ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.14р. Справа № 904/3040/14

За позовом Комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради, м.
Жовті Води

до Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
м.Дніпропетровськ

про скасування рішення
адміністративної колегії
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
21.03.14р. №15/01-14/04-14

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Кармазін Л.Л., представник
за довіреністю №80 від 08.01.14р.

Наумчик Л.В., представник
за довіреністю №200 від 20.01.14р.

від відповідача: Беркутов О.П.,
представник за довіреністю № 28 від
05.02.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 07.05.14р.
порушено провадження у справі №904/3040/14
за позовом Комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради (далі -
позивач) до Дніпропетровського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(далі - відповідач) про скасування
рішення адміністративної колегії
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
21.03.14р. №15/01-14/04-14. Справу призначено до
розгляду на 03.06.14р.

Ухвалою господарського суду від 03.06.14р.
відкладено розгляд справи на 26.06.14р.

26.06.14р. у судовому засіданні оголошено
перерву до 07.07.14р.

07.07.14р. у судовому засіданні
повноважний представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача заявлені позовні вимоги не
визнав та просив суд відмовити
позивачу в їх задоволенні у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник відповідача надав суду
додаткові пояснення складені за
результатами ознайомлення з
поясненнями позивача на відзив
відповідача.

У судовому засіданні 07.07.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням адміністративної колегії
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
21.03.14р. №15/01-14/04-14 у справі №102/04-10-1/13
визнано комунальне підприємство
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради" () суб'єктом господарювання,
яке займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку централізованого
водопостачання та водовідведення в
2012-2013 роках в межах території міста
Жовті Води, де розташовані діючі
мережі, що знаходяться на
обслуговуванні Підприємства; визнано
дії комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради" () щодо укладання договорів
водопостачання та водовідведення з
населенням будинків садибного типу, на
подачу питної води та відведення
стічних вод в приватному секторі та на
подачу питної води та відведення
стічних вод житлового фонду міста
умови яких не відповідають вимогам
нормативно-правових актів та можуть
ущемляти інтереси споживачів
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції,
передбаченого пунктом другим статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", визначеного частиною
першою статті 13 цього Закону, у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку централізованого
водопостачання та водовідведення,
шляхом ущемлення інтересів споживачів,
які були б неможливими за умов
існування значної конкуренції на
ринку; за порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
зазначеного в пункті 2 резолютивної
частини цього рішення на комунальне
підприємство "Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради" () накладено штраф у розмірі
50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень;
зобов'язано комунальне підприємство
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради" () привести договори на
водопостачання та водовідведення з
населенням будинків садибного типу, на
подачу питної води та відведення
стічних вод в приватному секторі та на
подачу питної води та відведення
стічних вод житлового фонду міста у
відповідність до вимог законодавства
про захист економічної конкуренції та
нормативно-правових актів.

В оскаржуваному рішенні (справа
№102/04-10-1/13) відповідачем встановлено, що
позивач надає послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення на території міста
Жовті Води, де розташовані діючі
мережі, які знаходяться на
обслуговуванні підприємства.
Характерною особливістю взаємодії
попиту і пропозиції на ринках
централізованого водопостачання та
централізованого водовідведення є
неможливість переміщення попиту
географічно, оскільки необхідною
умовою отримання зазначених послуг є
приєднання внутрішньо будинкових
мереж водопостачання та
водовідведення споживачів до
водопровідних та каналізаційних мереж
позивача. За межами цих мереж
користування послугами, що надаються
позивачем, є неможливим. Ринок
централізованого водопостачання та
водовідведення, в період з 2012 року по 2013
рік, відповідно до статті 5 Закону
України "Про природні монополії"
перебуває у стані природної монополії,
при якому на вказаному ринку, внаслідок
технологічних особливостей,
конкуренція відсутня, в результаті
чого потенційні конкуренти у позивача
відсутні. Суб'єкти господарювання на
території міста Жовті Води, які надають
послуги водопостачання та
водовідведення не виявлені.
Відсутність конкурентів обумовлена
обмеженістю можливостей доступу щодо
надання цих послуг та наявністю
бар'єрів доступу на ринок інших
суб'єктів господарювання, зокрема
через отримання ліцензії, строки
будівництва нових мереж
водопостачання та водовідведення в
зазначених територіальних межах.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
суб'єкт господарювання займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку товару, якщо на цьому ринку в
нього немає жодного конкурента.

Таким чином, встановлено, що
позивач за результатами діяльності в
2012-2013 роках займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку
централізованого водопостачання і
водовідведення на території міста
Жовті Води в межах діючих мереж, що
знаходяться на його обслуговуванні,
оскільки на цьому ринку в нього немає
жодного конкурента.

Взаємовідносини між виконавцями
та споживачами на ринку надання послуг
з централізованого водопостачання
регулюються Законом України "Про
житлово-комунальні послуги", Законом
України "Про питну воду та питне
водопостачання"; постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.05р. №630 "Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення";
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.07.11р. №869 "Про забезпечення
єдиного підходу до формування тарифів
на житлово-комунальні послуги";
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.06р. №119 "Про затвердження
Порядку обмеження питного
водопостачання до рівні екологічної
броні".

Пунктом 3 частиною 2 статті 21
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" визначено, що виконавець, в
даному випадку ним виступає позивач,
зобов'язаний підготувати та укласти із
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Споживач, в свою чергу, відповідно
до пункту 1 частини 3 статті 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Згідно інформації, наданої
позивачем листом №6424 від 02.09.13р. на
виконання частини 2 статті 21 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" позивач укладає зі
споживачами категорії населення
договори на водопостачання та
водовідведення будинків садибного
типу 2012 рік (далі по тексту - Договір №1),
на подачу питної води та відведення
стічних вод в приватному секторі 2013 рік
(далі по тексту - Договір №2), на подачу
питної води та відведення стічних вод
житлового фонду міста - 2013 рік - Договір
№3).

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" істотними
умовами договору на надання
житлово-комунальних послуг є:

1) найменування сторін;

2) предмет договору;

3) вичерпний перелік
житлово-комунальних послуг, тарифи та
їх складові на кожну з цих послуг,
загальна вартість послуг;

4) порядок оплати за спожиті
житлово-комунальні послуги;

5) порядок перерахунків розміру плати
за житлово-комунальні послуги в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості;

6) права та обов'язки сторін;

7) порядок контролю та звіту сторін;

8) порядок вимірювання обсягів та
визначення якості наданих послуг;

9) визначення точок розподілу, в яких
відбувається передача послуг від
виконавця/виробника споживачу;

10) порядок обслуговування мереж та
розподіл повноважень щодо їх
експлуатації та відновлення (ремонту);

11) умови доступу в квартиру, будинок,
приміщення, на земельну ділянку для
усунення аварій, неполадок, огляду
мереж, зняття контрольних показників
засобів обліку;

12) порядок здійснення ремонту;

13) відповідальність сторін та штрафні
санкції за невиконання умов договору;

14) порядок вирішення спорів;

15) перелік форс-мажорних обставин;

16) строк дії договору;

17) умови зміни, пролонгації, припинення
дії договору;

18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити
інші умови за згодою сторін. Договір не
може містити умов, що вводять додаткові
види оплати послуг, не передбачені
типовими договорами на надання
житлово-комунальних послуг,
затвердженими Кабінетом Міністрів
України.

Договір на надання житлово-комунальних
послуг набирає чинності з моменту його
укладення.

У разі якщо виконавець не є виробником,
відносини між ним та виробником
регулюються окремим договором, який
укладається відповідно до вимог цієї
статті.

Процедура погодження договору
відбувається протягом одного місяця з
дня внесення проекту договору однією
із сторін.

У разі зникнення потреби в отриманні
послуги або відмови споживача від
користування послугою
виконавця/виробника споживач має право
розірвати договір у порядку,
встановленому законом.

Договір на надання послуг з
централізованого опалення, послуг з
централізованого постачання холодної
води, послуг з централізованого
постачання гарячої води, послуг з
водовідведення (з використанням
внутрішньобудинкових систем), що
укладається виконавцем із споживачем -
фізичною особою, яка не є суб'єктом
господарювання, є договором
приєднання.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.05р. N 630 "Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення" затверджено типовий
договір про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення в редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.09р. N
933.

В оскаржуваному рішенні (справа
№102/04-10-1/13) відповідачем встановлено, що
в договорах, що укладає позивач зі
споживачами категорії населення
істотні умови, визначені статтею 26
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", викладені не в повному обсязі
та суперечать вимогам Типового
договору про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води та водовідведення, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.05р. N 630 "Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення".

Абзацом 3 частиною 4 статті 179
Господарського кодексу України
визначено, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Частиною 3 статті 183 Господарського
кодексу України визначено, що
укладення господарських договорів на
основі примірних і типових договорів
повинно здійснюватися з додержанням
умов, передбачених статтею 179 цього
Кодексу, не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу
України визначено, що сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Встановлено наступні невідповідності
укладених позивачем договорів:

- своєчасно надавати споживачу послуги
в установлених обсягах, належної
якості, безпечні для його життя,
здоров'я та які не спричиняють шкоди
його майну, відповідно до вимог
законодавства. Правил та цього
договору;

- інформувати споживача про адресу та
номер телефону диспетчерської,
аварійної або аварійно-диспетчерської
служби;

- контролювати установлені
міжповіркові інтервали, проводити
періодичну повірку квартирних засобів
обліку, їх обслуговування та ремонт, у
тому числі демонтаж, транспортування
та монтаж;

- інформувати споживача протягом доби з
дня виявлення недоліків у роботі
внутрішньобудинкових інженерних
систем та/або інженерного обладнання,
що розташовані за межами
багатоквартирного будинку або
житлового будинку (у разі його
особистого звернення - невідкладно),
про причини та очікувану тривалість
зупинення надання послуг або обмеження
їх кількості, а також про причини
порушення якісних показників надання
послуг;

- вести облік скарг (заяв, вимог,
претензій) споживачів щодо кількості
та якості надання послуг, а також облік
їх виконання;

- своєчасно проводити за власний
рахунок роботи з усунення виявлених
несправностей, пов'язаних з отриманням
послуг, що виникли з його вини;

- відшкодовувати збитки, завдані майну
та/або приміщенню споживача та/або
членів його сім'ї, шкоду, що заподіяна
життю та здоров'ю внаслідок
неналежного надання або ненадання
послуг, а також моральну шкоду в
порядку та розмірі, які визначаються
відповідно до законодавства і цього
договору;

- сплачувати споживачу неустойку
(штраф, пеню) у разі ненадання послуг,
надання послуг неналежної якості у
порядку та у випадках, передбачених
законодавством і цим договором.

Не визначено право споживача на:

- усунення виконавцем виявлених
недоліків у наданні послуг протягом
установленого Кабінетом Міністрів
України строку;

- ознайомлення з
нормативно-правовими актами у сфері
житлово-комунальних послуг;

- внесення за погодженням з
виконавцем у договір змін, що впливають
на плати за послуги;

- звільнення від плати за послуги
у разі їх ненадання та отримання
компенсації за перевищення строків
проведення аварійно-відбудовних робіт.

Всупереч вимог діючого
законодавства України, пунктом 14.1
Договору №1, Договору №2 та Договору №3
визначено право позивача припиняти
надання послуг у разі прострочення
оплати понад 3 місяці, до ліквідації
заборгованості та оплати споживачем
робіт з припинення та відновлення
надання послуг. Відповідно до
інформації, наданої позивачем листом
№7503 від 21.10.13р., випадки припинення
надання послуг через наявність
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення за 2012
рік та перше півріччя 2013 року відсутні.

Нормативно-правові акти, якими
регулюються взаємовідносини між
виконавцем, та споживачами на ринку
надання послуг централізованого
водопостачання та водовідведення не
передбачають відключення споживачів
категорії населення від мереж
водопостачання при наявності
заборгованості за спожиті послуги.

Порядок встановлення факту
неналежного надання або ненадання
послуг та розв'язання спорів в Договорі
№1, Договорі №2 та Договорі №3
позивачем визначено не в повному
обсязі, як передбачено Типовим
договором, що обмежує споживачів в
правах і захисті своїх інтересів при
отриманні послуг централізованого
водопостачання та водовідведення.
Зокрема не вказані наступні пункти:

- у повідомленні зазначається
прізвище, ім'я та по батькові, точна
адреса проживання споживача, а також
найменування виду неналежно наданої
або ненаданої послуги. Повідомлення
споживача незалежно від його форми
(усна або письмова) обов'язково
реєструється представником виконавця
у журналі реєстрації заявок
споживачів. Представник виконавця
зобов'язаний повідомити споживачеві
відомості про особу, яка прийняла
повідомлення (прізвище, ім'я та по
батькові), реєстраційний номер
повідомлення та час його прийняття;

- представник виконавця, якому
відомі причини неналежного надання або
ненадання послуг, зобов'язаний
невідкладно повідомити про це
споживача та зробити відповідну
відмітку в журналі реєстрації заявок,
що є підставою для визнання виконавцем
факту неналежного надання або
ненадання послуг;

- представник виконавця, якому не
відомі причини неналежного надання або
ненадання послуг, зобов'язаний
узгодити з виконавцем точний час та
дату встановлення факту ненадання
послуг, надання їх не у повному обсязі
або перевірки кількісних та/або
якісних показників надання послуг. У
разі необхідності проведення такої
перевірки у приміщенні споживача
представник виконавця повинен
з'явитися до споживача не пізніше
визначеного у договорі строку;

- у разі незгоди з результатами
перевірки кількісних та/або якісних
показників надання послуг споживач і
виконавець визначають час і дату
повторної перевірки, для проведення
якої запрошується представник
уповноваженого органу виконавчої
влади та/або органу місцевого
самоврядування, а також представник
об'єднання споживачів. За результатами
проведення повторної перевірки
складається акт про неналежне надання
або ненадання послуг, який
підписується споживачем (його
представником), представником
виконавця, представниками
уповноваженого органу виконавчої
влади та/або органу місцевого
самоврядування, а також представником
об'єднання споживачів;

- за результатами перевірки
складається акт-претензія про
неналежне надання або ненадання послуг
(далі - акт-претензія), який
підписується споживачем та
представником виконавця згідно з
додатком 2 до Правил. Акт-претензія
складається у двох примірниках по
одному для споживача та виконавця;

- у разі неприбуття представника
виконавця у встановлений договором
строк для проведення перевірки
кількісних та/або якісних показників
або необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії такий акт
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі;

- акт-претензія реєструється
уповноваженими особами виконавця у
журналі реєстрації актів-претензій
згідно з додатком 3 до Правил.
Виконавець зобов'язаний розглянути
такий акт і повідомити протягом трьох
робочих днів споживача про її
задоволення або про відмову у
задоволенні з обґрунтуванням причин
такої відмови. У разі ненадання
протягом установленого строку
виконавцем відповіді, вважається що
він визнав викладені в акті-претензії
факти неналежного надання або
ненадання послуг. Спори щодо
задоволення претензій споживачів
розв'язуються у суді. Споживач має
право на досудове розв'язання спору
шляхом задоволення пред'явленої
претензії.

Позивач у позовній заяві не
погоджується з рішенням від 21.03.14р.
№15/01-14/04-14 про наявність в його діях
зловживання монопольним становищем на
ринку централізованого водопостачання
та водовідведення, шляхом ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умови існування значної
конкуренції на ринку посилаючись на
наступне.

По-перше, об'єктом аналізу є не
послуга з централізованого холодного
водопостачання та водовідведення, а
централізоване водопостачання та
водовідведення відповідно до Ліцензії
№ серія АГ №500007 від 22.12.10р. на
здійснення господарської діяльності з
централізованого водопостачання та
водовідведення, тобто підприємство
позивача, як стверджує останній, є
виробником, а не надавачем послуг з
холодного водопостачання.

По-друге, позивач не є продавцем
послуг з холодного централізованого
водопостачання, а займається
господарською діяльністю із
забезпечення споживачів питною водою
за допомогою комплексу об'єктів, споруд
розподільних водопровідних мереж,
пов'язаних єдиним технологічним
процесом виробництва та
транспортування питної води.

По-третє, позивач пояснює, що
мешканці міста Жовті Води не є
споживачами послуг позивача, а є
споживачами (абонентами) питної води -
юридичні та фізичні особи.

По-четверте, позивач не
погоджується з тим, що територіальними
межами ринку централізованого
водопостачання та водовідведення є
територія міста Жовті Води, де
розташовані діючі мережі, які
знаходяться на обслуговуванні
позивача, так як позивач забезпечує
подачу питної води споживачам, які
мешкають у Кіровоградській області, в
той час як на цьому ринку діє суб'єкт
господарювання комунальне
підприємство "Петрівське", також
позивачем укладено договір зі
споживачем села Мар'янівка,
П'ятихатського району
Дніпропетровської області, в той час як
в П'ятихатському районі
Дніпропетровської області діє
комунальне підприємство П'ятихатської
міської ради "П'ятихатський комунгосп".
З огляду на викладене позивач
стверджує, що має потенційних
конкурентів.

Позивач стверджує, що при
розроблені Договорів №1, №2 та №3 було
використано право застосовувати норми
Господарського кодексу України, Закону
України "Про питну воду та питне
водопостачання" при обов'язковому
виконанні Ліцензійних умов.

Відповідач в свою чергу підтримує
рішення адміністративної колегії
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
21.03.14р. №15/01-14/04-14 у справі №102/04-10-1/13 у
повному обсязі.

Відповідач стверджує, що
посилання позивача у позовній заяві на
факт постачання питної води
споживачам, які мешкають у
Кіровоградській області жодним чином
не спростовує правильність визначення
територіальних меж так як
територіальним відділенням
визначалися територіальні межі
виключно щодо споживачів міста Жовті
Води.

Ринок централізованого
водопостачання та водовідведення,
зокрема в період з 2012 по 2013 роки
перебуває у стані природної монополії,
у зв'язку з чим внаслідок технологічних
особливостей, конкуренція відсутня.
Інших суб'єктів господарювання з
надання послуг водопостачання та
водовідведення на території міста
Жовті Води не виявлено.

Відповідач послався на рішення
виконавчого комітету Жовтоводської
міської ради від 12.08.08р. за №493 "Про
погодження тарифів на водопостачання
та водовідведення для населення та
інших споживачів м. Жовті Води"
відповідно до якого позивача визначено
виконавцем послуг з водопостачання та
водовідведення м. Жовті Води, у зв'язку
з чим вважає, що зазначеним рішенням
спростовується твердження позивача, що
останній не є виконавцем послуг.

На думку відповідача, підстави
для визнання оскаржуваного рішення
недійсним, які передбачені статтею 59
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", відсутні.

На відзив відповідача позивач
надав свої пояснення в яких наголосив
наступне:

- діяльністю підприємства
позивача є централізоване
водопостачання та водовідведення;

- підприємство позивача не є
балансоутримувачем внутрішніх мереж
централізованого водопостачання та
водовідведення і вони не знаходяться
на його обслуговуванні та
підтвердженням тому є Акти
розмежування балансової належності
зовнішніх водопровідних мереж
експлуатаційної відповідальності
сторін, додатком до яких є схема по
кожному будинку;

- стосовно рішення від 12.08.08р. за
№493 на яке посилається відповідач,
24.04.14р. рішенням виконавчого комітету
Жовтоводської міської ради №95 внесено
зміни - виключено з пункту 1 визначення
комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради

- "Виконавцем послуг з
водопостачання та водовідведення м.
Жовті Води", виклавши пункт 1 в
наступній редакції:

"КП ВЖРЕО забезпечити

- подачу води
внутрішньобудинковими мережами від
виробника централізованого
водпопостачання (КП "ЖВК ДОР"
безпосередньо до споживача);

- відведення стічних вод
внутрішньобудинковими мережами від
споживача до мереж виробника
централізованого водовідведення".

На пояснення позивача відповідач
надав свої заперечення, а саме
посилання позивача на рішення
виконавчого комітету Жовтоводської
міської ради від 24.04.14р. №95, на думку
відповідача, є безпідставним так як
воно прийнято 24.04.14р., а в оскаржуваному
рішенні адміністративної колегії
територіального відділення часовими
межами визначено 2012-2013 роки та прийнято
воно 21.03.14р.

Рішення виконавчого комітету
Жовтоводської міської ради від 24.04.14р.
№95 відповідно до Конституції України
та Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" є
нормативно-правовим актом. Вказівка в
пункті 2 рішення виконавчого комітету
Жовтоводської міської ради від 24.04.14р.
№95 про внесення змін до рішення від
12.08.08р. №493 з 12.08.08р. суперечить ст.58
Конституції України.

Дослідивши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський
суд виходив із наступного.

У силу вимог ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст.20 Господарського
кодексу України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі та застосування штрафних
санкцій.

Відповідно до ст. 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Згідно зі ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права або інтересу.

Цією нормою визначено перелік
способів судового захисту.

Законом України "Про захист
економічної конкуренції" регулюються
відносини органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю із суб'єктами
господарювання; суб'єктів
господарювання з іншими суб'єктами
господарювання, із споживачами, іншими
юридичними та фізичними особами у
зв'язку з економічною конкуренцією. Цей
Закон застосовується до відносин, які
впливають чи можуть вплинути на
економічну конкуренцію на території
України.

Підставами для зміни, скасування
чи визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; не доведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для зміни,
скасування чи визнання недійсним
рішення тільки за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення (ст.59 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції").

Відповідно до ст.60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено. Рішення
Антимонопольного комітету України,
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України та
державного уповноваженого
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарського суду
міста Києва. Рішення адміністративної
колегії територіального відділення
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарських судів
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва та Севастополя. Прийняття
господарським судом до розгляду заяви
про визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України не
зупиняє його виконання, крім випадків,
передбачених частиною четвертою цієї
статті. Порушення господарським судом
провадження у справі про визнання
недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України,
прийнятого: згідно з частиною першою
статті 48 цього Закону, частиною першою
статті 30 Закону України "Про захист від
недобросовісної конкуренції"; за
результатами перевірки відповідно до
частини п'ятої статті 57 цього Закону; за
результатами перегляду відповідно до
частини третьої статті 58 цього Закону,
а також перегляд за заявою сторони
відповідного рішення (постанови)
господарського суду зупиняє виконання
зазначеного рішення органу
Антимонопольного комітету України на
час розгляду цієї справи чи перегляду
відповідного рішення (постанови)
господарського суду, якщо органом
Антимонопольного комітету України
відповідно до частини третьої статті 48
цього Закону чи господарським судом не
визначено інше. Незалежно від положень
частини четвертої цієї статті, у разі
наявності достатніх підстав,
господарський суд може зупинити дію
рішення органу Антимонопольного
комітету України.

Частиною 7 ст. 179 Господарського
кодексу України встановлено, що
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

У постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" роз'яснено, що з
урахуванням статті 19, частини першої
статті 25 та частини другої статті 43 ГК
України суб'єкти господарювання, які
займають монопольне становище на
певному ринку, мають усвідомлювати
можливість настання як певного
обмеження їх діяльності з точки зору
дотримання конкурентного
законодавства, так і відповідальності
за його порушення.

Господарський суд вважає
необґрунтованою позицію позивача, що
останній є виробником, а не надавачем
послуг з холодного водопостачання,
зазначене спростовується положеннями
договору №9740791/24238 на водопостачання та
водовідведення будинків садибного
типу від 17.02.12р. (а.с.15-16); договору №10-1/904
на подачу питної води з комунального
водопроводу від 01.04.13р. (а.с.17-19);
договору №9741720/26226 на подачу питної
води та відведення стічних вод в
приватному секторі міста від 03.07.13р.
(а.с.20-22); договору №9741259/26832 на подачу
питної води та відведення стічних вод в
приватному секторі міста від 13.09.13р.
(а.с.23-25) в пункті 1.1 яких визначено, що
позивач зобов'язується надати
споживачу, відповідної якості послуги
з водопостачання та водовідведення.
Враховуючи викладене, саме позивач
надав докази того, що в період з 2012 року
по 2013 рік він являвся надавачем послуг
з холодного водопостачання.

Додатковим доказом того, що
позивач надає послуги з
центалізованого постачання холодної
води та водовідведення є постанова
Вищого господарського суду України від
13.08.13р. по справі №904/943/13-г в якій
визначено, що договори укладаються з
питань саме надання послуг з
центалізованого постачання холодної
води та водовідведення, встановлення
фактів належного надання або ненадання
саме послуг, означений ринок є саме
ринком послуг.

Враховуючи, що позивач надає
послуги з холодного централізованого
водопостачання, він являється і їх
продавцем, так як за надані послуги
отримує від споживачів плату, у зв'язку
з чим спростовуються твердження
позивача що він не є продавцем послуг.

У зв'язку з тим, що позивач надає
мешканцям міста Жовті Води послуги з
водопостачання та водовідведення,
останні являються споживачами послуг.

Господарський суд визнає
необґрунтованою позицію позивача щодо
наявності потенційних конкурентів, так
як досліджувався ринок
централізованого водопостачання та
водовідведення в межах міста Жовті
Води і позивач не надав суду належних
доказів наявності на вказаному ринку
потенційних конкурентів.

Господарський суд вважає
посилання позивача на рішення
виконавчого комітету Жовтоводської
міської ради від 24.04.14р. №95 недоцільним,
а заперечення відповідача
обґрунтованими.

Твердження позивача, що останній
не є балансоутримувачем внутрішніх
мереж централізованого водопостачання
та водовідведення і вони не
знаходяться на його обслуговуванні не
спростовують висновків, які зроблені
господарським судом.

Господарський суд
проаналізувавши рішення
адміністративної колегії
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
21.03.14р. №15/01-14/04-14 у справі №102/04-10-1/13,
позицію позивача та відповідача визнав
обґрунтованим рішення
адміністративної колегії
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
відносно того, що позивач є суб'єктом
господарювання, яке займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку
централізованого водопостачання та
водовідведення в 2012-2013 роках в межах
території міста Жовті Води, де
розташовані діючі мережі, що
знаходяться на обслуговуванні
Підприємства; додатково господарський
суд проаналізував надані саме
позивачем договори №9740791/24238 на
водопостачання та водовідведення
будинків садибного типу від 17.02.12р.
(а.с.15-16); договору №10-1/904 на подачу
питної води з комунального водопроводу
від 01.04.13р. (а.с.17-19); договору №9741720/26226 на
подачу питної води та відведення
стічних вод в приватному секторі міста
від 03.07.13р. (а.с.20-22); договору №9741259/26832 на
подачу питної води та відведення
стічних вод в приватному секторі міста
від 13.09.13р. (а.с.23-25) та дійшов висновку,
що всупереч вимог ст. 179 Господарського
кодексу України, Типовому договору,
затвердженому Постановою № 630 допущені
відступи від змісту типового договору,
а внесені зміни не є конкретизацією
його умов. Договори не містять повного
переліку зобов'язань підприємства
позивача, умов встановлення факту
неналежного надання або ненадання
послуг та розв'язання спорів, містять
додаткові умови надання послуг і
обов'язків споживачів, що ущемляє їх
права, як споживачів послуг позивача, у
зв'язку з чим рішення адміністративної
колегії Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
частині визнання дії позивача щодо
укладання договорів водопостачання та
водовідведення з населенням будинків
садибного типу, на подачу питної води
та відведення стічних вод в приватному
секторі та на подачу питної води та
відведення стічних вод житлового фонду
міста умови яких не відповідають
вимогам нормативно-правових актів та
можуть ущемляти інтереси
споживачів порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції,
передбаченого пунктом другим статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", визначеного частиною
першою статті 13 цього Закону, у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку централізованого
водопостачання та водовідведення,
шляхом ущемлення інтересів споживачів,
які були б неможливими за умов
існування значної конкуренції на ринку
є правомірним та обґрунтованим.

Господарський суд перевірив та
визнав правильним застосування
органами Антимонопольного комітету
України відповідних правових норм,
зокрема, Методики визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку,
затвердженої розпорядженням названого
Комітету від 05.03.2002 N 49-р.

Господарський суд визнав
правомірним і в межах визначених
чинним законодавством, зокрема ст. 52
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" нарахування позивачу
штрафу у розмірі 50000,00грн. за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Враховуючи, що господарський суд
визнав правомірним та обґрунтованим
рішення адміністративної колегії
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
частині визнання дії позивача щодо
укладання договорів водопостачання та
водовідведення з населенням будинків
садибного типу, на подачу питної води
та відведення стічних вод в приватному
секторі та на подачу питної води та
відведення стічних вод житлового фонду
міста порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції -
правомірним є рішення
адміністративної колегії
Дніпропетровського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
частині зобов'язання позивача привести
договори на водопостачання та
водовідведення з населенням будинків
садибного типу, на подачу питної води
та відведення стічних вод в приватному
секторі та на подачу питної води та
відведення стічних вод житлового фонду
міста у відповідність до вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції та нормативно-правових
актів.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведених обставин,
наданих сторонами документів, пояснень
сторін, суд визнає необґрунтованими
доводи позивача, погоджується з
позицією відповідача та вважає, що
позов задоволенню не підлягає.

10.06.14р. позивач звернувся до суду
з заявою за вих.№4393 від 04.06.14р. в якій
просив суд зупинити дію (виконання)
оскаржуваного рішення. Подана заява
мотивована тим, що висновки, викладені
в рішенні, є неправомірними, так як
ґрунтуються на неповно з'ясованих
обставинах справи.

Оцінюючи доводи позивача щодо
необхідності зупинити дію (виконання)
оскаржуваного рішення, суд вважає, що
наведені позивачем обставини не можуть
бути підставою для задоволення заяви
за вих.№4393 від 04.06.14р. Беручи до уваги
те, що в позові відмовлено, заява
позивача за вих.№4393 від 04.06.14р.
задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 5 Закону України "Про
природні монополії", ст. ст. 12, 13, 50, 52, 59, 60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції, ст.ст. 20, 21, 26 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", 6, 15, 16, 20 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 179, 183 Господарського
кодексу України, ст.ст. 4, 32-34, 36, 43-44, 49,
82-85, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено

08.07.14р.

Суддя Н.Е. Петренко