ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р.Справа № 922/1990/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання
Ямщикової М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків до
Комунального підприємства "Харківські
теплові мережі", м. Харків про
стягнення 16446,59 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Жарій К.П., довіреність №
01-62юр/9609 від 02.12.2013 р.;

відповідача - Ващенко Т.Д., довіреність
№ 38-4055/391 від 27.10.2010 р.;

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2014 року Акціонерна компанія
"Харківобленерго" (м. Харків)
звернулась до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" ( м. Харків) 4633 грн. пені, 4271,06
грн. 3% річних, 7542,53 грн. інфляційних
витрат та судового збору,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідач в порушення умов договору №
702 від 31.03.2010 р. неналежним чином виконав
свої зобов"язання щодо своєчасної
оплати електричної енергії.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 червня 2014
року було відкладено розгляд справи на
17 червня 2014 року.

17 червня 2014 року представник позивача
надав до суду додаткові документи, які
долучені судом до матеріалів справи.

17 червня 2014 року представник
відповідача надав відзив на позовну
заяву, в якому просив суд зменшити
розмір пені на 50%, посилаючись на тяжкий
фінансовий стан, викликаний не
платежами різних категорій споживачів
за спожиту теплову енергію,
невідповідністю тарифів за теплову
енергію для населення фактичним
витратам на її виробництво. Відповідач
зазначає, що станом на 01.05.2014 р. сума
заборгованості державного бюджету на
покриття збитків, викликаних
невідповідністю діючих тарифів
фактичним витратам підприємства,
становить 975,6 млн. грн., та станом на
01.06.2014 р. сума реструктуризованої
заборгованості складає 88,1 млн. грн., що
призвело до збитковості підприємства.

23 червня 2014 року представник позивача у
судовому засіданні підтримував
позовні вимоги.

Представник відповідача просив суд
зменшити розмір пені на 50%.

Розглянувши матеріали
справи, повно та всебічно дослідивши
обставини та докази на їх
підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

31 березня 2010 року між Акціонерною
компанією "Харківобленерго", м. Харків,
(позивач) та Комунальним підприємством
"Харківські теплові мережі", м. Харків
(відповідач) був укладений договір про
постачання електричної енергії № 702,
пролонгований відповідно до п. 9.5 на 2014
рік.

Відповідно до Закону України "Про
електроенергетику" від 08.06.2000 року №
1812-ІІІ та "Правил користування
електричною енергією", затвердженими
Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. №
28 (зі змінами та доповненнями від 25.12.2008
року), договір на користування
електричною енергією є основним
документом, який регламентує відносини
між постачальником електричної
енергії за регульованим тарифом і
споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.

За приписами ст. ст. 174, 179 ГК України, ст.
11 ЦК України договір є підставою
виникнення господарських прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до
вказівок закону, договору (ст. 193 ГК
України та ст.526 ЦК України).

Умовами договору позивач
(постачальник) зобов'язався постачати
відповідачеві (споживачу) електричну
енергію, як різновид товару в обсягах,
визначених відповідно до п.2.2.2.
договору. Відповідач, в свою чергу,
зобов'язався відповідно до "Правил
користування електричною енергією"
(надалі Правила) та п. 2.3.3 Договору,
проводити своєчасну оплату
використаної електричної енергії
відповідно до чинних тарифів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав свої зобов'язання по
договору, здійснив відпуск
електричної енергії споживачу у
повному обсязі за період з листопада 2013
року по квітень 2014 року, а відповідач, в
порушення умов договору своєчасно не
розрахувався.

Своїми діями відповідач порушив умови
договору та вимоги статті 526 ЦК України,
в якій зазначено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

В силу вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

В розумінні ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов"язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Оскільки згідно зі ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином, а у відповідності до ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції та 3%
річних з простроченої суми боргу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивач має право на стягнення з
відповідача 3% річних та інфляційних,
тому вимоги про стягнення з
відповідача інфляційних в сумі 7542,53
грн. та 3% річних в сумі 4271,06 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідачу нарахована пеня, яка
складає 4633 грн.

Відповідач надав заяву про зменшення
суми нарахованої позивачем пені на 50%.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, а згідно зі ст. 233 ГК
України, якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій; якщо
порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Право господарського суду у виняткових
випадках зменшувати розмір неустойки,
яка підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання передбачено п. 3
ч.1 ст. 83 ГПК України.

Згідно з п. 1 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
від 21.11.2011 № 01-06/1623/2011 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм процесуального права" відповідно
до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський
суд, приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

У наведеній нормі йдеться про
можливість зменшення розміру саме
неустойки (штрафу, пені).

Крім того, зазначена норма ГПК України
може застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
матеріального права, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551
ЦК України і ст. 233 ГК України.

З наведених норм випливає, що при
вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки суд приймає до
уваги майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені та штрафу, яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), суд,
об'єктивно оцінивши даний випадок,
приймає до уваги причини неналежного
виконання зобов'язання, враховуючи
фактичні обставини справи, а саме:

- даний випадок є винятковим;

- тяжкий фінансовий стан підприємства,
викликаний не платежами різних
категорій споживачів за спожиту
теплову енергію, та невідповідністю
тарифів за теплову енергію для
населення фактичним витратам на її
виробництво;

- сума заборгованості державного
бюджету на покриття збитків,
викликаних невідповідністю діючих
тарифів фактичним витратам
підприємства, яка станом на 01.05.2014 р.,
становить 975,6 млн. грн., та сума
реструктуризованої заборгованості
станом на 01.06.2014 р. складає 88,1 млн. грн.
призвели до збитковості підприємства.

Таким чином, суд враховує той факт, що
заборгованість відповідача об'єктивно
виникла не з його вини, а внаслідок
неузгодженості в сфері виділення
бюджетних коштів та не покриття
тарифами собівартості енергоносіїв,
тому задовольняє клопотання
відповідача та зменшує розмір пені на
50 % ((відповідно пеня до стягнення
становить 2316,5 грн. В решті заявленої
позовної вимоги про стягнення з
відповідача 2316,5 грн. пені суд
відмовляє).

Відповідно до п. 3.16.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р., судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю
без урахування зменшення неустойки.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судовий
збір у даній справі покладається на
відповідача.

На підставі ст. ст. 174, 179, 233 ГК України,
ст.ст. 11, 526, 625, ч.1 ст.530, ч. 3 ст. 551, ст.ст.599,
610, 611, ч.1 ст. 612, ЦК України, керуючись
ст.ст.1, 12, 47, 49, 82-84 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11, п/р № 8
у першій ХФ ПАТ "АКБ"Базис", МФО 351599, ) на користь Акціонерної
компанії "Харківобленерго" (61037, м.
Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р
0912 АТ "Банк Золоті Ворота", МФО 351931,
код 00131954) 2316,5 грн. пені, 4271,06 грн. 3%
річних, 7542,53 грн. інфляційних витрат та
1827 грн. судового збору

В стягненні 2316,5 грн. пені слід
відмовити.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.06.2014 р.

Суддя О.В. Смірнова