м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-б, тел.
Господарський суд міста Києва у складі
судді Марченко О.В., при секретарі
судового засідання Роздобудько В.В.,
розглянув у відкритому судовому
за позовом Всеукраїнської громадської
організації «Всеукраїнське агентство
з авторських та суміжних справ», м.
до приватного підприємства
торгівельної фірми «Антошка», м. Одеса,
про стягнення 0,02 грн. заборгованості зі
сплати винагороди за використання
об'єктів суміжних прав,
за участю представників:
позивача - Хлєбнікова С.Г. (довіреність
від 16.06.2014 б/н);
відповідача - Манойленко К.В.
(довіреність від 26.11.2013 № б/н).
Всеукраїнська громадська організація
«Всеукраїнське агентство з авторських
та суміжних справ» (далі - Громадська
організація) звернулася до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з приватного
підприємства торгівельної фірми
«Антошка» (далі - Підприємство) 0,02 грн.
заборгованості зі сплати винагороди за
використання об'єктів суміжних прав.
Позов мотивовано тим, що: позивач є
єдиною в Україні уповноваженою
організацією колективного управління;
представниками Громадської
організації зафіксовано факти
комерційного використання
Підприємством музичних творів,
опублікованих з комерційною метою
фонограм, відеограм, їх примірників та
зафіксованих в них виконань у
магазинах «Антошка», які належать
відповідачеві; відповідно до приписів
статті 43 Закону України «Про авторське
право і суміжні права» (далі - Закон) і
постанови Кабінету Міністрів України
від 18.01.2003 № 71 у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 №
450 «Про затвердження розміру, порядку
та умов виплати винагороди (роялті) за
комерційне використання опублікованих
з комерційною метою фонограм,
відеограм, їх примірників та
зафіксованих у них виконань»
Підприємство повинно сплачувати
позивачеві винагороду (роялті) за
наведене комерційне використання,
проте необхідний договір не укладає,
винагороди не сплачує; Громадська
організація не знає фінансових
результатів роботи Підприємства, але
найменша сума, якою може бути борг
відповідача зі сплати винагороди за
використання об'єктів суміжних прав -
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 порушено провадження у
справі; призначено розгляд справи на
17.06.2014 Громадською організацією подано
суду клопотання № 1 про витребування
доказів, в якому зазначено, що у поданні
позову позивач виходив з мінімального
можливого доходу відповідача за період
часу вчинення відповідачем
правопорушень; для того щоб правосуддя
відбулося з реальними наслідками для
правопорушника, Громадська
організація просить суд визначити
реальний рівень доходу ПП ТФ «Антошка»
за відповідний період; при цьому
позивач просить суд витребувати у
Головного управління регіональної
статистики: звіт про фінансові
результати ПП ТФ «Антошка» за перше
півріччя 2013 року; звіт про фінансові
результати ПП ТФ «Антошка» за 9 (дев'ять)
місяців 2013 року; звіт про фінансові
результати ПП ТФ «Антошка» за 2013 рік;
звіт про фінансові результати ПП ТФ
«Антошка» за перший квартал 2014 року.
01.07.2014 від Громадської організації
надійшло клопотання № 2 про
витребування доказів, в якому позивач
просить суд витребувати у ПП ТФ
«Антошка»: податкову декларацію з
податку на прибуток підприємства за 3
(третій) квартал 2013 року; податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємства за 4 (четвертий) квартал 2013
року; податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за 2013 рік;
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за 1 (перший)
У судовому засіданні 03.07.2014 представник
позивача просив наведені клопотання
задовольнити, а представник
Підприємства просив у задоволенні
клопотань відмовити.
Згідно з частинами першою і другою
статті 38 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) сторона або прокурор у
разі неможливості самостійно надати
докази вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У клопотанні повинно бути
зазначено: який доказ витребовується;
обставини, що перешкоджають його
наданню; підстави, з яких випливає, що
цей доказ має підприємство чи
організація; обставини, які може
підтвердити цей доказ.
Господарський суд міста Києва дійшов
висновку про необхідність відмови у
задоволенні клопотань про
витребування доказів, оскільки
позивачем не подано суду будь-яких
доказів, які підтверджують
неможливість позивача самостійно
надати необхідні для розгляду даної
справи документи, а відповідні
клопотання фактично направлені на
перекладення передбачених ГПК України
обов'язків сторони у справі на суд.
Представник відповідача у судовому
засіданні подав клопотання про
залучення до участі у справі
товариства з обмеженою
відповідальністю «Медіа Рітейл» (далі -
ТОВ «Медіа Рітейл») як третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача,
оскільки 01.01.2011 ПП ТФ «Антошка» та ТОВ
«Медіа Рітейл» укладено договір № 11/02
про надання послуг (далі - Договір №
11/02), за умовами якого ТОВ «Медіа
Рітейл» надає відповідачу послуги із
забезпечення цілодобової трансляції
музичних композицій та розміщених по
між ними аудіофайлів з інформаційними
повідомленнями ПП ТФ «Антошка» за
допомогою CD-дисків, записаних ТОВ
«Медіа Рітейл» та наданих ПП ТФ
«Антошка», або за допомогою
супутникової передачі даних та мережі
Інтернет на об'єктах відповідача.
Відповідно до частин першої і другої
статті 27 ГПК України треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, можуть вступити у справу на
стороні позивача або відповідача до
прийняття рішення господарським судом,
якщо рішення з господарського спору
може вплинути на їх права або обов'язки
щодо однієї з сторін. Їх може бути
залучено до участі у справі також за
клопотанням сторін, прокурора. Якщо
господарський суд при прийнятті
позовної заяви, вчиненні дій по
підготовці справи до розгляду або під
час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

З огляду на наведене, враховуючи, що
відповідачем не обґрунтовано, яким
чином рішення з цієї справи може
вплинути на права і обов'язки ТОВ
«Медіа Рітейл», суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні клопотання
Підприємства.

Представник позивача надав пояснення
по суті спору, позовні вимоги підтримав
у повному обсязі.

Відповідач подав суду відзив на
позовну заяву, в якому заперечує проти
задоволення позовних вимог з огляду на
таке:

- 03.02.2014 відповідачем до Державної
служби інтелектуальної власності
України було подано адвокатський запит
із проханням надати інформацію щодо
статусу позивача як уповноваженої
організації колективного управління, а
також інформацію та перелік діючих в
Україні організацій колективного
управління; на вказаний запит
позивачем було отримано відповідь (від
07.02.2014 № 1-8/1055), якою підтверджено, що
Громадська організація перебуває на
обліку Державної служби
інтелектуальної власності України як
організація колективного управління,
та зазначено, що станом на 07.02.2014
уповноважені організації колективного
управління, діяльність яких
передбачена статтею 43 Закону, відсутні;

- відповідно до витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна від
22.02.2014 все рухоме майно Громадської
організації арештовано та оголошено
заборону на його відчуження; таким
чином, Громадська організація не має
права розпоряджатися зібраними
коштами (винагородою), а відповідно - і
виплачувати зібрану винагороду
суб'єктам авторського права та (або)
суміжних прав;

- в магазинах, в яких здійснює свою
діяльність ПП ТФ «Антошка», відповідно
до Договору № 11/02 забезпечується
трансляція музичних композицій та
розміщених поміж ними аудіофайлів; при
цьому ТОВ «Медіа Рітейл» є власником
всіх композицій, що транслюються в
магазинах позивача, або отримано такі
права в порядку, передбаченому чинним
законодавством України;

- обов'язок доведення факту
використання відповідачем фонограм
способом публічного виконання без
укладення договору про виплату
винагороди за комерційне використання
об'єктів суміжних прав повинен бути
покладений на позивача; факт
неправомірного використання об'єкта
авторського права має доводити
позивач, а відсутність такого
використання чи його недоведеність
виключають настання відповідальності
для відповідача; позивачем до позовної
заяви не додано жодного доказу, який би
доводив належність йому авторського
права та/або суміжних прав, а також факт
використання об'єктів даних прав
відповідачем;

- у позовній заяві позивач не наводить
ні переліку використаних відповідачем
фонограм та зафіксованих у них
виконань, ані виконавців, виробників
фонограм, серед яких підлягає
розподілу зібрана винагорода за
використання фонограм та зафіксованих
у них виконань; заявлений позов
направлений лише на збір винагороди за
використання фонограм та зафіксованих
у них виконань та не захищає інтереси
виконавців, виробників фонограм
(відеограм), на захист інтересів яких
безпосередньо і повинен бути
направлений даний позов.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, які мають значення для розгляду
справи по суті, проаналізувавши
встановлені фактичні обставини справи
в їх сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, господарський
суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва Державного
департаменту інтелектуальної
власності Міністерства освіти і науки
України від 24.03.2008 № 4 про визначення
організації колективного управління
уповноваженою організацією Громадська
організація є організацією
колективного управління,
уповноваженою здійснювати збір і
розподіл винагороди (роялті) за
використання опублікованих з
комерційною метою фонограм і відеограм
(комерційне використання зафіксованих
у фонограмах або відеограмах виконань,
публічне виконання опублікованих з
комерційною метою фонограм та їх
примірників, публічна демонстрація
опублікованих з комерційною метою
відеограм та їх примірників у місцях з
платним, безплатним входом; публічне
сповіщення та ретрансляція (повторне
публічне сповіщення) зафіксованих у
фонограмах виконань, а також
безпосередньо фонограм, опублікованих
з комерційною метою, та їх примірників
у передачах ефірного і (або)
супутникового радіомовлення; публічне
сповіщення та ретрансляція (повторне
публічне сповіщення) зафіксованих у
фонограмах і (або) відеограмах
виконань, а також безпосередньо
фонограм і (або) відеограм,
опублікованих з комерційною метою, та
їх примірників у передачах ефірного і
(або) супутникового телебачення,
кабельного радіомовлення і (або)
телебачення чи через мережу Інтернет).

17.07.2013 представниками Громадської
організації було зафіксовано факти
використання фонограм та зафіксованих
у них виконань музичних творів у мережі
магазинів «Антошка» за адресами: м.
Київ, пр-кт Г. Сталінграду, 8-А, та м. Київ,
пр-кт Перемоги, 17, про що були складені
акти фіксації прямого чи
опосередкованого комерційного
використання музичних творів,
опублікованих з комерційною метою
фонограм, відеограм, їх примірників та
зафіксованих у них виконань.

Зазначені факти також встановлено й
рішенням господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 зі справи № 910/18291/13 за
позовом Громадської організації до
Підприємства про стягнення
компенсації за порушення суміжних
прав, яке набрало законної сили.

З огляду на ці обставини позивач,
посилаючись на встановлений статтею 43
Закону і постановою Кабінету Міністрів
України від 18.01.2003 № 71 у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 02.04.2009 № 450 «Про затвердження
розміру, порядку та умов виплати
винагороди (роялті) за комерційне
використання опублікованих з
комерційною метою фонограм, відеограм,
їх примірників та зафіксованих у них
виконань» обов'язок сплачувати
винагороду (роялті) за комерційне
використання об'єктів суміжних прав,
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом про стягнення з
Підприємства 0, 02 грн. заборгованості зі
сплати такої винагороди (як найменшої
суми, якою може бути відповідний борг).

Статтею 449 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що
об'єктами суміжних прав без виконання
будь-яких формальностей щодо цих
об'єктів та незалежно від їх
призначення, змісту, цінності тощо, а
також способу чи форми їх вираження є:
виконання; фонограми; відеограми;
програми (передачі) організацій
мовлення.

Згідно з частиною першою статті 425 ЦК
України майновими правами
інтелектуальної власності на об'єкт
суміжних прав є: право на використання
об'єкта суміжних прав; виключне право
дозволяти використання об'єкта
суміжних прав; право перешкоджати
неправомірному використанню об'єкта
суміжних прав, у тому числі забороняти
таке використання; інші майнові права
інтелектуальної власності,
встановлені законом.

Статтею 454 ЦК України встановлено, що
використанням фонограми, відеограми є:
пряме або опосередковане відтворення
будь-яким способом та у будь-якій формі
відеограми, фонограми; продаж та інше
відчуження оригіналу чи примірника
фонограми, відеограми; оренда
оригіналу чи примірника фонограми,
відеограми; забезпечення засобами
зв'язку можливості доступу будь-якої
особи до фонограми, відеограми з місця
та в час, обраних нею. Використанням
фонограми, відеограми є також інші дії,
встановлені законом.

Відповідно до частини третьої статті 426
ЦК України використання об'єкта права
інтелектуальної власності іншою
особою здійснюється з дозволу особи,
яка має виключне право дозволяти
використання об'єкта права
інтелектуальної власності, крім
випадків правомірного використання
без такого дозволу, передбачених цим
Кодексом та іншим законом.

Згідно з пунктом «а» частини першої
статті 50 Закону порушенням авторського
права і (або) суміжних прав, що дає
підстави для судового захисту, є
вчинення будь-якою особою дій, які
порушують особисті немайнові права
суб'єктів авторського права і (або)
суміжних прав, визначені статтями 14 і 38
цього Закону, та їх майнові права,
визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього
Закону, з урахуванням передбачених
статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону
обмежень майнових прав.

Відповідно до частини першої статті 43
Закону допускається без згоди
виробників фонограм (відеограм),
фонограми (відеограми) яких
опубліковані для використання з
комерційною метою, і виконавців,
виконання яких зафіксовані у цих
фонограмах (відеограмах), але з
виплатою винагороди, таке пряме чи
опосередковане комерційне
використання фонограм і відеограм та
їх примірників: а) публічне виконання
фонограми або її примірника чи
публічну демонстрацію відеограми або
її примірника; б) публічне сповіщення
виконання, зафіксованого у фонограмі
чи відеограмі та їх примірниках, в ефір;
в) публічне сповіщення виконання,
зафіксованого у фонограмі чи
відеограмі та їх примірниках, по
проводах (через кабель).

Згідно з пунктом 2 додатку до постанови
Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 №
71 у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 02.04.2009 № 450 «Про
затвердження розміру, порядку та умов
виплати винагороди (роялті) за
комерційне використання опублікованих
з комерційною метою фонограм,
відеограм, їх примірників та
зафіксованих у них виконань»
комерційним використанням
опублікованих з комерційною метою
фонограм, відеограм, їх примірників та
зафіксованих у них виконань є пряме чи
опосередковане використання
зазначених об'єктів суміжних прав
шляхом: публічного виконання фонограми
або її примірника чи публічної
демонстрації відеограми або її
примірника; публічного сповіщення
(публічного повторного сповіщення)
зафіксованого у фонограмі або
відеограмі та їх примірниках виконання
шляхом передачі в ефір; публічного
сповіщення (публічного повторного
сповіщення) зафіксованого у фонограмі
або відеограмі та їх примірниках
виконання за допомогою проводів (через
кабель).

Частиною першою статті 1 ГПК України
встановлено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених
Господарським процесуальним кодексом
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 15 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16
ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено способи захисту
цивільних прав та інтересів. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до статті 20 ЦК України право
на захист особа здійснює на свій
розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.
При цьому позов - це юридичний засіб
захисту порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права.

Звернувшись до господарського суду
міста Києва з позовом про стягнення 0,02
грн. заборгованості зі сплати
винагороди (роялті), Громадська
організація зазначила, що не знає
фінансових результатів роботи
Підприємства за період після
проведених фіксацій фактів
використання фонограм та зафіксованих
у них виконань музичних творів у мережі
магазинів «Антошка». Враховуючи
наведене, 17.06.2014 і 01.07.2014 позивач подав
суду клопотання про витребування
доказів, направлених на визначення
реального рівня доходу ПП ТФ «Антошка»
за 2013 - 2014 роки (у Головного управління
регіональної статистики - звітів про
фінансові результати, а у ПП ТФ
«Антошка» податкових декларацій за
наведений період), та просив суд
витребувати такі докази до дати
першого судового засідання.

Оцінивши наведене, господарський суд
міста Києва дійшов висновку про те, що
заявлений позов із обраним способом
захисту про стягнення 0,02 грн.
заборгованості зі сплати винагороди
(роялті) за використання об'єктів
суміжних прав не відповідає
теоретичному поняттю позову, оскільки
фактично спір пов'язаний із стягненням
невідомої позивачу станом на час
пред'явлення позову суми, розмір якої
позивач намагається встановити шляхом
витребування у відповідача податкових
декларацій та у Головного управління
регіональної статистики звітів про
фінансові результати Підприємства,
тобто фактично перекладаючи на суд
визначений статтею 33 ГПК України
обов'язок сторони з доведення своїх
вимог. Таким чином, позов про стягнення
0,02 грн. заборгованості зі сплати
винагороди за використання об'єктів
суміжних прав не направлений на захист
порушеного права, а є підготовкою до
зміни заявлених позовних вимог, про що
позивач і зазначав суду.

Наведеної правової позиції
дотримується й Вищий господарський суд
України, зокрема, у постанові від 18.01.2011
№ 39/137.

Враховуючи викладене, господарський
суд міста Києва вважає за необхідне у
задоволенні позову відмовити повністю.

За приписами статті 49 ГПК України
судові витрати зі справи покладаються
на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК
України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 04.07.2014.

Суддя
О.
Марченко