ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 р.
Справа № 923/853/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Клепай З.В. при секретарі
Гололобові М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продексим, ЛТД",

м. Херсон

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрказекспортастик",

м. Херсон

про стягнення 117 986грн. 30коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Кузьома В.В. представник,
дов. від 18.03.2014р.;

від відповідача - Браїло Т.Г.
представник, дов. № 8 від 01.06.2014р.

Судове засідання проводилось з
перервою від 01.07.14р. до 02.07.14р. за
клопотанням позивача на підставі ст. 77
ГПК України.

Позивач звернувся з позовом в якому
просить стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКРКАЗЕКСПОРТАСТЦК», 73000, м. Херсон,
Одеська площа, буд. 6, , на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продексим, ЛТД",
м.Херсон, суму боргу в розмірі 117 986,30
грн. з яких 100 000,00 грн. основного боргу;
12200,00 грн. інфляційна сума; 5 786,30 грн. - 3%
річних.

Відповідач позов визнав частково
та заперечує проти стягнення 2400грн.
втрат від інфляції.

У судовому засіданні 02.07.14р.
відповідач надав доповнення до відзиву
у якому суму основного боргу визнав, а
позов в частині стягнення інфляційних
витрат та 3% річних визнав відповідно у
сумах 196грн.96коп. та 287грн. 67коп.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши представників сторін ,-

в с т а н о в и в:

14 червня 2013 року ТОВ "ПРОДЕКСИМ, ЛТД"
(позивач) перерахував ТОВ
"УКРКАЗЕКСПОРТАСТИК" платіжним
дорученням №1018 300 000,00 гривень. З
посиланням у платіжному доручені на
оплату послуг перевалки згідно рахунку
№65 від 13.06.13р., у тому числі ПДВ 50000грн.

Фактично послуги відповідачем не
надавались, що підтверджено і
відповідачем, який 27 листопада 2013 було
здійснив часткове повернення коштів
позивачу у розмірі 100 000,00 (сто тисяч)
гривень та 18 грудня 2013 року
відповідачем також було здійснено
часткове повернення коштів позивачу у
розмірі 100 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином взаємовідносини сторін
регулюються ст.1212 ЦК України, оскільки
підстава для отримання коштів
відповідачем відпала та кошти
вважаються набуті відповідачем
безпідставно.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

За таких обставин сума 100000грн. підлягає
задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідача 12200,00 грн. інфляційна сума; 5
786,30 грн. - 3% річних на підставі ст.625 ЦК
України відповідно до якої Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п.5.2 Постанови Пленуму
ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" обов'язок
боржника сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних не виникає у випадках
повернення коштів особі, яка
відмовилася від прийняття зобов'язання
за договором (стаття 612 ЦК України),
повернення сум авансу та завдатку,
повернення коштів у разі припинення
зобов'язання (в тому числі шляхом
розірвання договору) за згодою сторін
або визнання його недійсним,
відшкодування збитків та шкоди,
повернення безпідставно отриманих
коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки
відповідні дії вчиняються сторонами
не на виконання взятих на себе грошових
зобов'язань, а з інших підстав.

Вказане також передбачається і нормами
ст..1214 ЦК України, яка прямо передбачає,
що особа, яка набула майно або зберегла
його у себе без достатньої правової
підстави, зобов'язана відшкодувати всі
доходи, які вона одержала або могла
одержати від цього майна з часу, коли ця
особа дізналася або могла дізнатися
про володіння цим майном без
достатньої правової підстави. З цього
часу вона відповідає також за допущене
нею погіршення майна. Особа, яка набула
майно або зберегла його у себе без
достатньої правової підстави, має
право вимагати відшкодування
зроблених нею необхідних витрат на
майно від часу, з якого вона зобов'язана
повернути доходи. У разі
безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу). З урахуванням
викладеного сума 100000грн. не є грошовим
обов'язком відповідача, а є його
обов'язком повернути безпідставно
отримане майно, тобто грошові кошти у
цьому випадку є майном, а не грошовим
обов'язком відповідача та відповідно
чинне законодавство передбачає
можливість стягнення процентів на
підставі ст. 536 ЦК України, яка
передбачає, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

П.6.1- 6.3 Постанови Пленуму ВГСУ від
17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" встановлено, що
проценти річних, про які йдеться у
частині другій статті 625 ЦК України,
необхідно відрізняти від процентів за
користування чужими коштами,
передбачених статтею 536 названого
Кодексу. Стягнення процентів річних є
заходом відповідальності за порушення
грошового зобов'язання і одночасно, як
зазначалося, способом захисту
майнового права та інтересу кредитора,
тобто зобов'язанням сплатити кошти,
тоді як проценти, зазначені у статті 536
ЦК України, - це плата за користування
чужими коштами, в тому числі
безпідставно одержаними, збереженими
грішми (стаття 1214 ЦК України).

Підставами для застосування до
правовідносин сторін статті 536 ЦК
України є, по-перше, факт користування
чужими коштами, по-друге - встановлення
розміру відповідних процентів
договором або чинним законодавством
(наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК
України). Спільним для цих процентів є
те, що вони нараховуються саме у зв'язку
з користуванням чужими коштами.
Положення ж частини другої статті 625 ЦК
України в частині сплати процентів
річних застосовуються за наявності
порушення грошового зобов'язання. Тому,
зокрема, якщо в законі або в укладеному
сторонами договорі передбачено розмір
процентів за користування чужими
коштами (стаття 536 ЦК України), то це не
позбавляє кредитора права звернутися
до боржника з позовом про стягнення як
зазначених процентів, так і трьох
процентів річних (якщо інший їх розмір
не передбачено договором або Законом) -
за наявності порушення боржником
грошового зобов'язання.

Оскільки письмовий договір, на
підставі якого ця сума була
перерахована позивачем відповідачу,
сторони не укладали та розмір
процентів не передбачали а чинне
законодавство не передбачає, то позов в
частині стягнення 12200,00 грн. інфляційна
сума; 5 786,30 грн. - 3% річних задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРКАЗЕКСПОРТАСТИК",
м. Херсон, Одеська площа, буд. 6, , на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Продексим,
ЛТД", м. Херсон, вул. Порт-Елеватор, 5, р/р
7850 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, , суму боргу в розмірі 100 000,00 грн. та
2000грн. 11коп. витрат по сплаті судового
збору.

3. В задоволені суми 17986грн. 30коп.
відмовити.

Повне рішення складено 07.07.2014р.

Суддя
З.В. Клепай