КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р. Справа№ 5011-71/17421-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Скрипки І.М.

Сухового В.Г.

при секретарі: Шмиговській
А.М.

За участю представників:

від позивача - Іващенко О.В.
(довіреність №91/2013/11/27-1 від 27.11.2013 р.)

від відповідача - Бойков О.С.
(довіреність б/н від 14.12.2013 р.)

розглянувши апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
«Приладобудівник-3» на рішення
господарського суду м. Києва від
22.05.2013 р.

у справі №5011-71/17421-2012 (головуючий суддя
Нечай О.В., судді Цюкало Ю.В., Стасюк С.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

до Житлово-будівельного кооперативу
«Приладобудівник-3»

про стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до
Житлово-будівельного кооперативу
«Приладобудівник-3» про стягнення з
відповідача 176452,26 грн. боргу за спожиту
теплову енергію, 8878,44 грн. пені та 1900,09
грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду мста
Києва від 22.05.2013 р. у справі №5011-71/17421-2012
позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість за спожиту теплову
енергію в розмірі 176452,26 грн., 3% річних в
розмірі 1900,09 грн., пеню в розмірі 8878,44
грн. та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3744,62 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним через невідповідність
висновків, викладених у рішенні,
обставинам справи та прийнятим з
неправильним застосуванням норм
процесуального, а також з порушенням
норм матеріального права.

Представник позивача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив відмовити в
її задоволенні, а рішення залишити без
змін.

Представник відповідача в судовому
засіданні повністю підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, рішення скасувати, позов
задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, апеляційний господарський суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

01.11.1999 р. між Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго» (перейменоване у Публічне
акціонерне товариство «Київенерго»,
далі - енергопостачальна організація)
та Житлово-комунальним підприємством
«Приладобудівник-3» (далі - абонент)
було укладено договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 810316,
предметом якого є постачання,
користування та своєчасна сплата в
повному обсязі спожитої теплової
енергії у гарячій воді, на умовах,
передбачених цим договором.

Пунктом 2.2.1 вказаного договору
передбачено, що енергопостачальна
організація зобов'язується постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та в обсягах згідно з
додатком № 1 до договору.

Відповідно до п. 2.3.2. договору, абонент
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати, в обсягах і в терміни,
які передбачені в додатку № 4 до
договору.

Згідно п. 2 додатку № 4 до договору,
споживач щомісячно з 12 по 15 число
отримує в Районному відділі теплозбуту
№ 4 табуляграму фактичного споживання
за попередній період, акт звірки на
початок розрахункового періоду та
платіжну вимогу - доручення, куди
включені вартість теплової енергії на
поточний місяць з урахуванням
остаточного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду.

В обгрунтування позовних вимог позивач
стверджував, що свої зобов'язання за
договором виконав в повному обсязі,
проте відповідач порушив
вищезазначені положення договору в
частині сплати за теплову енергію,
поставлену позивачем.

На підтвердження розміру
заборгованості відповідача в розмірі
176452,26 грн. позивачем надані
табуляграми, на підставі яких
відповідач був зобов'язаний оплачувати
вартість отриманої від позивача
теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що за
щомісячні періоди надання послуг з
01.10.2010 р. по 01.11.2012 р. позивачем
виставлялись відповідачу табуляграми
на оплату фактично отриманої теплової
енергії, згідно з умовами договору та
додатків до договору.

Заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач стверджує, що оскільки у
відповідача не було встановлено
приладів обліку, останній не
погоджується з розміром нарахованої
плати за отриману теплову енергію та з
тарифами, застосованими позивачем для
розрахунку зазначеного показника.

Суд не погоджується з позицією
відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 275 ГК України, за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Предметом договору енергопостачання є
окремі види енергії з найменуванням,
передбаченим у державних стандартах
або технічних умовах.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7 ст. 276 ГК України,
загальна кількість енергії, що
відпускається, визначається за
погодженням сторін. У разі якщо енергія
виділяється в рахунок замовлення на
пріоритетні державні потреби (ліміту),
енергопостачальник не має права
зменшувати абоненту цей ліміт без його
згоди.

Розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 Закону
України «Про теплопостачання», до
повноважень національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг, при регулюванні
господарської діяльності суб'єктів
відносин у сфері теплопостачання, крім
систем з теплоелектроцентралями, ТЕС,
АЕС, іншими когенераційними
установками та установками, що
використовують нетрадиційні або
поновлювані джерела енергії, належать,
зокрема, встановлення тарифів на
теплову енергію суб'єктам природних
монополій у сфері теплопостачання,
ліцензування діяльності яких
здійснюється Комісією.

Згідно Постанови Верховного Суду
України від 11.12.2012 р., з 22.07.2010 р. КМДА не
має повноважень на встановлення
тарифів на теплову енергію для
суб'єктів природних монополій, а НКРЕ в
межах повноважень, наданих
законодавством України, 14.12.2010 р.
затвердила тарифи на теплову енергію
Акціонерній енергопостачальній
компанії «Київенерго».

Судом встановлено, що Розпорядженням
КМДА від 29.12.2010 р. № 1222 було встановлено
нові тарифи на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води для населення
та введено в дію з 01.02.2011 р. саме на
виконання постанови НКРЕ від 14.12.2010 р. №
1729.

Слід зазначити, що відповідачем
визнавався договір, так як останнім
частково виконувались його умови щодо
сплати коштів, нарахованих за спожиту
теплову енергію за спірний період, що
вбачається з наданого позивачем
розрахунку ціни позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів, дослідивши обставини
справи в їх сукупності, з огляду на те,
що у спорі існують суперечності, що
потребують спеціальних знань, ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду від 08.07.2013 р.
призначила комплексну судову
експертизу.

01.07.2014 р. до Київського апеляційного
господарського суду від експертної
установи надійшов висновок
комплексної судової експертизи із
залучення фахівця в галузі
теплопостачання.

У вказаному висновку зазначено: по
першому питанню - з урахуванням того, що
позивач повинен був обрахувати теплову
енергію на потреби гарячого
водопостачання у відповідності до п. 3.2
додатку №4 до договору №810316 від 01.11.1999
р. об'єм та розмір спожитої ЖБК
«Приладобудівник-3» за період з 01.10.2010 р.
по 01.11.2012 р. теплової енергії на потреби
гарячого водопостачання
підтверджується в розмірі 554,576 Гкал та
її вартість складає 107884,87 грн. з ПДВ. По
другому питанню - документами ПАТ
«Київенерго», які наявні в матеріалах
справи, середньомісячна температура
теплоносія від теплових джерел
«Енергопостачальної організації», з
урахуванням якої він повинен визначити
кількість теплової енергії
«розрахунковим способом», у
відповідності до п. 3.2. додатку №4 до
договору № 810316 від 01.11.1999 р.
документально не підтверджується. По
третьому питанню - документами ПАТ
«Київенерго», які наявні в матеріалах
справи, складова формули Q міс гвп =
Qдоб*м*к, Гкал документально не
підтверджує середньомісячну фактичну
температуру теплоносія від теплових
джерел «Енергопостачальної
організації».

Відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України,
висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

Позивачем за теплову енергію на
потреби гарячого водопостачання
(згідно наданих табуляграм) нараховано
за період з 01.10.2010 р. по 01.11.2012 р. 125908,98
грн. Отже, завищення вартості теплової
енергії на потреби гарячого
водопостачання по договору №810316 від
01.11.1999 р. складає: 125908,98 грн. - 107884,87 грн. =
18024,11 грн.

Заборгованість нарахована позивачем
за договором №810316 від 01.11.1999 р. за
період з 01.10.2010 р. по 01.11.2012 р. становить
176452,26 грн.

З урахуванням суми встановленої
висновком комплексної судової
експертизи, заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором №810316 від 01.11.1999 р. за період з
01.10.2010 р. по 01.11.2012 р. складає 158428,15 грн.
(176452,26 грн. - 18024,11 грн. = 158428,15 грн.).

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи висновок
комплексної судової експертизи із
залучення фахівця в галузі
теплопостачання, колегія суддів не
погоджується з висновком місцевого
господарського суду та вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення
суми основного боргу підлягають
частковому задоволенню на суму 158428,15
грн.

Крім основної заборгованості позивач
просить суд стягнути на свою користь з
відповідача пеню в розмірі 8878,44 грн. та 3
% річних в розмірі 1900,09 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено,
що якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Враховуючи часткове задоволення
господарським судом суми основного
боргу в розмірі 158428,15 грн., колегія
суддів, здійснивши розрахунок суми
пені за період з 01.04.2012 р. по 01.10.2012 р., не
погоджується з висновком місцевого
господарського суду та вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення
суми пені підлягають частковому
задоволенню на суму 7971,95 грн.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду на часткове задоволення
господарським судом суми основного
боргу в розмірі 158428,15 грн., колегія
суддів, здійснивши розрахунок суми 3%
річних за період з 01.10.2010 р. по 01.11.2012 р.,
встновила, що арифметично вірний
розмір суми 3% річних становить 1706,09
грн., відтак позовні вимоги в частині
стягнення суми 3% річних підлягають
частковому задоволенню у розмірі 1706,09
грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача, викладені ним в
апеляційній скарзі, заслуговують на
увагу, а тому остання підлягає
частковому задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення господарського суду міста
Києва від 22.05.2013 р. у справі №5011-71/17421-2012
підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається у спорах на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103,
п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
«Приладобудівник-3» задовольнити
частково.

Рішення господарського суду міста
Києва від 22.05.2013 р. у справі №5011-71/17421-2012
скасувати частково.

Викласти резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного
кооперативу «Приладобудівник-3» (03194, м.
Київ, пр-т. 50-річчя Жовтня, 9-Ж, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, р/р
1 у ВАТ «Ощадбанк» у м. Києві та
Київській області, МФО322669, код 00131305) 158428
(сто п'ятдесят вісім тисяч чотириста
двадцять вісім) грн. 15 коп. основного
боргу, 7971 (сім тисяч дев'ятсот сімдесят
одну) грн. 95 коп. пені, 1706 (одну тисячу
сімсот шість) грн. 09 коп. 3% річних, 3362
(три тисячі триста шістдесят дві) грн. 13
коп. судового збору за подання позовної
заяви.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
пл. Івана Франка, 5, р/р 1 у ВАТ
«Ощадбанк» у м. Києві та Київській
області, МФО322669, код 00131305) на користь
Житлово-будівельного кооперативу
«Приладобудівник-3» (03194, м. Київ, пр-т.
50-річчя Жовтня, 9-Ж, ) 191
(сто дев'яносто одну) грн. 24 коп. за
подання апеляційної скарги та 1053 (одну
тисячу п'ятдесят три) грн. 59 коп. за
проведення комплексної судової
експертизи.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Видачу наказів на виконання даної
постанови доручити господарському
суду м. Києва.

Справу №5011-71/17421-2012 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С.О. Алданова

Судді
І.М. Скрипка

В.Г. Суховий