КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 15/167-б

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Копитової О.С.

Шипка В.В.

за участю представників сторін:

від ПАТ «СПК Меридіан»: Баланьов А.О. -
представник за дорученням від 19.05.2014
року;

від ТОВ «Олімпія Інвест»: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «СПК БВ РОСЬ» на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 21.03.2014 у справі № 15/167-б (суддя
Івченко А.М.), що прийнята за
результатом розгляду заяви
ліквідатора публічного акціонерного
товариства «СПК Меридіан»
арбітражного керуючого Шаргала Романа
Вікторовича про визнання недійсним
договору та витребування майна
боржника в межах справи № 15/167-б про
банкрутство публічного акціонерного
товариства «СПК Меридіан»

за участю товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімпія Інвест»

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста
Києва надійшла заява ліквідатора ПАТ
«СПК Меридіан» арбітражного керуючого
Шаргала Романа Вікторовича про
визнання недійсним правочину, за яким
право власності на нерухоме майно ПАТ
«СПК Меридіан» - цілісний комплекс,
який знаходиться за адресою: Черкаська
область, Корсунь-Шевченківський район,
с. Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал № 37, перейшло до товариства з
обмеженою відповідальністю «Олімпія
Інвест».

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.03.2014 заяву ліквідатора ПАТ
«СПК Меридіан» арбітражного керуючого
Шаргала Романа Вікторовича про
визнання недійсним правочину, за яким
право власності на нерухоме майно ПАТ
«СПК Меридіан» - цілісний комплекс,
який знаходиться за адресою: Черкаська
область, Корсунь-Шевченківський район,
с. Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал № 37, перейшло до ТОВ «Олімпія
Інвест» в межах провадження у справі №
15/167-б про банкрутство ПАТ «СПК
Меридіан» прийнято та призначено до
розгляду на 19.03.2014.

У поданій заяві ліквідатор боржника
Шаргала Р.В. просив суд вжити заходи до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.03.2014 задоволено заяву
ліквідатора боржника Шаргала Р.В. про
вжиття заходів до забезпечення позову,
накладено арешт на нерухоме майно -
цілісний комплекс.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.03.2014 року у справі № 15/167-б
(суддя Івченко А.М.), зокрема, замінено
зацікавлену особу у справі № 15/167-б за
заявою ліквідатора ПАТ «СПК Меридіан»
арбітражного керуючого Шаргала Романа
Вікторовича про визнання недійсним
договору та витребування майна
боржника в межах справи № 15/167-б про
банкрутство публічного акціонерного
товариства «СПК Меридіан» - товариство
з обмеженою відповідальністю «Олімпія
Інвест» на товариство з обмеженою
відповідальністю «СПК БВ РОСЬ»;
зобов'язано ліквідатора боржника
Шаргала Р.В. направити на адресу
зацікавленої особи копію заяви
ліквідатора ПАТ «СПК Меридіан»
арбітражного керуючого Шаргала Романа
Вікторовича про визнання недійсним
договору та витребування майна
боржника в межах справи № 15/167-б про
банкрутство публічного акціонерного
товариства «СПК Меридіан», докази
направлення надати суду; запропоновано
зацікавленій особі - товариству з
обмеженою відповідальністю «СПК БВ
РОСЬ» надати письмові пояснення
стосовно суті заявленої заяви;
скасовано заходи до забезпечення
позову, вжиті ухвалою господарського
суду міста Києва від 05.03.2014 у справі №
15/167-б щодо накладення арешту на
нерухоме майно ПАТ «СПК Меридіан» -
цілісний комплекс, який знаходиться за
адресою: Черкаська область,
Корсунь-Шевченківський район, с.
Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал № 37.

При цьому, місцевий господарський суд
керувався ст.ст. 24, 66, 67, 86
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду першої інстанції, товариство з
обмеженою відповідальністю «СПК БВ
РОСЬ» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 21.03.2014 у справі № 15/167-б.

Апеляційна скарга мотивована неповним
дослідженням обставин справи стосовно
наявності підстав для вжиття заходів
до забезпечення позову; недоведеністю
обставин справи, що мають значення для
справи, які місцевий господарський суд
визнав встановленими, зокрема,
стосовно обґрунтованості заяви про
вжиття заходів забезпечення;
порушенням норм процесуального права
щодо застосування взагалі заходів
забезпечення позову, оскільки в даному
випадку розглядається не позов, а також
помилковим посилання суду на п. 8 ст. 44
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оскільки
дана норма регулює відносини,
пов'язані із оскарженням аукціону у
справах про банкрутство, а скаржник
придбав спірне майно не з аукціону.

24.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду надійшов від
представника ліквідатора ПАТ «СПК
Меридіан» відзив на апеляційну скаргу,
в якому він заперечує вимоги
апеляційної скарги та просить залишити
її без задоволення, ухвалу суду першої
інстанції - без змін.

Представник ПАТ «СПК Меридіан» в
судовому засіданні заперечив вимоги
апеляційної скарги з підстав,
викладених в відзиві на неї.

Інші сторони та учасники провадження у
справі не надали відзиви на апеляційну
скаргу, повноважних представників в
судове засідання апеляційної
інстанції не направили, причини неявки
суду не повідомили. Враховуючи, що в
матеріалах справи містяться докази
належного повідомлення про час та
місце розгляду справи та обмеження
процесуального строку розгляду скарг
на ухвали місцевих господарських
судів, Київський апеляційний
господарський суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
представників відповідних сторін та
учасників провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції
від 22.12.2011) (далі - Закон), провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України; цей
Закон має пріоритет перед іншими
законодавчими актами України у
регулюванні відносин, пов'язаних з
банкрутством суб'єктів
підприємницької діяльності, за
винятком випадків, передбачених цим
Законом.

Частиною 4 ст. 10 Закону передбачено, що
суд, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство, вирішує усі
майнові спори з вимогами до боржника, у
тому числі спори про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Відповідно до ч. 9 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
«Про Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції
Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)» від
28.03.2013 № 01-06/606/2013, частина четверта
статті 10 Закону відносить до
підвідомчості господарських судів
справи зі спорів, пов'язаних з
майновими вимогами до боржника, до
яких, крім названих у зазначеній статті
Закону, слід відносити також й інші
спори з майновими вимогами до боржника,
як-от: спори про визнання права
власності, витребування майна з чужого
незаконного володіння. Дана норма
кореспондується з положеннями пункту 7
частини першої статті 12 ГПК (у редакції
Закону). Справи у відповідних спорах
відносяться до виключної підсудності
того господарського суду, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство (остання частина статті 16
ГПК).

Статтею 20 Закону законодавцем
передбачено визнання недійсними
правочинів (договорів) та спростування
майнових дій боржника, які були вчинені
боржником після порушення справи про
банкрутство або протягом одного року,
що передував порушенню справи про
банкрутство.

Право ініціювати такі процедури надано
як арбітражному керуючому, так і
конкурсному кредитору. Відповідна
заява може бути розглянута на
будь-якій стадії провадження у справі
про банкрутство (абз. 5 ч. 16 листа Вищого
господарського суду України «Про Закон
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 28.03.2013 №
01-06/606/2013).

Як вбачається з матеріалів справи
20.03.2014 через відділ діловодства суду
від Комунального підприємства
«Черкаське обласне бюро технічної
інвентаризації» надійшли засвідчені
копії свідоцтва про право власності на
цілісний комплекс бази відпочинку
«Рось», договору купівлі-продажу
цілісного комплексу бази відпочинку
«Рось», витягу з державного реєстру
правочинів та витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно, що
знаходиться за адресою: Черкаська
область, Корсунь-Шевченківський район,
с. Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал №37. Із зазначених документів
вбачається, що нерухоме майно -
цілісний комплекс бази відпочинку
"Рось", що знаходиться за адресою:
Черкаська область,
Корсунь-Шевченківський район, с.
Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал №37 належить на праві власності
ТОВ «СПК БВ РОСЬ».

20.03.2014 через відділ діловодства суду
від ліквідатора ПАТ «СПК Меридіан»
арбітражного керуючого Шаргала Романа
Вікторовича надійшла заява про заміну
зацікавленої особи - товариства з
обмеженою відповідальністю «Олімпія
Інвест» на товариство з обмеженою
відповідальністю «СПК БВ РОСЬ»;
скасування заходів до забезпечення
позову, вжитих ухвалою Господарського
суду міста Києва від 05.03.2014 у справі №
15/167-б; вжиття заходів до забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
нерухоме майно - цілісний комплекс бази
відпочинку «Рось», що знаходиться за
адресою: Черкаська область,
Корсунь-Шевченківський район, с.
Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал № 37.

Як вбачається з матеріалів справи при
прийнятті до провадження заяви
арбітражного керуючого Шаргала Романа
Вікторовича надійшла заява про
визнання недійсним договору та
витребування майна боржника в межах
справи № 15/167-б про банкрутство ПАТ
«СПК Меридіан» суд надав товариству з
обмеженою відповідальністю «Олімпія
Інвест», якому перейшло право
власності на цілісний комплекс, який
знаходиться за адресою: Черкаська
область, Корсунь-Шевченківський район,
с. Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал № 37, статус зацікавленої особи.

Оскаржуваною ухвалою, зокрема, пунктом
1, місцевий господарський суд замінив
зацікавлену особу ТОВ «Олімпія Інвест»
на товариство з обмеженою
відповідальністю «СПК БВ РОСЬ» на
підставі наданих ліквідатором
боржника засвідченої копії свідоцтва
про право власності на цілісний
комплекс бази відпочинку «Рось»,
договору купівлі-продажу цілісного
комплексу бази відпочинку «Рось»,
витягу з державного реєстру правочинів
та витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Враховуючи обставини справи, а саме
встановлення власника цілісного
майнового комплексу бази відпочинку
«Рось» та з огляду на положення ч. 1 ст. 5
Закону, ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, а також на
підставі ст. 24 ГПК України, відповідно
до якої господарський суд за наявністю
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача, місцевим господарським
судом правомірно було здійснено
відповідну заміну одного товариства на
інше.

Крім того оскаржуваною ухвалою
місцевий господарський суд також
скасовано заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою господарського суду
міста Києва від 05.03.2014 у даній справі та
вжив заходи забезпечення позову шляхом
накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Стаття 18 Закону надає господарському
суду право за клопотанням сторін або
учасників провадження у справі про
банкрутство чи за своєю ініціативою
вживати заходів щодо забезпечення
вимог кредиторів.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ч. 15 ст. 16 Закону
арешт майна боржника чи інші обмеження
боржника щодо розпорядження належним
йому майном можуть бути застосовані
виключно господарським судом у межах
провадження у справі про банкрутство.

Аналізуючи положення вищезазначених
норм колегія робить висновок, що
законодавцем наділено господарський
суд правом за клопотанням сторін або
учасників провадження у справі про
банкрутство чи за своєю ініціативою
вживати заходи щодо забезпечення
позову (в даному випадку заяви) та вимог
кредиторів, які передбачені ст. 67 цього
кодексу, зокрема, накладенням арешту на
майно боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67
Господарського процесуального кодексу
України одними із заходів забезпечення
позову є накладення арешту на майно або
грошові суми, що належать відповідачу.

Відповідно до постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» від 26.12.2011 № 16
«Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» враховуючи, що забезпечення
позову застосовується як гарантія
задоволення законних вимог позивача,
господарський суд не повинен
скасовувати вжиті заходи до виконання
рішення або зміни способу його
виконання, за винятком випадків, коли
потреба у забезпеченні позову з тих чи
інших причин відпала або
змінились певні обставини, що
спричинили застосування заходів
забезпечення позову, або забезпечення
позову перешкоджає належному
виконанню судового рішення.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного
законодавства апеляційний суд робить
висновок що твердження скаржника
стосовно безпідставного розгляду
питання щодо вжиття заходів
забезпечення позову, оскільки
господарський суд відповідно до норм
процесуального права наділений правом
під час розгляду спорів, які виникли в
межах справи про банкрутство
застосовувати заходи забезпечення
позову

Враховуючи те, що 20.03.2014 через відділ
діловодства суду від Комунального
підприємства «Черкаське обласне бюро
технічної інвентаризації» надійшли
засвідчені копії свідоцтва про право
власності на цілісний комплекс бази
відпочинку «Рось», договору
купівлі-продажу цілісного комплексу
бази відпочинку «Рось», витягу з
державного реєстру правочинів та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, що знаходитться за
адресою: Черкаська обл.,
Корсунь-Шевченківський району, с.
Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал №37, з яких вбачається, що
нерухоме майно - цілісний комплекс бази
відпочинку «Рось», що знаходиться за
адресою: Черкаська область,
Корсунь-Шевченківський район, с.
Виграїв, урочище Виграївські дачі,
квартал № 37 належить на праві
власності ТОВ «СПК БВ РОСЬ», суд вбачає
за доцільне задовольнити заяву
ліквідатора ПАТ «СПК Меридіан»
арбітражного керуючого Шаргала Романа
Вікторовича про скасування заходів до
забезпечення позову, вжитих ухвалою
господарського суду міста Києва від
05.03.2014 у справі № 15/167-б.

Як вбачається із матеріалів справи,
предметом спору є повернення
нерухомого майна - цілісного комплексу,
який знаходиться за адресою: Черкаська
область, Корсунь-Шевченківський район.,
с. Виграїв, урощиче Виграївські дачі,
квартал № 37 шляхом витребування його у
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПК БВ РОСЬ».

Як зазначено в постанові пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову», у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Обґрунтовуючи можливе відчуження
товариством з обмеженою
відповідальністю «СПК БВ Рось»
спірного нерухомого майна ліквідатор
боржника вказує на те, що в мережі
Інтернет містяться публікації щодо
продажу зазначеного майна, зокрема, на
сайтах: http://domik.ua/, http://dom.ria.com/ та ін.

В той же час, відповідно до п. 2.15
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» наслідки недійсності
правочину підлягають застосуванню
лише стосовно сторін даного правочину,
тому на особу, яка не брала участі в
правочині, не може бути покладено
обов'язок повернення майна за цим
правочином.

Тобто, можливість реального виконання
рішення суду про витребування майна як
наслідок недійсності правочину у
випадку задоволення такого позову
обумовлена перебуванням такого майна у
власності саме сторони даного
правочину.

При цьому, відчуження спірного майна
товариством з обмеженою
відповідальністю «СПК БВ Рось» на
користь інших осіб унеможливить
відновлення порушених прав ПАТ «СПК
Меридіан» у випадку задоволення вимог
про визнання недійсним правочину та
застосування наслідків його
недійсності у вигляді реституції, а для
захисту таких порушених прав боржнику
необхідно буде повторно звертатися з
новими позовами до суду.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстануції, що
вжиття заходів до забезпечення позову
у вигляді накладення арешту на спірне
нерухоме майно запобігатиме
відчуженню спірного нерухомого майна -
цілісного комплексу, який знаходиться
за адресою: Черкаська область,
Корсунь-Шевченківський район, с.
Виграїв, урощиче Виграївські дачі,
квартал № 37, на користь третіх осіб, і
як наслідок - забезпечить можливість
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» №16 від 26.12.2011 р.
визначено, що за позовами про визнання
права власності (іншого речового права)
або витребування майна арешт може бути
лише накладений на індивідуально
визначене майно.

Колегія суддів погоджується з місцевим
господарським судом, що з
вищезазначених обставини справи
вбачається наявність зв'язку між
зазначеними заходами забезпечення
позову і предметом спору, співмірність
та адекватність заходів із заявленими
ліквідатором публічного акціонерного
товариства «СПК Меридіан» вимогами.

У відповідності до ст.ст. 32-34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів,
окрім тих, які наявні в матеріалах
справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
на підставі наявних в справі
матеріалів дійшла до висновку, що
відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України
підстав для скасування чи зміни ухвали
місцевого господарського суду не
вбачає, а тому апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-1 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 99, 101-103,
105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста
Києва від 21.03.014 року у справі № 15/167-б
залишити без змін, апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «СПК БВ РОСЬ»
залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.С. Копитова

В.В. Шипко