ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014 року
Справа №904/2399/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М .-
доповідача,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання:
Малику С.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Калмикова І.В.,
довіреність №270214/2 від 20.02.14;

представник відповідача в судове
засідання не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.05.2014
року у справі №904/2399/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегафарб», м.
Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства
«Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод», м.
Дніпропетровськ

про стягнення 343 457,75 грн. за договором
поставки, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29.05.2014
року у справі №904/2399/14 (суддя Кармазіна
Л.П.) позовні вимоги задоволені
частково. Стягнуто з публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Мегафарб»
суму основного боргу у розмірі 340 093 грн.
10 коп., 3% річних у розмірі 608 грн. 78 коп.,
пеню в сумі 2 638 грн. 05 коп. В решті позову
відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач
не розрахувався за поставлену
продукцію. Суд вважав безпідставними
заперечення відповідача щодо
неукладеності договору поставки через
не підписання протоколу розбіжностей,
оскільки договір в судовому порядку
недійсним не визнаний, видаткові
накладні виписувалися саме на підставі
договору поставки, товар отримано
уповноваженим представником
відповідача за довіреностями.

З урахуванням періоду заборгованості
суд першої інстанції здійснив
коригування розміру суми нарахованої
пені.

Не погодившись з рішенням
господарського суду, до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду звернувся
відповідач із апеляційною скаргою, в
якій наполягає на тому, що оскільки
протокол розбіжностей не підписаний
сторонами, то в силу вимог ст. 181 ГПК
України договір є неукладеним. Таким
чином, між сторонами склалися
правовідносини з приводу
позадоговірної поставки, а тому
санкції не можуть бути стягнуті з
нього. Оскільки розмір пені не
узгодили, то нарахування пені та
стягнення її судом, у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, є неправомірним.

Просить рішення першої інстанції
скасувати та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

01.07.2014 року від позивача надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
представник зазначає, що доводи
апеляційної скарги є безпідставними та
необґрунтованими, а рішення прийнято у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у справі.

03.07.2014 року оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
задоволення вимог апеляційної скарги
та просив оскаржуване рішення залишити
без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату та час
судового засідання повідомлений
належним чином, також 02.07.02014 року від
представника надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, у зв'язку із відрядженням до
Економічного суду м. Мінська, згідно
ухвали від 16.06.2014 року по справі №75-9/2014

Відповідно до п. 3.9.2 постанови пленуму
ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки розгляд справи може бути
відкладений виключно у зв'язку із
неможливістю розглянути справу у
даному судовому засіданні, а не у
зв'язку з неявкою сторін, суд вважає, що
наявних у справі матеріалів достатньо
для прийняття рішення по справі. Таким
чином, підстави для відкладення
розгляду справи відсутні. Суд вважає,
що вжив усі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином про розгляд господарської справи
в апеляційній інстанції та реалізації
ним права судового захисту своїх
інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи сторін і давши їм
правову оцінку, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
вимоги апеляційної скарги публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 7.5 Договору
поставки від 10 січня 2014 року у разі
несвоєчасного здійснення розрахунків
за цим договором, покупець виплачує
постачальнику пеню в розмірі не більш
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який виплачується
пеня, від несплаченої суми за кожен
день прострочення.

У відповідності до вимог ст. 230 ГК
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів(робіт, послуг).

Згідно зі ст. 549 ЦК України
неустойкою(штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
зобов'язаний передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Наразі умовами вищеозначеного пункту
договору не визначено розмір пені у
відсотках, як це передбачено вимогами
законів, а лише йдеться про граничний
розмір пені.

Натомість ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
визначено, що платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за просторочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Тобто у законі йдеться про
чітко визначений розмір пені.
Порушуючи ці норми матеріального
права, суд першої інстанції, приймаючи
рішення, не звернув уваги на їх зміст і
прийняв незаконне рішення про
стягнення суми пені, у той час, коли у
задоволенні позову в цій частині
позовних вимог слід було відмовити.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про неукладеність договору
поставки, то суд першої інстанції
правильно не прийняв до уваги їх,
оскільки фактичним виконанням
договору сторони узгодили його зміст
саме в редакції без врахування
протоколу розбіжностей, що
обґрунтовано посиланням на його умови
і у видаткових накладних, і у
податкових накладних, у дорученні тощо,
оскільки неукладений договір не може
бути виконано. За таких обставин
апеляційна скарга може бути задоволена
лише частково.

Судові витрат підлягають розподілу у
відповідності до вимог ст. 49 ГПК
України пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

Згідно постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року №6 «Про судове рішення» - рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального та
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.05.2014
року у справі №904/2399/14 задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.05.2014
року у справі №904/2399/14 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

«Стягнути з публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (49081, м. Дніпропетровськ, вул.
Столєтова, 21, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ" (49038, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І.
Леніна, 1-А, ) суму
основного боргу у розмірі 340 093 грн. 10
коп., 3% річних у розмірі 608 грн. 78 коп. В
решті позовних вимоги відмовити.»

В решті рішення залишити без змін.

В іншій частині вимог апеляційної
скарги відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Мегафарб»
6 814, 12 коп. (шість тисяч вісімсот
чотирнадцять грн. 12 коп.) судового збору
за розгляд справи господарським судом
Дніпропетровської області.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегафарб» на
користь публічного акціонерного
товариства «Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод» 32,40 грн. (тридцять дві грн. 40 коп.)
судового збору за розгляд справи
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст складений 08.07.2014 року.

Головуючий суддя
Л.М. Білецька

Суддя
Ю.Б. Парусніков

Суддя
І.В. Тищик