ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014 р.
Справа № 914/1991/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Істерн Беверідж
Трейдінг» (м. Вишневе, Київська обл.)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Захід Авто Центр»

(м. Львів)

про: стягнення 51701,96 грн. заборгованості
за поставлену продукцію, 2807,94 грн. -
неустойки, 566,50 грн. - 3% річних

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Пшеничній В.С.

Представники:

від позивача: Унгурян Н.І. - довіреність
б/н від 10.04.2014 року.

від відповідача: Не з'явився.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Істерн Беверідж
Трейдінг» (м. Вишневе, Київська обл.) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Захід Авто Центр»

(м. Львів) про стягнення 51701,96 грн.
заборгованості за поставлену
продукцію, 2807,94 грн. - неустойки, 566,50 грн.
- 3% річних.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 06.06.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 26.06.2014 року.
Ухвалою суду від 26.06.2014 року розгляд
справи відкладено на 03.07.2014 року, у
зв'язку з відсутністю представника
відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
06.06.2014 року, про відкладення від 26.06.2014
року не виконав, явку повноважного
представника в судове засідання
забезпечив.

26.06.2014 року в судовому засіданні
позивач надав витяг з ЄДРПОУ на
відповідача станом на 24.06.2014 року.

02.07.2014 року за вх.№28528/14 позивач подав
суду уточнений розрахунок позовних
вимог, згідно якого просить суд
стягнути з відповідача 51701,96 грн.
основного боргу, 2807,32 грн - пені, 10340,39
грн. - штрафу, та 566,35 грн. - 3% річних.
Також, позивач подав належним чином
оформлений та підписаний Акт звірки
взаєморозрахунків станом на 06.06.2014 року
на суму основного боргу в розмірі 51701,96
грн.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
06.06.2014 року, про відкладення від 26.06.2014
року не виконав, явку повноважного
представника не забезпечив, хоча і був
своєчасно, належним чином, відповідно
до ст.64 ГПК України, повідомлений про
час, місце і дату розгляду справи, про
що свідчить Реєстр №773 на відправлення
рекомендованої кореспонденції за
27.06.2014 року, а явка позивача була
визнана судом та визначена в ухвалах
суду обов'язковою.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути спір, відповідно до
ст. 75 ГПК України, за наявними у справі
матеріалами, у відсутності
представників відповідача.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну
та резолютивну частини рішення
виготовлено, підписано та оголошено
03.07.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 27.11.2010
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «КВК» і Товариством з
обмеженою відповідальністю «Захід
Авто Центр» (надалі - відповідач) був
укладений Договір поставки №2144 (надалі
- Договір поставки).

Позивач зазначає, що ТОВ "КВК", у
відповідності зі взятими на себе за
Договором поставки зобов'язаннями, у
відповідності зі ст.ст. 193, 197 ГК України,
ст.ст. 14, 509 ЦК України, п.п. 2.2.-2.6.
Договору поставки, здійснило
постачання відповідачу продукції за
накладними на суму 51701,96 грн.

Позивач наголошує, що одержання
продукції відповідачем
підтверджується наявністю відбитка
штампа Покупця у видаткових накладних,
зразки котрих він надав позивачу у
листах, у відповідності до абзацу 3 п.п.
13 наказу Міністерства фінансів України
№ 99 від 16.05.1996 р. «Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей»,
котра передбачає, що «при
централізовано-кільцевих перевезеннях
цінностей підприємствам їх відпуск
постачальниками може здійснюватися
без довіреності, якщо одержувач
цінностей за підписом керівника і
головного бухгалтера підприємства або
інших осіб, які уповноважені
підписувати довіреності, повідомив
постачальника про зразок печатки
(штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис про одержання
цінностей.

Позивач зазначає, що, у відповідності
до договору №03/03/14 від 03 березня 2014
року, ТОВ «КВК» (Первісний кредитор за
текстом договору) відступив право
вимоги заборгованості Товариству з
обмеженою відповідальністю «Істерн
Беверідж Трейдінг» (надалі - позивач)
(Новий кредитор за текстом договору), у
зв'язку із чим, в силу п.п. 1 п. 1 ст.ст. 512
ЦК України, ТОВ «КВК», був замінений на
ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» шляхом
передання Первісним кредитором своїх
прав позивачу у зобов'язанні в обсязі і
на умовах, що існували на момент
переходу цих прав.

На підставі ст. 516 та ст. 530 ЦК України, 25
березня поточного року позивачем
відправлено відповідачу повідомлення
про відступлення права вимоги та
вимогу про сплату суми боргу у
семиденний строк з дня отримання
вимоги. Факт відправлення та отримання
відповідачем вимоги підтверджується
повідомленням про вручення. Проте
відповідач дану вимогу не виконав, з
додатковими вимогами чи пропозиціями
не звертався.

За вищевказаним Договором поставки
(п.2.9. Договору), відповідач зобов'язався
оплатити придбану продукцію протягом
7-ми календарних днів з моменту
постачання продукції (дати складання
видаткової накладної).

За твердженням позивача, сума
заборгованості, що підлягає до сплати
відповідачем, становить 51701,96 грн.

Позивач звертає увагу на те, що
вищевказаним Договором поставки (п.4.1.
Договору), ст.ст. 549-552, 623-624 ЦК України,
ст.ст. 230-232 ГК України передбачена
відповідальність відповідача за
прострочення оплати у виді пені в
розмірі 0,1% від вартості неоплаченої
продукції. Враховуючи, що пеня, згідно з
Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 року
нараховується (обчислюється) таким
чином, щоб не перевищувати подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
такого нарахування, пеня нараховується
за період прострочення відповідача,
тобто за період з 17.12.2013 року по 29.05.2014
року, і складає 2807,32 грн.

Позивач зазначає, що, відповідно до п.п.
4.1. Договору, відповідач повинен
сплатити штраф у розмірі 20%, що складає
10340,39 грн.

Позивач зазначає, що, у відповідності
зі ст. 229 ГК України, ст. 625 ЦК України,
Постанови ВСУ "Про стягнення боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, пені та збитків" від 18.02.2002
року, боржник, що прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний
сплатити кредитору суму боргу з
урахуванням індексу інфляції, що діяв
протягом прострочення відповідача, а
також 3% річних із простроченої суми,
тобто відповідач, зобов'язаний
сплатити позивачу грошову суму за
незаконне користування коштами
позивача в період з 17.12.2013 року по 29.05.2014
року, а саме 566,35 грн.

02.07.2014 року за вх.№28528/14 позивач подав
суду уточнений розрахунок позовних
вимог, згідно якого просить суд
стягнути з відповідача 51701,96 грн.
основного боргу, 2807,32 грн - пені, 10340,39
грн. - штрафу, та 566,35 грн. - 3% річних.
Також, позивач подав належним чином
оформлений та підписаний Акт звірки
взаєморозрахунків станом на 06.06.2014 року
на суму основного боргу в розмірі 51701,96
грн.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
в тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі
за правочином (відступлення права
вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника
поручителем або заставодавцем
(майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою
особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути
замінений також в інших випадках,
встановлених законом.

Кредитор у зобов'язанні не може бути
замінений, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 513 ЦК України,
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, Заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530
Цивільного кодексу України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Порушенням
зобов'язання, відповідно до статті 610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, в разі порушення зобов'язання,
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 27.11.2010 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «КВК» і Товариством з
обмеженою відповідальністю «Захід
Авто Центр» (надалі - відповідач) був
укладений Договір поставки №2144 (надалі
- Договір поставки).

ТОВ "КВК", у відповідності зі взятими на
себе за Договором поставки
зобов'язаннями, у відповідності зі
ст.ст. 193, 197 ГК України, ст.ст. 14, 509 ЦК
України, п.п. 2.2.-2.6. Договору поставки,
здійснило постачання відповідачу
продукції за накладними на суму 51701,96
грн.

Одержання продукції відповідачем
підтверджується наявністю відбитка
штампа Покупця у видаткових накладних,
зразки котрих він надав позивачу у
листах, у відповідності до абзацу 3 п.п.
13 Наказу Міністерства фінансів України
№ 99 від 16.05.1996 р. «Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей»,
котра передбачає, що при
централізовано-кільцевих перевезеннях
цінностей підприємствам їх відпуск
постачальниками може здійснюватися
без довіреності, якщо одержувач
цінностей за підписом керівника і
головного бухгалтера підприємства або
інших осіб, які уповноважені
підписувати довіреності, повідомив
постачальника про зразок печатки
(штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис про одержання
цінностей.

У відповідності до Договору №03/03/14 від
03 березня 2014 року, ТОВ «КВК» (Первісний
кредитор за текстом договору)
відступив право вимоги заборгованості
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Істерн Беверідж
Трейдінг» (надалі - позивач) (Новий
кредитор за текстом договору), у зв'язку
із чим, в силу п.п. 1 п. 1 ст.ст. 512 ЦК
України, ТОВ «КВК» був замінений на ТОВ
«Істерн Беверідж Трейдінг» шляхом
передання Первісним кредитором своїх
прав позивачу у зобов'язанні в обсязі і
на умовах, що існували на момент
переходу цих прав.

На підставі ст. 516 та ст. 530 ЦК України, 25
березня поточного року позивачем
відправлено відповідачу повідомлення
про відступлення права вимоги та
вимогу про сплату суми боргу у
семиденний строк з дня отримання
вимоги. Факт відправлення та отримання
вимоги підтверджується повідомленням
про вручення. Проте, відповідач дану
вимогу не виконав, з додатковими
вимогами чи пропозиціями не звертався.

За вищевказаним Договором поставки
(п.2.9. Договору) відповідач зобов'язався
оплатити придбану продукцію протягом
7-ми календарних днів з моменту
постачання продукції (дати складання
видаткової накладної).

Сума заборгованості, що підлягає до
сплати відповідачем, становить 51701,96
грн.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач
вправі, до прийняття рішення по справі,
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

02.07.2014 року за вх.№28528/14 позивач подав
суду уточнений розрахунок позовних
вимог, згідно якого просить суд
стягнути з відповідача 51701,96 грн.
основного боргу, 2807,32 грн - пені, 10340,39
грн. - штрафу, та 566,35 грн. - 3% річних.
Також, позивач подав належним чином
оформлений та підписаний Акт звірки
взаєморозрахунків станом на 06.06.2014 року
на суму основного боргу в розмірі 51701,96
грн.

Вищевказаним Договором поставки (п.4.1.
Договору), згідно ст.ст. 549-552, 623-624 ЦК
України, ст.ст. 230-232 ГК України,
передбачена відповідальність
відповідача за прострочення оплати у
виді пені в розмірі 0,1% від вартості
неоплаченої продукції. Враховуючи, що
пеня, згідно з Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
543/96-ВР від 22.11.1996 року, нараховується
(обчислюється) таким чином, щоб не
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період такого
нарахування, пеня нараховується за
період прострочення відповідача, тобто
за період з 17.12.2013 року по 29.05.2014 року, і
складає 2807,32 грн.

Відповідно до п.п. 4.1. Договору, у
випадку недотримання строків оплати
продукції, вказаних у п.п. 2.9 даного
Договору, Покупець оплачує на користь
Постачальника пеню в розмірі 0,1% від
вартості неоплаченої продукції за
кожен день прострочення. У випадку,
якщо прострочення оплати складає
більше 30 календарних днів, Покупець,
крім того, зобов'язаний сплатити
Постачальнику штраф у розмірі 20% від
вартості партії товару, оплата якого
прострочена. Тому, відповідач повинен
сплатити штраф у розмірі 20%, що складає
10340,39 грн.

У відповідності зі ст. 229 ГК України, ст.
625 ЦК України, боржник, що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
зобов'язаний сплатити кредитору суму
боргу з урахуванням індексу інфляції,
що діяв протягом прострочення
відповідача, а також 3% річних із
простроченої суми, тобто відповідач,
зобов'язаний сплатити позивачу грошову
суму за незаконне користування коштами
позивача в період з 17.12.2013 року по 29.05.2014
року, а саме 566,35 грн.

Згідно ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі
визнання відповідачем позову,
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Отже, судом встановлено, що сума боргу
відповідача перед позивачем складає
65416,02 грн., а саме: 51701,96 грн. - сума
основного боргу, 2807,32 грн. - сума пені,
10340,39 грн. - штрафу та 566,35 грн. - сума 3%
річних, що підтверджується, крім
поданих позивачем первинних
бухгалтерських документів, оригіналом
Акту звірки взаємних розрахунків
станом на 06.06.2014 року на основну суму
боргу у розмірі 51701,96 грн., що підписаний
уповноваженими представниками сторін,
про що свідчать оригінали відтисків
належних печаткок сторон, а суду не
надано належних та допустимих доказів
того, що дії відповідача з погодження
суми основного боргу суперечать
чинному законодавству України або
порушують права і охоронювані законом
інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Належних доказів наявності
передбачених законом чи договором
підстав для звільнення відповідача від
відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не
подав докази погашення боргу в повному
обсязі, відзиву на позов не подав, явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження позовних
вимог, а відповідач позовні вимоги не
заперечив та не спростував, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Істерн Беверідж
Трейдінг» (м. Вишневе, Київська обл.) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Захід Авто Центр» (м.
Львів) про стягнення 51701,96 грн. - суми
основного боргу, 2807,32 грн. - суми пені,
10340,39 грн. - штрафу та 566,35 грн. - суми 3%
річних є обґрунтованими та підлягають
до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач
подав платіжне доручення №497539 від
02.06.2014 року на суму 1827,00 грн. про сплату
судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід стягнути з
відповідача, оскільки спір виник з його
вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
43, 33, 43, 49, 75, 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені позовні вимоги - задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Захід Авто Центр»
(79031, м. Львів, вул. Скорини, 32/77, , п/р 37 у ЗАТ
«МІКРОФІНАНСОВИЙ БАНК», МФО 320984) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Істерн Беверідж
Трейдінг» (08132, Київська обл., м. Вишневе,
вул. Київська 6-в, , п/р
№5819 в ПАТ «МІБ», МФО 380582) суму
основного боргу в розмірі 51701 (п'ятдесят
одна тисяча сімсот одна) грн. 96 коп., 2807
(дві тисячі вісімсот сім) грн. 32 коп. -
суми пені, 10340 (десять тисяч триста
сорок) грн. 39 коп. - штрафу, 566 (п'ятсот
шістдесят шість) грн. 35 коп. - суми 3%
річних та 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлення та
підписано 04.07.2014 року