м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7520/14 03.07.14Господарський суд
міста Києва у складі судді Чебикіної
С.О., розглянувши справу за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю «Індіго» до
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
"Гарант-Авто" про відшкодування шкоди в
порядку регресу 2 745,37 грн., за участю
представників позивача - не з'явився,
відповідача - Дулі Ю.В., довіреність №
103-1-4/37-Ю від 20.02.2014 року,
У квітні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до відповідача про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 2 745,37 грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 14.04.2010 року в м.
Вишневе на вул. Святошинській, 38,
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля “Мітцубісі” д.н.
НОМЕР_1 (застрахований транспортний
засіб) під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля “Сітроен ” д.н. НОМЕР_2, яким
Позивачем було виплачено страхове
відшкодування в розмірі 2 745,37 грн.
Цивільну відповідальність винної
особи у ДТП - гр. ОСОБА_3 було
застраховано в ПАТ "УСК "Гарант-Авто".
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 18.06.2014 року.
27.05.2014 року через канцелярію суду від
відповідача надійшла заява про
застосування строків позовної
У судовому засіданні 18.06.2014 року
оголошено перерву до 03.07.2014 року.
20.06.2014 року позивач через канцелярію
суду надав заяву з проханням
розглянути справу у відсутності його
Представник позивача в судове
засідання 03.07.2014 року не з'явився, про
час і місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
Враховуючи те, що нез'явлення
представника позивача не перешкоджає
розгляду справи по суті, а матеріали
справи є достатніми для вирішення
спору в даному судовому засіданні, суд
вважає за можливе розглянути позов за
відсутності представника позивача, за
наявними у справі матеріалами.
Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
Як вбачається з довідки відділу ДАІ по
обслуговуванню Києво-Святошинського
району при УДАІ МВС України в Київській
області та постанови
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19.04.2010 року у
справі №3-1816/10, 14.04.2010 року в м. Вишневе
на вул. Святошинській, 38, ОСОБА_3,
керуючи автомобілем “Сітроен ” д.н.
НОМЕР_2, здійснюючи рух заднім ходом, не
впевнився, що такий маневр буде
безпечним, не звернувся за допомогою до
сторонніх осіб, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем
“Мітцубісі” д.н. НОМЕР_1.
Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
19.04.2010 року у справі №3-1816/10, ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу.
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль “Мітцубісі” д.н. НОМЕР_1.
Пошкоджений автомобіль був
застрахований у позивача на підставі
договору добровільного страхування
ризиків, пов'язаних з експлуатацією
від 08.10.2009 року.
Відповідно до наряд-замовлення ТОВ
"Ніко-Україна" №НМ009558 від 21.04.2010 року,
вартість відновлювального ремонту,
матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля “Мітцубісі”
д.н. НОМЕР_1, в результаті його
пошкодження при ДТП склав 4426,74 грн.
Як вбачається з страхового акту від
27.04.2012 року позивачем встановлено факт
настання страхового випадку та
вирішено виплати страхове
відшкодування на загальну суму 2 745,37
Зазначені кошти в розмірі 2 745,37 грн.
позивачем було виплачено, що
підтверджується платіжним дорученням
№2055 від 18.05.2012 року, який міститься в
матеріалах справи.
Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Як вбачається з матеріалів справи,
транспортним засобом - автомобілем
“Сітроен ” д.н. НОМЕР_2 який спричинив
ДТП та заподіяв збитки автомобілю
“Мітцубісі” д.н. НОМЕР_1, керував
Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.
За змістом вказаної норми у відносинах
між кількома володільцями джерел
підвищеної небезпеки відповідальність
будується на загальному принцип вини.
Вина особи, яка керувала автомобілем
“Сітроен ” д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_3
встановлена у судовому порядку.
Тому, ОСОБА_3 є особою, відповідальною
за збиток, заподіяний автомобілю
“Мітцубісі” д.н. НОМЕР_1, у результаті
пошкодження цього автомобіля при ДТП.
Відповідно до статті 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з статтею 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлено, що між відповідачем
та ОСОБА_3 було укладено договір (поліс)
№ ВС/1290677 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до якого
відповідач взяв на себе зобов'язання
відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема,
майну третім особам під час ДТП, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу "Сітроен " д.н.
НОМЕР_2, і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
Проте, згідно ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст. 256 ЦК України).
У відповідності до ст. 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до частини другої статті 512
ЦК України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений у випадках,
встановлених законом.
Такий випадок встановлено статтею 993 ЦК
України та статтею 27 Закону України
"Про страхування" згідно із якими до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
За цією нормою страхувальник, який
отримав майнову шкоду в деліктному
правовідношенні набув право вимоги
відшкодування до заподіювача й строк
такої вимоги почав спливати у момент
заподіяння шкоди, але у зв'язку з
погашенням шкоди коштами страхового
відшкодування до страховика
переходить право вимоги (права
кредитора, яким у деліктному
зобов'язанні є потерпілий) до
заподіювача із залишком строку
позовної давності, оскільки відповідно
до статті 262 ЦК України заміна сторін у
зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
У спірному зобов'язанні відбулася
заміна кредитора - страхувальник
передав страховикові, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки. При
цьому строк позовної давності у
страховому зобов'язанні є загальним
(три роки) та його перебіг починається
від дня настання страхового випадку.
Враховуючи, що днем настання
страхового випадку є 14.04.2010 року.
Перебіг строку позовної давності за
вимогами про відшкодування шкоди в
порядку регресу з урахуванням положень
ст. 257 Цивільного кодексу України про
загальний строк позовної давності
сплив 15.04.2013 року.
Відповідно до ч. 3 статті 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
Відповідач подав клопотання про
застосування строків позовної
давності та просив суд застосувати до
спірних правовідносин положення щодо
наслідків спливу строку позовної
Позивач клопотання про поновлення
строків позовної давності не подав.
Згідно ч. 4 статті 267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи, що позивач звернувся з
позовом до суду лише 18.04.2014 року, тобто
після спливу строку позовної давності,
в позові про відшкодування шкоди в
порядку регресу у розмірі 2 745,37грн. слід
відмовити з цих підстав.
Судові витрати відповідно до
вимог статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.
На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд
Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 08.07.2014р.

Суддя
С.О. Чебикіна