м. Києві, складає 234015,91
грн. Проте станом на 01.06.2014 КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва не має
заборгованості перед ПАТ «Київенерго»
по договору № 620806 на постачання
теплової енергії у гарячій воді по вул.
Райдужна, буд. 25 у м. Києві(довідка в
матеріалах справи), тобто позивач за
власний рахунок оплатив послуги, що
були спожиті орендарями (власниками)
нежилих приміщень.

Відповідно до переліку комунальних
послуг (додаток № 1 договору)
відповідачу надавалась комунальна
послуга з централізованого опалення

Згідно п. 2.2. зазначеного договору
відповідач повинен до 10 числа
поточного місяця сплатити рахунки за
комунальні послуги минулого місяця та
4%, які пов'язані з нарахуванням, збором
розщепленням та обліком платежів і
перерахуванням коштів виробникам
комунальних послуг.

За несвоєчасну сплату платежів,
відповідач згідно умов договору (п.4 1.2.)
сплачує на користь позивача пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
невиконанням відповідачем зобов'язань
за договором у частині оплати за
комунальні послуги, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість за
період з 01.12.2011 по 01.01 2012 у розмірі 9037
(дев'ять тисяч тридцять сім) грн. 83 коп.

Договір є договором надання
комунальних послуг, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання в
т.ч. Глави 63 Цивільного кодексу України
та Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За змістом ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" комунальні
послуги - результат господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреби фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Матеріалами справи (Договором,
платіжними вимогами-дорученнями)
підтверджується надання позивачем
протягом періоду з 01.12.2011 по 01.01.2012
комунальних послуг та існування
заборгованості відповідача за період з
01.12.2011 по 01.01.2012 у розмірі 9037,83 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 5) п. 3 ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно із частиною 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пунктів 2.2. договору грошове
зобов'язання відповідача по оплаті
наданих позивачем за договором послуг
мало бути виконане щомісяця до 10-го
числа місяця, наступних за місяцями
надання таких послуг у загальний
період з 01.12.2011 по 01.01.2012.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача простроченого
грошового зобов'язання по сплаті на
користь позивача 9037,83 грн. за надані
згідно Договору послуги. Відповідачем
вказана заборгованість не спростована,
доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 9037,83 грн. є
правомірними та обґрунтованими, а тому
задовольняються судом.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 608,64 грн. та
інфляційні збитки в сумі 44,71 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Згідно розрахунку позивача, 3% річних
становлять 608,64 грн., інфляційні збитки
становлять 44,71 грн. Суд вважає даний
розрахунок обґрунтованим та
задовольняє позовні вимоги в цій
частині.

Оскільки факт невиконання та
прострочення грошового зобов'язання
відповідачем є доведеним, у позивача є
всі правові підстави вимагати
стягнення з відповідача передбаченої
договором пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочки платежу в у відповідності з
п. 4.1.2. договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійну облікову ставку
Національного Банку, що діяла в період,
за який сплачується пеня.

Оскільки відповідач не погасив
заборгованість, яка у нього утворилась
перед позивачем за поставлений товар,
останній нарахував відповідачеві пеню
на підставі пункту 4.1.2. договору, яка
складає 585,85 грн.

Отже, згідно з розрахунком позивача
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача пеня в сумі 585,85 грн. З
цією сумою суд погоджується, так як
позивачем вона розрахована
арифметично вірно.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Терра-ТВ" (02156, м. Київ, вул. Мілютенко,
буд. 46, ) на користь
комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва (02002, м.
Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ) заборгованість у розмірі
9037(дев'ять тисяч тридцять сім) грн. 83
коп., 3% річних в сумі 608(шістсот вісім)
грн. 64 коп., інфляційні збитки в сумі
44(сорок чотири) грн. 71 коп., пеню в сумі
585(п"ятсот вісімдесят п"ять) грн. 85 коп.
та судовий збір у розмірі 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
14.07.2014