ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2014 р.Справа № 922/2348/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання
Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросоюз", м. Херсон
до Публічного акціонерного товариства
"Автрамат", м. Харків про стягнення
9575,59 грн. за участю представників
сторін:

позивача - Джаксім Л.У. (дов. № 09 від
01.07.2014 р.)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агросоюз", звернувся
до господарського суду з позовною
заявою, в який просить суд стягнути з
Публічного акціонерного товариства
"Автрамат" на свою користь пеню, у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором поставки №
11100019, укладеним між сторонами 10.01.2011
року. Відповідно вимог позовної заяви,
заявлена до стягнення сума пені
становить 20185,80 грн. Свої вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання
передбачені договором щодо своєчасної
оплати поставленого товару. Судові
витрати просить суд покласти на
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.06.2014 р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/2348/14, розгляд
якої призначено у судовому засіданні
на 02.07.2014 р. об 11:00 год.

27 червня 2014 р. позивачем до канцелярії
господарського суду надано заяву про
уточнення позовних вимог (вх. 22033), в
якій позивач, посилаючись ст. 258, 264 ЦК
України, зазначає про правомірність
вимог щодо стягнення з відповідача
пені, нарахованої з лютого 2013 р. по
липень 2013 р., у зв'язку з чим просить суд
стягнути з відповідача пеню у розмірі
9575,59 грн., нараховану за порушення
строків оплати поставленого товару.
Судові витрати просить суд покласти на
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02.07.2014 р. було
прийнято заяву позивача про зменшення
розміру позовних вимог, як таку, що не
суперечить інтересам сторін та діючому
законодавству і продовжено розгляд
справи з її урахуванням. Цією ж ухвалою
було задоволено клопотання
представника відповідача та
відкладено розгляд справи № 922/2348/14 на
07.07.2014 р. об 11:30.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримує позовні вимоги та
просить суд задовольнити позов з
урахуванням наданої заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, відзив на позов
та витребувані судом документи не
надав, про причини неявки суду не
повідомив, про час та місце судового
засіданні був повідомлений належним
чином.

Представник позивача у судовому
засіданні зазначив, що ним надані усі
документи необхідні для розгляду
справи по суті та вважає за можливе
розглянути справу по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами та у відповідності до ст. 75
ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

10.01.2011 року між ТОВ "АГРОСОЮЗ" (позивач,
постачальник) та ПАТ "АВТРАМАТ"
(відповідач, покупець) укладений
Договір поставки № 11100019, за умовами
якого позивач зобов'язався поставити, а
відповідач, відповідно, зобов'язався
прийняти та оплатити продукцію:
алюмінієвий сплав.

Відповідно до п. 1.2 договору,
номенклатура, ціна, кількість кожної
партій продукції узгоджуються
сторонами шляхом підписання
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач на виконання свої
зобов'язання за спірним договором,
поставив відповідачу 01.11.2012 року
продукцію на суму 395070,50 грн., а
відповідачем зазначений товар було
отримано, що підтверджується наданими
позивачем видатковою накладною №
Р-Н-0000003 від 01.11.2012 р. та
товаро-транспортною накладною від
01.11.2012 р., підписаними уповноваженими
представниками сторін та скріпленими
печатками та довіреністю № 1036 від
01.11.2012 року, копії яких залучені до
матеріалів справи.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розділом 3 спірного договору
визначений порядок розрахунків за
поставлений товар, а саме встановлено,
що оплата продукції здійснюється
відповідачем в безготівковій формі у
вигляді банківського переводу
грошових коштів на розрахунковий
рахунок позивача протягом 14-ти
календарних днів, після приймання
продукції в повному об'ємі на склад
покупця.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач виконав свої обов'язки у
повному обсязі, проте відповідач в
порушення норм чинного цивільного та
господарського законодавства України
та умов спірного договору, розрахунок
за отриманий від позивача товар на
протязі 14 днів в повному обсязі не
здійснив.

Судом встановлено, що позивач
остаточно розрахувався за поставлену
на підставі видаткової накладної №
РН-0000003 від 01.11.2012 р. продукцію лише 15
липня 2013 року.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
оплати поставленого ТОВ "Агросоюз" за
договором поставки № 11100019 від 10.01.2011
року на підставі видаткової накладної
№ РН-0000003 від 01.11.2012 р. товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на адресу відповідача
направлялась претензія № 48 від 29.07.2013 р.
про сплату пені, у зв'язку з неналежним
виконанням взятих на себе зобов'язань
за договором поставки № 11100019 від 10.01.2011
р.

На адресу позивача відповідачем було
надано гарантійний лист від 21.01.2014 р. №
44/19, яким ТОВ "Автрамат" було
підтверджено наявність заборгованості
перед ТОВ "Агросоюз" та наголошено про
здійснення оплати в період з лютого 2014
р. по квітень 2014 р.

Проте, грошові кошти на розрахунковий
рахунок позивача перераховані не були.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тому, згідно зі
ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Умовами договору, а саме п. 10.2 спірного
договору сторони визначили, що у
випадку прострочення оплати продукції
покупець виплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, діючої на день прострочення за
кожен день прострочення оплати.

Позивач, відповідно до п. 10.2 спірного
договору за порушення строків
виконання зобов'язання нарахував
відповідачеві пеню за період з лютого
2013 р. по липень 2013 р., яка складає 9575,59
грн. Правомірність нарахування пені
перевірена судом, вона відповідає
наданому розрахунку, вимогам Закону
України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", передбачена умовами
договору, в зв'язку з чим суд,
враховуючи правовідносини, які
склались між сторонами, задовольняє
позовні вимоги.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та
з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Отже, судовий збір у розмірі 1827,00 грн.
покладається на відповідача з вини
якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 509, 525, 526, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК
України, ст.ст. 1, 4, 12, 33-34, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВТРАМАТ" (юридична
адреса: 61038, м. Харків, шосе Салтівське,
43; ідентифікаційний код 00236027) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОСОЮЗ" (73000, м.
Херсон, проїзд Військовий, 6;
ідентифікаційний код 31134864) 9575,59 грн.
пені, 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.07.2014 р.

Суддя М.І. Шатерніков