ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" липня 2014 р.Справа № 916/2082/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

Суддя
Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання
Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Богун М.Д. (довіреність
№2910 від 10.12.2013 р.);

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат" до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ланжерон і К" про
стягнення 43531,71 грн., суд -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 02.06.2014 р. Публічне
акціонерне товариство "Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ланжерон і К" про
стягнення заборгованості в сумі 43531,71
грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.06.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження з
призначенням справи до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 07.07.2014 р. за
клопотанням представника позивача до
матеріалів справи залучено витяг
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців щодо
реєстрації відповідача.

Відповідач про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
у судові засідання не з'являвся, правом
на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не
скористався.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання. При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувалися на адресу
відповідача визначену в позовній заяві
та у витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
відповідача ТОВ «ЛАНЖЕРОН І К» за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 ГПК України.

07.07.2014 р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті 85
ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

01.03.14. між ПАТ «Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат»
(Постачальник) та ТОВ «ЛАНЖЕРОН І К»
(Покупець) був укладений договір
поставки №ОФ41, п.1.1. якого передбачено,
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити на
умовах чинного договору продукцію -
гофорокартон, гофрокороба, гофротару,
картон коробочний, папір пакувальний
та іншу продукцію, конкретний
асортимент та кількість якої
узгоджуються сторонами у заявках та
зазначаються у накладних та
товаросупроводчих документах (п. 1.2
договору).

Відповідно до п. 2.1, 2.3, 2.4 договору,
вартість товару визначається у гривнях
з врахуванням ПДВ-20% та зазначається у
накладних та інших товаросупроводчих
документах, оплата за даним договором
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника. Строк оплати -
на протязі 30 календарних днів з моменту
поставки товару.

Згідно п.3.1, 3.2 договору поставка товару
здійснюється на умовах DDU у
відповідності до Міжнародних правил
тлумачення торгових термінів
«Інкотермс», а саме транспортом
постачальника за його рахунок на склад
постачальника (м. Одеса).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору позивачем була
поставлена відповідачу продукція в
період з 12.04.2012 р. по 24.09.2013 р. на загальну
суму 303105,76 грн., проте частина товару,
поставлена за видатковою накладною
№03210 від 24.09.2013 р. на суму 41 294 грн. 48 коп.
оплачена в повному обсязі не була, лише
в сумі 1080,18 грн.

У зв'язку з наведеним у відповідача
наявна заборгованість в сумі 40214,30 грн.,
що також відображено в акті звірки
взаєморозрахунків від 27.05.2014 р.

Позивачем 27.03.2014 р. на адресу
відповідача було надіслано претензію
за вих. №72 з вимогою про погашення
заборгованості в сумі 40214,30 грн., яка
залишена відповідачем без відповіді.

З наведених підстав позивач ПАТ
"Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" звернувся до господарського
суду Одеської області з позовом про
стягнення з відповідача ПП "ЛАНЖЕРОН І
К" 40214,30 грн. основного боргу та штрафних
санкцій в загальному розмірі 3317,41 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
однією із підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договір, який в
силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з положеннями ст. 627 Цивільного
кодексу України, сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагенту
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог чинного
законодавства.

Згідно за статтею 14 Цивільного кодексу
України особа не може бути примушена до
дій, вчинення яких не є обов'язковим для
неї.

Виходячи з вищевказаних норм
Цивільного кодексу України, суб'єкт
господарювання має можливість
укладати договори, визначати зміст або
утримуватися від їх укладання на свій
розсуд.

Судом встановлено, що правовідносини
сторін по справі склались на підставі
договору поставки №ОФ41 від 01.03.2012 р.

Відповідно до ч.1,2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання Його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст.682 Цивільного кодексу України
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, що відповідає умові
договору купівлі-продажу щодо
комплектності. Якщо договором
купівлі-продажу не встановлено умов
щодо комплектності товару, продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
комплектність якого визначається
звичаями ділового обороту або іншими
вимогами, що звичайно ставляться.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з Його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу. Якщо ціну встановлено залежно
від ваги товару, вона визначається за
вагою нетто, якщо інше не встановлено
договором купівлі-продажу ( ч.1.2 ст. 691
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до 1, 2 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій
стороні-покупцеві товар
(товари),а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Договір поставки укладається на
розсуд сторін або відповідно до
державного замовлення.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк ( ч.1 ст.
530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та те, що
відповідачем були виконані неналежним
чином свої зобов'язання за договором
поставки №ОФ41 від 01.03.2012 р. та не
проведено оплату заборгованості за
поставлену продукцію в сумі 40214,30 грн.
суд дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення заявлених ПАТ
"Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" позовних вимог та стягнення з
ТОВ «ЛАНЖЕРОН І К» 40214 грн. 30 коп. боргу
за неоплачену поставлену продукцію.

Щодо стягнення пені та трьох процентів
річних за порушення зобов`язання, то
господарський суд вважає за необхідне
зазначити таке.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та сплата
неустойки (пені).

Ст. 230 ГК України визначає, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у
разі, якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вищезгаданого Закону
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 4.1 договору за
прострочення виконання дійсного
договору в частині своєчасності
оплати, покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діє на день
прострочення платежу, від простроченої
суми за кожен день прострочення.

Відповідно до вищевикладеного та з
урахуванням п.4.1 договору, позивачем
нарахована відповідачу пеня за
прострочення оплати, та складає 2606,77
грн. Розрахунок штрафних санкцій,
наданий позивачем, судом перевірено та
прийнято до уваги.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок суми, на яку підлягає
збільшенню основний борг з врахуванням
3% річних, суд приймає його до уваги.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона: повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми. Докази
витребовуються судом у ході розгляду
справи лише у разі подання
відповідного клопотання - на суд не
покладено обов'язку вказувати стороні,
які докази вона повинна подати на
підтвердження свої вимог чи
заперечень, або проводити розшук тих чи
інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк
розгляду справи, достатність часу у
будь-якої із сторін для надання доказів
на підтвердження власних доводів, для
спростування обставин чи доводів
протилежної сторони та для подання
суду клопотання про витребування таких
доказів у інших осіб.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на відповідача у
справі.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат" до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАНЖЕРОН І К" про
стягнення 43531,71 грн. - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАНЖЕРОН І К" (67452,
Одеська обл., Роздільнянський р-н, смт.
Лиманське, вул. Леніна, буд. №58, ) на користь публічного
акціонерного товариства "Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат" (68600,
Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Нахімова,
буд. №300, код. ) суму 43531
(сорок три тисячі п'ятсот тридцять одну)
грн. 71 коп., що складається з 40214,30 /сорок
тисяч двісті чотирнадцять грн.. 30 коп./
основного боргу, 2606,77 /дві тисячі
шістсот шість грн. 77 коп./ пені, 710,64
/сімсот десять грн.. 64 коп./ трьох
процентів річних.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАНЖЕРОН І К" (67452,
Одеська обл., Роздільнянський р-н, смт.
Лиманське, вул. Леніна, буд. №58, ) на користь публічного
акціонерного товариства "Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат" (68600,
Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Нахімова,
буд. №300, код. ) судові
витрати в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано
14.07.2014 р.

Суддя
Зайцев Ю.О.