ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Справа № 904/6654/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М.
(доповідач у справі),суддів:Гольцової
Л.А., Прокопанич Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю "Крона"на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
28.05.2014 р. у справі№ 904/6654/13
господарського суду Дніпропетровської
областіза позовомКомунального
підприємства Дніпродзержинської
міської ради
"Дніпродзержинськтепломережа"доТовари
ства з обмеженою відповідальністю
"Крона"простягнення 1 542 317,55 грн.,за
участю представників: від позивача не
з'явивсявід відповідача не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Комунальне
підприємство Дніпродзержинської
міської ради
"Дніпродзержинськтепломережа" (далі -
КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа")
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Крона" (далі - ТОВ
"Крона") про стягнення
1 542 317,55 грн. заборгованості за
договором № 11/09/2т на утримання та
технічне обслуговування
внутрішньобудинкових систем
теплопостачання та гарячого
водопостачання в житлових будинках
місцевих рад лівобережної частини
міста від 01.08.2008 р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 27.02.2014 р.
у справі № 904/6654/13 (суддя Ніколенко М.О.)
позов КП ДМР
"Дніпродзержинськтепломережа"
задоволено частково; стягнуто з ТОВ
"Крона" на користь позивача суму
основного боргу в розмірі 807 952,59 грн. та
судовий збір у розмірі 16 159,39 грн.; в
решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
28.05.2014 р. (колегія суддів у складі:
Березкіної О.В - головуючого,
Іванова О.Г., Подобєда І.М..) рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.02.2014 р. у справі № 904/6654/13 в
частині незадоволених позовних вимог
та суми судового збору скасовано.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача суму основного боргу за
період з 31.08.2008 р. по 31.07.2010 р. в
розмірі 734 364,96 грн. та 38 181 грн. судового
збору за подачу позовної заяви та
апеляційної скарги. В іншій частині
рішення, в якій позовні вимоги
задоволені, залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 р. у
справі № 904/6654/13, ТОВ "Крона" звернулося
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, у якій просить
суд скасувати оскаржувану постанову та
залишити в силі рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.02.2014 р. у даній справі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 01.07.2014 р. колегією суддів у
складі: Демидової А.М. - головуючого
(доповідач у справі), Воліка
І.М., Ємельянова А.С. прийнято зазначену
касаційну скаргу ТОВ
"Крона" до касаційного провадження та
призначено її розгляд у судовому
засіданні на 08.07.2014 р. о 10 год. 45 хв.

Розпорядженням секретаря першої
судової палати Вищого господарського
суду України від 07.07.2014 р. № 02-05/265 для
розгляду справи №
904/6654/13 сформовано колегію суддів у
наступному складі: головуючий суддя -
Демидова А.М. (доповідач у справі), судді
Гольцова Л.А., Прокопанич Г.К.

Учасники судового процесу, згідно з
приписами ст. 1114 ГПК України (далі -
ГПК України), були належним чином
повідомлені про день, час і місце
розгляду касаційної скарги, однак не
скористалися передбаченим законом
правом на участь у розгляді справи
касаційною інстанцією.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, 01.08.2008 р. між
Комунальним підприємством
"Дніпродзержинськтепломережа"
(Виконавець), яке змінило назву на КП
ДМР "Дніпродзержинськтепломережа", та
ТОВ "Крона" (Замовник) було укладено
договір № 1109/2Т на утримання та
технічне обслуговування
внутрішньобудинкових систем
теплопостачання та гарячого
водопостачання в житлових будинках
місцевих рад лівобережної частини
міста (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.2 Договору Замовник
доручає і оплачує, а Виконавець приймає
на себе утримання, обслуговування та
поточний ремонт внутрішньобудинкових
систем теплопостачання, гарячого
водопостачання.

Пунктом 4.4 Договору визначено, що
оплата виконаних робіт здійснюється на
підставі підписання актів виконаних
робіт шляхом відщеплення грошових
коштів, які надходять від споживачів
послуг за утримання будинків та
прибудинкових територій, на
розрахунковий рахунок Замовника, але
не менш ніж 60% сум нарахувань, згідно з
актами виконаних робіт.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, позивач виконав
свої зобов'язання за Договором, надавши
у період з серпня 2008 року по червень 2013
року послуги з утримання,
обслуговування та поточного ремонту
внутрішньобудинкових систем
теплопостачання, гарячого
водопостачання на загальну суму 4 808 484,04
грн., що підтверджується актами
здачі-приймання робіт (надання послуг),
які підписані обома сторонами без
зауважень.

У свою чергу, відповідач не
розрахувався за надані послуги у
повному обсязі. Так, відповідачем було
сплачено за Договором 3 266 166,49 грн., борг
у розмірі 1 542 317,55 грн. залишився
несплаченим.

Під час розгляду справи у суді першої
інстанції відповідачем було заявлено
про застосування позовної давності до
вимог про стягнення заборгованості за
період з 31.08.2008 р. по 31.07.2010 р. у розмірі 734
364,96 грн.

Вирішуючи питання про застосування
позовної давності до вказаних вимог, з
урахуванням положень Договору та ст.ст.
256, 257, ч. 5 ст. 261 ЦК України, суд дійшов
висновку про те, що позовну давність
слід обчислювати за кожним окремим
актом здачі-приймання робіт.

Встановивши, що позов пред'явлено у
серпні 2013 року, місцевий господарський
суд дійшов висновку про те, що до вимог
про стягнення заборгованості в розмірі
734 364,96 грн., що заявлені на підставі
актів здачі-приймання, складених у
період з 31.08.2008 р. по 31.07.2010 р., спливла
позовна давність.

За таких обставин, враховуючи
положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд
першої інстанції відмовив у
задоволенні вказаних позовних вимог
про стягнення боргу в розмірі 734 364,96
грн. у зв'язку зі спливом позовної
давності.

Водночас, місцевий господарський суд
дійшов висновку про обґрунтованість
решти позовних вимог - про стягнення 807
952,59 грн., та наявність підстав для їх
задоволення.

Господарський суд апеляційної
інстанції, скасовуючи рішення
місцевого господарського суду в
частині незадоволених позовних вимог
та суми судового збору, вказав про
необґрунтованість доводів відповідача
та висновків суду першої інстанції
щодо пропуску позивачем строку на
пред'явлення позовних вимог на суму 734
364,96 грн. за період з 31.08.2008 р. по 31.07.2010 р.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Як встановлено апеляційним
господарським судом, 01.02.2011 р., 25.02.2011 р.,
22.03.2011 р., 28.04.2011 р., 30.06.2011 р., 26.12.2011 р.,
26.01.2012 р., 27.04.2012 р. відповідачем
сплачувались кошти за обслуговування
внутрішньобудинкових мереж ЦО за
Договором у рахунок погашення існуючої
заборгованості в цілому, а не за
конкретним актом виконаних робіт, що
свідчить про переривання перебігу
позовної давності.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про задоволення позовних
вимог про стягнення боргу за Договором
за період з 31.08.2008 р. по 31.07.2010 р. у сумі 734
364,96 грн.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК
України та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє судові рішення
виключно на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення у рішенні та
постанові господарських судів.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення
господарським судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
постанови не знайшли свого
підтвердження, у зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування законного
судового акта колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Крона"
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
28.05.2014 р. у справі № 904/6654/13 залишити без
змін.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді
Л.А. Гольцова

Г.К. Прокопанич