ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 922/660/13-г Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.суддів
Гончарука
П.А.
Стратієнко Л.В. (доповідач)з участю
представників: позивача: відповідача:
Закаблуков А.С. Петренко
А.С.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України"на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 04 листопада 2013
рокуу справі№ 922/660/13-гза
позовомХарківського обласного
комунального підприємства "Дирекція
розвитку інфраструктури
території"додочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"про
визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 р. позивач звернувся в суд з
позовом про визнання укладеним між
сторонами договору про
реструктуризацію заборгованості за
спожитий природній газ за договором №
06/10-1482БО 31 від 23.09.2009 в сумі 12 473 219,97 грн у
редакції наданого ним суду проекту
договору.

Справа розглядалася господарськими
судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 04.09.2013 (суддя -
Смірнова О.В.) у позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013
(головуючий - Черленяк М.І., судді - Ільїн
О.В., Россолов В.В.) рішення
господарського суду скасовано та
прийнято нове рішення, яким позов
задоволено.

Визнано укладеним між сторонами
договір про реструктуризацію
заборгованості за спожитий природній
газ за договором № 06/09-1482БО-31 від 23.09.2009
у запропонованій редакції. Стягнуто з
відповідача на користь позивача судові
витрати.

Постановою Вищого господарського суду
України 30.01.2014 (головуючий - Дерепа В.І.,
судді - Грек Б.М., Палій В.В.) постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013
скасовано, рішення господарського суду
залишено без змін. Стягнуто з позивача
на користь відповідача судові витрати.

Постановою Верховного суду України від
20.05.2014 постанову Вищого господарського
суду України від 30.01.2014 скасовано та
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013,
залишивши в силі рішення
Господарського суду Харківської
області від 04.09.2013.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами, 23.09.2009 між
дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (постачальник) та
Харківським обласним комунальним
підприємством "Дирекція розвитку
інфраструктури території" (покупець)
було укладено договір № 06/09-1482БО-31
поставки природного газу для
вироблення теплової енергії для потреб
установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання, за умовами якого
постачальник зобов'язався передати у
власність покупцю природний газ, за
наявності його обсягів, у період із 1
жовтня 2009 року до 31 грудня 2009 року в
обсязі до 5220,0 тис. куб. м, а покупець
зобов'язався прийняти від
постачальника та оплатити поставлений
природний газ.

У подальшому сторони уклали додаткові
угоди до договору від 23.09.2009 № 06/09-1482БО-31
щодо збільшення обсягів і періодів
поставки газу.

На виконання умов договору,
відповідачем у жовтні - грудні 2009 року
та січні - травні 2010 року було
поставлено позивачу природний газ на
загальну суму 31 428 331,77 грн, що
підтверджується актами
передачі-приймання природного газу,
складеними сторонами відповідно до
пункту 4.4 договору від 23 вересня 2009 року
№ 06/09-1482БО-31.

Харківське обласне комунальне
підприємство "Дирекція розвитку
інфраструктури території" належним
чином не виконало своїх зобов'язань з
оплати поставленого відповідачем
природного газу, внаслідок чого
утворилася заборгованість у сумі 12 473
219,97 грн, що підтверджується актами
звіряння розрахунків від 31.12.2011 та від
26.11.2012.

На виконання положень Закону України
"Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" Харківське обласне комунальне
підприємство "Дирекція розвитку
інфраструктури території" 22.05.2012
направило ДК "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" два примірники договору про
реструктуризацію заборгованості у
сумі 12 473 219,97 грн, проте відповідач не
повернув позивачеві підписаний
примірник угоди, не направив протоколу
розбіжностей та не надав будь-якої
відповіді на пропозицію укласти
договір, що стало підставою для
звернення позивача до суду.

Скасовуючи рішення господарського
суду та задовольняючи позов,
апеляційний господарський суд виходив
з того, що у зв'язку із тим, що у п. 2.6. ст. 2
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" закріплений
обов'язок суб'єктів господарювання
реструктуризувати заборгованість за
природний газ та електричну енергію,
яка утворилась станом на 1 січня 2014 року
і не сплачена на дату набрання чинності
цим законом, то керуючись ч. 3 ст.179, 181, ч.1
ст.187 та 188 ГК України, визнав укладеним
між сторонами договір про
реструктуризацію заборгованості за
спожитий природній газ за договором №
06/09-1482БО-31 від 23.09.2009 у запропонованій
позивачем редакції.

Однак, погодитися з такими висновками
апеляційного господарського суду
неможливо виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, безпосередньо із
закону або іншого нормативно-правового
акта, що регулює господарську
діяльність; з господарського договору
та інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено,
що господарські договори укладаються
за правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

04.06.2011 набрав чинності Закон України
"Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" від 12.05.2011 № 3319-VI, згідно зі ст. 1
якого дія цього Закону поширюється на
підприємства незалежно від їхніх форм
власності, що виробляють,
транспортують і постачають теплову та
електричну енергію, надають послуги з
диспетчерського управління об'єднаною
енергетичною системою України,
суб'єктів господарювання, що
здійснюють постачання природного газу
та електричної енергії за регульованим
тарифом, Національну акціонерну
компанію "Нафтогаз України" та її
дочірні підприємства ДК "Газ України",
ДК "Укртрансгаз", ДК
"Укргазвидобування", ДАТ
"Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Згідно з п. 2. 6. ст. 2 Закону № 3319-VI
суб'єкти господарювання, визначені у
статті 1 цього Закону, реструктуризуют
заборгованість за природний газ та
електричну енергію, яка утворилася
станом на 1 січня 2011 року і не сплачена
на дату набрання чинності цим Законом,
відповідно до чинного законодавства.

Отже, зважаючи на суб'єктний склад,
характер правовідносин та наявність
відповідних умов для застосування
механізму врегулювання питань щодо
заборгованості за спожитий природний
газ, дія цього Закону поширюється на
сторін у справі.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону він набирає
чинності з дня його опублікування та
діє до 30 червня 2012 року.

Отже, Закон України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" № 3319-VI діяв
до 30.06.2012, вказаний строк є присічним,
поновленню не підлягає, а позивач
звернувся до суду з позовом лише у
лютому 2013 році, тобто з пропуском
вказаного строку.

Присічний строк - це строк, який
встановлюється законом або договором
як межа існування та здійснення
суб'єктивного права або обов'язку в
часі, зі спливом якого припиняється
суб'єктивне право чи суб'єктивний
обов'язок. Закінчення присічного
строку, незалежно від причин його
пропуску, є підставою для відмови в
позові.

Однак, при ухваленні оскаржуваної
постанови, апеляційний господарський
суд зазначеним обставинам юридичної
оцінки не надав, внаслідок чого прийняв
рішення, яке суперечить нормам
матеріального права і не відповідає
обставинам справи, що є підставою для
його скасування і залишення в силі
рішення господарського суду
Харківської області від 04.09.2013, який
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Відповідно до правил ст. 49 ГПК України з
позивача на користь відповідача
підлягають стягненню понесені ним
судові витрати - судовий збір,
сплачений за подачу касаційної скарги
у розмірі 802,90 грн та за подачу
апеляційної скарги у розмірі 573,50 грн, а
всього - 1 376,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 04 листопада 2013
року у справі за № 922/660/13-г скасувати, а
рішення Господарського суду
Харківської області від 04 вересня 2013
року залишити в силі.

Стягнути з Харківського обласного
комунального підприємства "Дирекція
розвитку інфраструктури території"
(61022, м. Харків, Держпром, 3 під'їзд, 5
поверх, ) на користь
дочірньої компанії "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул.
Шолуденка, 1, ) 1 376,40 грн
витрат по сплаті судового збору.

Доручити господарському суду
Харківської області видати
відповідний наказ.

Головуючий
М.
Остапенко

Суддя
П.
Гончарук

Суддя
Л.
Стратієнко