Господарський суд Чернігівської
м. Чернігів, пр.Миру,20
Р І Ш Е Н Н Я

01 липня 2014р.
справа №927/739/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донецький комбінат

заморожених продуктів»,
юридична адреса: проспект Ворошилова,1,

м.Мар'їнка, Мар'їнський р-н,
Донецька обл., 85600,

поштова адреса:
вул.Коцюбинського,69-а, кв.18, м. Чернігів,
14000

До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_2

Про стягнення 75 652грн. 13коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Тураш С.М. представник
довіреність від 18.04.2014р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі
52324,04грн. за поставлений товар згідно
договору №11м-05/2013 від 01.05.2013р., 15296,60грн.
цінової націнки згідно п.7.5 договору за
період з 12.06.2013р. по 05.05.2014р., 5866,20грн.
штрафу згідно п.7.7 договору, 2 165,29грн.
інфляційних нарахувань за період з
25.09.2013р. по 05.05.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 01.07.2014р. надав клопотання про
не здійснення технічної фіксації
судового процесу, яке задоволено судом
та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні надав клопотання про
залучення документів до матеріалів
справи, яке задоволено судом, документи
долучені до матеріалів справи.

Відповідач відзив на позов та
витребуваних документів не надав.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, повноважного представника в
судове засідання не направив. Заяв та
клопотань від відповідача до суду не
надходило. Відповідач не використав
наданого законом права на подання
відзиву на позов та участі
представника в судовому засіданні,
щодо позовних вимог не заперечив. Суд
вважає, що дана обставина не
перешкоджає розгляду справи, оскільки
відповідач у справі належним чином
повідомлений про час і місце її
розгляду судом, ухвала про порушення
провадження у справі від 22.05.2014р.
отримана відповідачем згідно
поштового повідомлення №836,
ухвала про відкладення розгляду справи
від 17.06.2014р. отримана відповідачем
згідно поштового повідомлення
№120. Крім того, судом явка
представників сторін обов'язковою не
визнавалась.

Нез'явлення в судове засідання
повноважного представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті.
Рішення приймається за наявними у
справі документами на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані матеріали,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору,
вислухавши пояснення повноважного
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини справи,
господарський суд встановив:

Згідно інформації отриманої на
офіційному сайті Державного
підприємства «Інформаційно-ресурсний
центр» (http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html) в Єдиному
державному реєстрі станом на 01.07.2014р.
зареєстрована фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, дата
реєстрації 28.09.1992р., номер запису
0007521.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського
кодексу України, яка кореспондується з
ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 627
Цивільного кодексу України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

01.05.2013р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір поставки
№11м-05/2013, відповідно до п.1.1. якого
постачальник (позивач у справі)
зобов'язується поставити у власність
покупця (відповідача у справі) морозиво
(надалі - товар) партіями, в асортименті
і кількості, встановленій договором, а
покупець зобов'язується прийняти цей
товар і сплатити за нього визначену
договором грошову суму (ціну).
Асортимент, найменування, кількість,
ціна одиниці товару визначається в
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору.

Згідно п.6.1 договору поставка товару
здійснюється на умовах, які
обговорюються сторонами в кожному
окремому випадку, згідно правил
ІНКОТЕРМС-2010, з врахуванням
особливостей внутрішнього державного
характеру і умов даного договору.
Поставка здійснюється на умовах
попередніх замовлень покупця, які
подаються продавцю за 7 календарних
днів, до дати поставки партії товару,
яка замовляється. Замовлення повинно
оформлятися в письмовому вигляді
електронним, факсовим, поштовим та
іншим засобом зв'язку.

За умовами п.3.2.4. договору покупець
гарантує, що особи, які приймають товар
і підписують відповідні документи про
прийняття товару, мають достатні
повноваження для цього, їх підписи є
достатнім доказом прийняття товару.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов договору позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 117 324,04грн. згідно
видаткових накладних: №1779 від 16.05.2013р.
на суму 96 765,64грн., №1840 від 22.05.2013р. на
суму 20 558,40грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У п.5.3 договору сторони встановили, що
на товар, який замовлений до 01.06.2013р.
відстрочка платежу складає 21
календарний день.

За таких обставин, відповідач
зобов'язаний був розрахуватися за
отриманий товар по видатковій
накладній №1779 від 16.05.2013р. у строк
06.06.2013р., по видатковій накладній №1840
від 22.05.2013р. у строк до 12.06.2013р., про що
також безпосередньо вказано у
видаткових накладних.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач частково провів оплати за
отриманий товар, проте з порушенням
строків розрахунків, визначених
договором. Так, відповідач перерахував
з призначенням платежу «за товар
згідно накл..№1778 від 16.05.13» на рахунок
позивача: 5000,00грн. - 05.07.2013р., 5000,00грн. -
15.07.2013р., 5000,00 грн. - 25.07.2013р., 10000,00грн. -
16.08.2013р., 10000,00грн. - 22.08.2013р., 5000,00грн. -
23.08.2013р., 15000,00грн. - 02.09.2013р., 5000,00грн. -
24.09.2013р., 5000,00грн. - 22.10.2013р., що
підтверджується відповідними
виписками банку, які надані позивачем.

У відповідності до приписів ст.33, 34
Господарського процесуального кодексу
України відповідачем на день розгляду
справи у суді не подано доказів оплати
товару.

Заборгованість відповідача за
отриманий товар на день розгляду
справи становить 52324,04грн., з яких по
видатковій накладній №1779 від 16.05.2013р.
заборгованість становить 31765,64грн. і по
видатковій накладній №1840 від 22.05.2013р. -
20 558,40грн., що підтверджується
матеріалами справи та не спростовано
відповідачем.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України
та ст.193 Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

За таких обставин, борг у сумі 52324,04грн.
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Позивач просить стягнути з відповідача
2165,29грн. інфляційних нарахувань за
період з 25.09.2013р. по 05.05.2014р.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Дослідивши наведений позивачем
розрахунок інфляційних нарахувань, суд
дійшов висновку, що позивачем при
здійсненні розрахунку інфляційних
нарахувань допущені деякі помилки та
не було враховано, що відповідно до п.
3.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць. Розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений Державною
службою статистики України, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. А також не були
враховані рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ, викладені в
листі Верховного Суду України від
03.04.1997 р. №62-97, а саме, в разі якщо оплата
здійснена до 15 числа поточного місяця,
то відповідно інфляція нараховується
за відповідний місяць за мінусом
здійсненої оплати, а якщо після 15 числа
місяця, то інфляція нараховується за
весь місяць без врахування оплати.

Однак допущені позивачем помилки не
призвели до завищення суми інфляційних
нарахувань, які за перерахунком
господарського суду Чернігівської
області підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача у
зв'язку з прострочкою виконання
грошового зобов'язання.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
нарахувань підлягають задоволенню в
повній сумі 2165,29грн.

Відповідно до ст.216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230
Господарського кодексу України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

У п.7.7 договору сторони передбачили, що
у випадку порушення строків оплати
товару, передбачених даним договором,
покупець оплачує постачальнику штраф в
розмірі 5% від суми простроченого
платежу за кожний факт прострочки.

Позивач просить стягнути з відповідача
5866,20грн. штрафу згідно п.7.7 договору,
розрахованого від суми простроченого
платежу - 117324,04грн.

Дослідивши поданий позивачем
розрахунок, суд доходить висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
штрафу обґрунтовані і підлягають
задоволенню в повній сумі 5866,20грн.

Позивач просить стягнути з відповідача
15296,60грн. цінової націнки згідно п.7.5
договору за період з 12.06.2013р. по 05.05.2014р.

Згідно п. 7.5-7.6. договору при порушенні
покупцем строків оплати товару,
передбачених даним договором, на товар,
який постачається покупцю,
застосовується цінова націнка.
Значення цінової націнки, передбаченої
п.7.5 договору розраховується
постачальником по кожному документу на
відвантаження в межах місяця у
грошовому вираженні, всі значення
складаються в кінці календарного
місяця. На вказане значення одноразово
збільшується вартість товару при
оформленні документів на
відвантаження покупцю в наступному за
розрахунковим місяцем.

Дослідивши умови договору та поданий
позивачем розрахунок, суд доходить
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення цінової націнки
необґрунтовані і задоволенню не
підлягають, оскільки умовами договору
не передбачено нарахування цінової
націнки за весь період прострочки
оплати, цінова націнка (за домовленістю
сторін) є одноразовим збільшенням
вартості товару у конкретному місяці
поставки і застосовується тільки при
оформленні документів на
відвантаження товару покупцю в
наступному за розрахунковим місяцем. У
видаткових накладних №1779 від 16.05.2013р.
та №1840 від 22.05.2013р. в графі «скид/нац. 0%»
значиться сума « 0,00грн.». Окрім того,
умовами договору не передбачено право
позивача на стягнення цінової націнки
з покупця окремо від оформлення
документів на відвантаження покупцю
товару в наступному за розрахунковим
місяцем.

Оскільки відповідач в порушення ст.525,
526 Цивільного кодексу України та ст.193
Господарського кодексу України, взяті
на себе зобов'язання не виконав, за
отриманий товар своєчасно і в повному
обсязі не розрахувався, вимоги
позивача не оспорив, суд доходить
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в частині стягнення
основного боргу в сумі 52324,04грн., в
частині стягнення інфляційних
нарахувань в сумі 2165,29грн., в частині
стягнення штрафу в сумі 5866,20грн. В решті
позову відмовити.

Враховуючи, що спір виник з вини
відповідача у зв'язку з несвоєчасним
виконанням договірних зобов'язань та
відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір в сумі
1457,59грн. пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 629, 712
Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216,
230, 265 Господарського кодексу України,
ст. 33, 34, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в
Чернігівському відділенні ПАТ КБ
«Південкомбанк» МФО 335946) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донецький комбінат
заморожених продуктів» (проспект
Ворошилова,1, м.Мар'їнка, Мар'їнський р-н,
Донецька обл., ідентифікаційний код
32683432, р/р 6000 в ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» МФО 335076) 52324грн.04коп. боргу,
2165грн.29коп. інфляційних нарахувань,
5866грн. 20коп. штрафу, 1457грн.59коп.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено 07.07.2014р.

Суддя
Н.Ю.Книш