ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 910/18959/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого :
Полянського А.Г.

суддів:
Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємства "Маслороб"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 р.у
справі Господарського суду№ 910/18959/13 м.
Києваза позовомПриватного
підприємства "Маслороб"до третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні
відповідачаДержави Україна в особі
Державної казначейської служби
України Господарський суд Автономної
Республіки Кримпрозобов'язання
відшкодувати шкоду в розмірі 123 204,00
грн.

в судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Углицький Ю.С., дов. № б/н
від 14.08.2013 р.;відповідача: не
з'явились; третьої особи: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 р. Приватне підприємство
"Маслороб" (далі - Підприємство)
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Держави Україна в
особі Державної казначейської служби
про відшкодування шкоди в розмірі 123
204,00 грн., що складає вартість квартири
АДРЕСА_1, щодо якої Підприємство
позбавлено права власності на підставі
незаконного рішення суду.

Позовні вимоги Підприємство,
посилаючись на норми Конституції
України, Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", Закону
України "Про власність", Закону України
"Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду" та
положення першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод обґрунтовував
тим, що рішенням Арбітражного суду
Криму від 03-09.12.1996 р. у справі № 1257-9 його
було позбавлено права власності на
квартиру АДРЕСА_1, чим завдано шкоду у
розмірі 123 204,00 грн., яка підлягає
відшкодуванню за рахунок Держави
Україна в особі Державної
казначейської служби.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 25.11.2013 р. (суддя Спичак О.М.) в
задоволені позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 р.
(колегія суддів: Тарасенко К.В., Рєпіна
О.Л., Сулім В.В.) рішення Господарського
суду м. Києва від 25.11.2013 р. залишено без
змін.

Вказані судові рішення мотивовано тим,
що ухвала Арбітражного суду Криму від
03-09.12.1996 р. у справі № 1257-9 була скасована
не в порядку її оскарження до
вищестоящих судових інстанцій у
зв'язку із порушенням норм
матеріального чи процесуального права,
а в порядку її перегляду за
нововиявленими обставинами - окремої
процесуальної форми судового процесу,
що не може свідчити про його
незаконність.

Підприємство звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, у якій просить
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 р. і
рішення Господарського суду м. Києва
від 25.11.2013 р. скасувати та передати
справу на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.
Викладені у касаційній скарзі вимоги
Підприємство обґрунтовує посиланням
на обставини справи, приписи ст. ст. 3, 8,
41, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 8, 316,
317, 319, 321, 1166, 1173, 1176, 1192 ЦК України, ст. ст.
4, 42, 43, 45, 41, 43, 112-114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), ст. 48 Закону України "Про
власність", ст. 48 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", ст. 4 Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду", а також ст. 1 першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, зазначаючи про
невідповідність висновків
господарських судів попередніх
інстанцій встановленим обставинам
справи.

Інші особи, які беруть участі у справі
не скористались правом, наданим ст. 1112
ГПК України, та відзив на касаційну
скаргу Підприємства до Вищого
господарського суду України не
надіслали, що не перешкоджає
касаційному перегляду судових актів,
які оскаржуються.

До касаційної скарги Підприємством
було долучено заяву про призначення у
справі судової експертизи, яку
колегією суддів Вищого господарського
суду України у відкритому судовому
засіданні розглянуто і залишено без
задоволення з огляду на встановлені ст.
1117 ГПК України межі перегляду справи в
касаційній інстанції та з урахуванням
викладених у абз. 2 п. 6 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі
питання практики призначення судової
експертизи" роз'яснень щодо
відсутності у суду касаційної
інстанції повноважень збирати нові
докази.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставини справи, застосування
господарськими судами першої та другої
інстанцій норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішення та постанови, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга
Підприємства не підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій на підставі матеріалів
справи встановлено, що:

- рішенням загальних зборів
засновників ЗАТ "Євпаторійська
страхова компанія "Аска" від 25.06.1996 р.
(протокол № 7) передано з балансу
компанії ЗАТ "Євпаторійська страхова
компанія "Аска" на баланс ТОВ ПКК "КВиК"
та баланс Підприємства квартиру
АДРЕСА_1;

- на підставі акту приймання-передачі
квартири від ЗАТ "Євпаторійська
страхова компанія "Аска" згідно
протоколу узгодження від 27.06.1996 р. за
Підприємством та ТОВ ПКК "КВиК" було
зареєстровано право власності на
домоволодіння у розмірі 54/100 та 46/100
частин квартири АДРЕСА_1 відповідно, що
підтверджується виданими 09.07.1996 р. Бюро
технічної інвентаризації м. Євпаторії
реєстраційними посвідченнями на
домоволодіння;

- 24.07.1996 р. між ТОВ ПКК "КВиК" та
Підприємством було укладено Угоду про
заміну зобов'язання, згідно якої
сторони узгодили, що у зв'язку з
відсутністю грошових коштів у ТОВ ПКК
"КВиК", останній зобов'язується
повернути Підприємству борг у розмір 2
000 000 000 крб. майном належним йому на
праві власності, а саме: передати за
актом приймання-передачі у власність
46/100 частин квартири АДРЕСА_1;

- ухвалою Арбітражного суду Криму від
03-09.12.1996 р. у справі № 1257-12 визнано
недійсним рішення загальних зборів
засновників від 25.06.1996 р. (протокол № 7)
про передачу з балансу компанії "Аска"
на баланс ТОВ ПКК "КВиК" та баланс
Підприємства квартири АДРЕСА_1, визнано
недійсними реєстраційні посвідчення №
65 від 09.07.1996 р., видані Євпаторійським
БТІ про право власності ТОВ ПКК "КВиК"
та ПП "Маслороб" на квартиру АДРЕСА_1,
зобов'язано ТОВ ПКК "КВиК" та
Підприємство повернути вказану
квартиру на користь ЗАТ "Євпаторійська
страхова компанія "Аска". На виконання
вказаної ухвали Арбітражним судом
Криму було видано наказ про примусове
виконання рішення;

- 05.01.1998 р. ліквідаційною комісією ЗАТ
"Євпаторійська страхова компанія
"Аска", за участю представників
кредиторів, було складено акт продажу
квартири, згідно якого квартира
АДРЕСА_1 продана гр. ОСОБА_2, про що було
укладено відповідний договір
купівлі-продажу квартири від 21.01.1998 р. В
подальшому вказана квартира була
відчужена гр. ОСОБА_2 гр. ОСОБА_3 за
договором купівлі-продажу від 12.11.2009 р.;

- Підприємство звернулось до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим із заявою про перегляд
ухвали Арбітражного суду Криму від
03-09.12.1996 р. у справі № 1257-12 за
нововиявленими обставинами. Ухвалою
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 25.04.2007 р. у справі №
2-8/3386.3-2007 відмовлено у задоволенні
заяви Підприємства про перегляд за
нововиявленими обставинами ухвали
Арбітражного суду Криму від 03-09.12.1996 р. у
справі № 1257-12. Постановою
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 27.08.2007 р.
вказану ухвалу Господарського суду
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 25.04.2007 р. скасовано,
заяву Підприємства про перегляд за
нововиявленими обставинами ухвали
Арбітражного суду Криму від 03-09.12.1996 р. у
справі № 1257-12 задоволено, скасовано
ухвалу Арбітражного суду Криму від
03-09.12.1996 р. у справі № 1257-12;

- ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 04.03.2007 р.
у справі № 2-8/3386.3-2007 ЗАТ "Євпаторійська
страхова компанія "Аска" зобов'язано
повернути квартиру АДРЕСА_1, про що
видано наказ № 2-8/3386.3-2007 в порядку
статті 122 ГПК України;

- 28.12.2012 р. державним виконавцем відділу
ДВС Євпаторійського міського
управління юстиції винесено постанову,
якою наказ № 2-8/3386.3-2007 про зобов'язання
ЗАТ "Євпаторійська страхова компанія
"Аска" повернути Підприємству квартиру
АДРЕСА_1 повернуто стягувачу на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону
України "Про виконавче провадження", у
зв'язку із неможливістю з'ясувати
місцезнаходження боржника;

- Підприємство вважає, що в результаті
виконання незаконної ухвали
Арбітражного суду Криму від 03-09.12.1996 р. у
справі № 1257-12, його було позбавлено
права власності на квартиру АДРЕСА_1,
чим завдано шкоду у розмірі її
вартості, яка підлягає відшкодуванню у
даній справі.

В силу ст. 56 Конституції України кожен
має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

За приписами ст. 1163 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Згідно з п. 7 статті 48 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" за
шкоду, завдану судом, відповідає
держава на підставах та в порядку,
встановлених законом.

З огляду на предмет та підстави позову
у даній справі, для правильного
вирішення спору судам необхідно було
дослідити обставини правомірності
ухвали Арбітражного суду Криму від
03-09.12.1996 р. у справі № 1257-9 та наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
винесенням наведеного судового
рішення та заподіяння шкоди позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позову
місцевий та апеляційний господарські
суди виходили з того, що незаконність
судового рішення може бути обумовлена
наявністю порушення з боку суду
процесуальних або матеріальних норм
під час розгляду справи, що спричинило
порушення будь яких прав сторони у
справі та постановлення незаконного
рішення. В силу положень законодавства,
встановлення вказаних обставин
віднесено до компетенції суду
апеляційної або касаційної інстанції в
межах перегляду конкретної судової
справи в апеляційному або касаційному
порядку. Право сторони в
господарському спорі на оскарження
судових рішень на даний час визначено
положеннями статей 22, 91, 107, 11114 ГПК
України, а на момент винесення
Арбітражним судом Криму ухвали від
03-09.12.1996 р. у справі № 1257-12 -
відповідними статтями Арбітражного
процесуального кодексу України.

Як з'ясовано господарськими судами
попередніх інстанцій та
підтверджується матеріалами справи,
ухвала Арбітражного суду Криму від
03-09.12.1996 р. у справі № 1257-9 була скасована
не в апеляційному або касаційному
порядку у зв'язку із порушенням
місцевим арбітражним судом положень
законодавства при її прийнятті, а в
порядку перегляду справи за окремою
процесуальною формою судового процесу,
визначеною ст. 112 ГПК України - за
нововиявленими обставинами, тобто
обставинами, що мали істотне значення
для справи і не могли бути відомі
заявникові (відповідно і суду) на час
розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України
погоджується із правовою позицією
господарських судів попередніх
інстанцій про те, що скасування ухвали
Арбітражного суду Криму від 03-09.12.1996 р. у
справі № 1257-9 за нововиявленими
обставинами не є тією обставиною, яка
підтверджує наявність порушення з боку
суду процесуальних або матеріальних
норм під час розгляду справи, що
спричинило постановлення незаконного
рішення, відтак, в позові судами
попередніх інстанцій відмовлено
правомірно та обґрунтовано.

З урахуванням встановлених ст. ст. 1115,
1117 ГПК України меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що, під час розгляду справи
господарськими судами попередніх
інстанцій, фактичні обставини були
встановлені на підставі всебічного,
повного і об'єктивного дослідження
поданих доказів в їх сукупності,
висновки господарських судів
відповідають цим обставинам і їм дана
належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, відтак відсутні
підстави для зміни чи скасування
оскаржуваних судових рішень, а доводи
касаційної скарги Підприємства не
спростовують висновків місцевого та
апеляційного господарських судів, які
містяться в оскаржуваних судових
актах.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія вважає, що постанова
Київського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 р. у
справі № 910/18959/13 є законною та
обґрунтованою, в зв'язку з чим має бути
залишена без змін.

З урахуванням результатів розгляду
спору у даній справі та приймаючи до
уваги викладені у п. 2.3. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" роз'яснення з
Підприємства підлягає стягненню сума
неоплаченого судового збору за
перегляд справи в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 та 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Приватного підприємства
"Маслороб" про призначення у справі
судової експертизи - відхилити.

Касаційну скаргу Приватного
підприємства "Маслороб" залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
25.03.2014 р. у справі № 910/18959/13
Господарського суду м. Києва - без змін.

Стягнути з Приватного підприємства
"Маслороб" на користь спеціального
фонду Державного бюджету України
(отримувач коштів: УДКСУ у Печерському
районі м. Києва, ,
рахунок: 0007, банк: ГУ ДКСУ у м.
Києві, код банку: 820019, код класифікації
доходів бюджету: 22030004 "Судовий збір
(Вищий господарський суд України, 070)" з
символом звітності 254) 1 232 (одна тисяча
двісті тридцять дві) грн. 04 коп.
судового збору за перегляд справи у
касаційному порядку.

Доручити Господарському суду м. Києва
видати відповідний наказ.

Головуючий суддя
А.Г. Полянський

Суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський