КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р. Справа№ 910/9558/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Авдеєва П.В.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання
Климович М.І.

за участю представників:

від позивача: Пінчук-Ніколайчук Ю.В. - за
довіреністю

Галков І.О. - за довіреністю

від відповідача: Полежаєва К.О. - за
довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 року

у справі № 910/9558/13 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Т.М.М."

про стягнення 456140,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Т.М.М."
заборгованості за договором
фінансового лізингу № 1287/04/2008 від 11.04.2008
року в розмірі 456140,75 грн., в тому числі
432149,37 грн. основного боргу, 19873,62 грн.
пені, 143,03 грн. - інфляційні та 3974,73 грн. -
три відсотки річних.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10.06.2013 року, позовні вимоги
задоволено повністю, а саме: стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Т.М.М." на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг" суму
основного боргу 432149,37 грн., пеню в
розмірі 19873,62 грн., три проценти річних в
розмірі 3974,73 грн., індекс інфляції в
розмірі 143,03 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма "Т.М.М." подало
апеляційну скаргу на рішення
Господарського суду міста Києва від
10.06.2013 р. у справі № 910/9558/13.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014 року
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.06.2013 року, залишено без змін.

15.01.2014 року. через загальний відділ
діловодства господарського суду міста
Києва від представника відповідача
надійшла заява про відстрочку
виконання рішення від 10.06.2013 року. у
справі № 910/9558/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Т.М.М." про
стягнення 456140,75 грн.

На виконання рішення господарського
суду міста Києва від 10.06.2013 у справі №
910/9558/13 судом було 28.01.2014 року видано
наказ.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 р. у справі № 910/9558/13
було призначено до розгляду заяву
відповідача про відстрочку виконання
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.06.2013 р. у справі № 910/9558/13 на
17.02.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 року у справі № 910/9558/13
(суддя Трофименко Т.Ю.) частково
задоволено заяву Фірми "Т.М.М" -
Товариства з обмеженою
відповідальністю про відстрочку
виконання рішення Господарського суду
міста Києва від 10.06.2013р. у справі №
910/9558/13, а саме, відстрочено на 1 (один)
рік до 17.02.2015р. виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
10.06.2013р. у справі № 910/9558/13.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"
звернулося до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 17.02.2014 року у справі № 910/9558/13.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.03.2014 року
вказану апеляційну скаргу було
повернуто скаржнику на підставі п. 4 ч. 1
ст. 97 Господарського процесуального
кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.06.2014 року ухвалу
Київського апеляційного
господарського суду від 17.03.2014 року
скасовано, справу направлено до
Київського апеляційного
господарського суду для здійснення
апеляційного перегляду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014 року
відновлено Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг" срок на
подання апеляційної скарги, колегією
суддів Київського апеляційного
господарського суду головуючий суддя
Гончаров С.А., судді Самсін Р.І. та
Шаптала Є.Ю. апеляційну скаргу прийнято
до провадження, розгляд справи
призначено на 02.07.2014 року.

У зв'язку з перебуванням суддів Самсіна
Р.І. та Шаптали Є.Ю. у відпустці,
розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 року, для
розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя:
Гончаров С.А.; судді Авдеєв П.В., Скрипка
І.М.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
відстрочивши виконання рішення
господарського суду міста Києва від
10.06.2013 року терміном на 1 один рік,
господарський суд міста Києва виходив
з наявності скрутного фінансового
стану боржника та можливості настання
негативних наслідків для нього, проте
не з'ясував, чи можуть настати такі ж
наслідки для стягувача при затримці
виконання рішення суду, жодним чином не
досліджував питання щодо фінансування
останнього.

Також апелянт зазначає про те, що судом
було відкинуто докази, які прямо
суперечать заяві про розстрочку
виконання рішення, містять інформацію
про покращення фінансового стану
Заявника та збільшення інвестування,
які мають публічний характер та були
розміщенні Відповідачем на своєму
офіційному сайті в мережі інтернет.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт також посилається на те, що
судом не була перевірена можливість
виконання рішення в інший спосіб,
зокрема наявність майна у Заявника, на
яке можливо було би звернути стягнення,
а також наявність грошових коштів на
поточних рахунках, та реальна
неспроможність виконати рішення суду у
поточний момент.

Крім того, апелянт зазначає, що в
оскаржуванній ухвалі відсутня жодна
мотивація, чому задоволено відстрочку
виконання рішення саме на 1 рік.

Апелянтом 01.07.2014 року подано додаткові
пояснення до апеляційної скарги, в яких
він зазначає про порушення судом
належності та допустимості доказів при
обґрунтуванні наданої відстрочки, та
про невідповідність заяви нормам
процесуального права.

Позивач, згідно з поданим до суду 01.07.2014
року відзивом, проти доводів
апеляційної скарги заперечив,
посилаючись на те, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Т.М.М." не відмовляється від виконання
нею договірних зобов'язань перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг", але в
даний час економічної та фінансової
кризи не має на це можливості. Позивач
зазначає, що на обґрунтування обставин
по справі, було надано копію
консолідованої фінансової звітності
незалежного аудиту, яка відображає
тяжке фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
юридичної особи та її дочірніх
підприємств, як єдиної економічної
одиниці, в тому числі наявних
заборгованостей, кредитів та майна, яке
перебуває по теперішній час у заставі,
що є конкретними обставинами, що
ускладнюють виконання рішення
господарського суду міста Києва від
10.06.2013 року.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представників учасників процесу, що
з'явились до судового засідання,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як зазначалось, рішенням
господарського суду міста Києва від
10.06.2013 року, позовні вимоги задоволено
повністю, а саме: стягнуто з Товариства
з обмеженою відповідальністю Фірма
"Т.М.М." на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" суму основного боргу 432149,37 грн.,
пеню в розмірі 19873,62 грн., три проценти
річних в розмірі 3974,73 грн., індекс
інфляції в розмірі 143,03 грн.

На виконання рішення господарського
суду міста Києва від 10.06.2013 у справі №
910/9558/13 судом було 28.01.2014 року видано
наказ.

15.01.2014 року. через загальний відділ
діловодства господарського суду міста
Києва від представника відповідача
надійшла заява про відстрочку
виконання рішення від 10.06.2013 року. у
справі № 910/9558/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Т.М.М." про
стягнення 456140,75 грн.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим Кодексом та
Законом України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, ухвала про відстрочку
виконання судового рішення може бути
винесена судом лише у виняткових
випадках за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення або роблять його виконання
неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини
визначаються судом з огляду на
матеріали справи, у тому числі подані
стороною докази на обґрунтування такої
заяви.

Згідно з вказівками, що містяться в
постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Вищезазначені норми визначають
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних із проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду. Проте, нормами
чинного законодавства, зокрема
Господарським процесуальним кодексом
України не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання. Тому, суд
оцінює докази, які підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України і лише за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, господарський суд
має право відстрочити виконання
рішення чи постанови.

В обґрунтування обставин, викладених в
поданій заяві, Фірма "Т.М.М" - Товариства
з обмеженою відповідальністю
посилається на відсутність фінансової
можливості вчасно проводити
розрахунки з контрагентами та жорсткий
графік виконання зобов'язань щодо
погашення наявної заборгованості.
Заявник наголошує на тому, що не
відмовляється від виконання своїх
зобов'язань перед позивачем, проте
звертається з проханням відстрочити їх
виконання для уникнення наслідків
визнання відповідача банкрутом.

В підтвердження викладених обставин
відповідачем надано копію
консолідованої фінансової звітності
незалежного аудиту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні, консолідована
фінансова звітність - це фінансова
звітність, яка відображає фінансове
становище, результати діяльності та
рух грошових коштів юридичної особи та
її дочірніх підприємств як єдиної
економічної одиниці. Тобто, така
звітність надає неупереджену
інформацію про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства.

Приписами ч.ч. 1, 2 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Будь-які подані учасниками процесу
докази (в тому числі, зокрема, й
стосовно інформації у мережі Інтернет)
підлягають оцінці судом на предмет
належності і допустимості. Вирішуючи
питання щодо доказів, господарські
суди повинні враховувати інститут
допустимості засобів доказування,
згідно з яким обставини справи, що
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (п. 2.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Як зазначалось апелянт посилався на
подані ним роздруківки з офіційного
сайту відповідача як на доказ
покращення фінансового становища
останього.

Колегія суддів Київського
апеляційного суду дійшла висновку, що
наведені позивачем роздруковані
матеріали з Інтернет ресурсу до уваги
не приймає, оскільки вони не є
належними та допустимими доказами в
розумінні приписів Господарського
процесуального кодексу України та не
містять фактичні дані стосовно
обставин, покладених в обґрунтування
даної заяви про відстрочку виконання
рішення суду у справі № 910/9558/13.

Судовою колегією Київського
апеляційного суду не приймаються до
уваги, твердження апелянта про те, що
судом не була перевірена можливість
виконання рішення у інший спосіб,
оскільки у даному випадку предметом
розгляду є заява Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Т.М.М." про відстрочення виконання
рішення, а не заява про зміну способу та
порядку виконання рішення.

Враховуючи матеріальне становище обох
сторін та з метою забезпечення
інтересів позивача, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відстрочення виконання рішення на 1
рік.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що господарський суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та виніс законну та
обґрунтовану ухвалу у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

При цьому, доводи Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг", викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а підстави для скасування ухвали
господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що в
задоволенні апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг" на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 17.02.2014 року у справі № 910/9558/13 слід
відмовити, а оскаржувану ухвалу -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" на ухвалу Господарського суду
міста Києва від 17.02.2014 року у справі №
910/9558/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 року у справі № 910/9558/13 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/9558/13 повернути
до Господарського суду першої
інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
П.В. Авдеєв

І.М. Скрипка