м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8092/14 04.07.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
про відшкодування шкоди в
Суддя Гумега О.В.
від позивача: Різунов Р.С. за
довіреністю № 13/3061 від 09.12.2013 р.
від відповідача: Смирнова І.В. за
довіреністю № 280/13 від 27.12.2013 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
29.04.2014 р. Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Провідна» (позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
«Домінанта» (відповідач) про
відшкодування шкоди в порядку регресу
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Провідна» на
підставі договору добровільного
страхування наземного транспорту №
06/0661188/9046/13 від 25.02.2013 р. внаслідок
настання страхового випадку -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплачено страхове відшкодування
у зв'язку з пошкодженням автомобіля «LAND
ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок його пошкодження в ДТП, а
тому позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України «Про
страхування» та статей 993, 1191
Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації автомобіля
«SKODA», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
спричинено ДТП, будь-якою особою, яка
експлуатує його на законних підставах,
застрахована відповідачем на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АС/4551349), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
матеріальної шкоди покладається на
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.05.2014 року порушено
провадження у справі № 910/8092/14 (суддя
Дупляк О.М.) та призначено справу до
розгляду на 19.05.2014 р. об 11:30 год.
16.05.2014 р. через відділ діловодства суду
у відповідь на запит суду надійшов лист
Моторного (транспортного) страхового
інформацією про страхове покриття за
полісом № АС/4551349.
16.05.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшла
заява про долучення документів до
матеріалів справи: інформації з ЦБР
МТСБУ та інформації з ЄДР юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
стосовно відповідача.
19.05.2014 р. через відділ діловодства суду
від позивача надійшла заява,
відповідно до якої позивач просив суд
розглядати справу № 910/8092/14 за
відсутності представника.
В судове засідання, призначене на 19.05.2014
р., з'явився представник відповідача.
Представник позивача в судове
засідання, призначене на 19.05.2014 р., не
з'явився, проте 19.05.2014 р. через відділ
канцелярії суду подав клопотання про
розгляд справи без участі
В судовому засіданні 19.05.2014 представник
відповідача подав відзив на позовну
заяву, відповідно до якого проти позову
заперечив у повному обсязі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 77 ГПК
України, суд прийшов до висновку про
неможливість вирішення справи по суті
в судовому засіданні, призначеному на
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.05.2014 р. задоволено
клопотання позивача про розгляд справи
№ 910/8092/14 без участі представника та
відкладено розгляд справи на 09.06.2014 р. о
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 р. виправлено описку в
даті призначення справи до розгляду,
допущену в ухвалі від 19.05.2014 р.,
відповідно до якої визначено вірну
дату судового розгляду справи № 910/9027/14
- 16.06.2014 р. о 16:30 год.
05.06.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, зі змісту
якого вбачається, що відповідач
виконав свої зобов'язання перед
позивачем у повному обсязі, сплативши 9
750,00 грн. страхового відшкодування в
порядку регресу. На підтвердження
викладеного у відзиві відповідач надав
копію витягу з реєстру поштових
відправлень; копію листа № 314 від 11.03.2014
р.; копію відповіді ТОВ "АФ
"Фінанси-Право-Аудит"; копію страхового
акту № 565/14 від 13.05.2014 р.; копію
платіжного доручення № 1794 від 15.05.2014 р.
Розпорядженням Керівника апарату
Господарського суду міста Києва №
04-23/347 від 12.06.2014 р., у зв'язку з тривалим
лікарняним судді Дупляк О.М., з метою
дотримання вимог ГПК України та
відповідно до п. 3.1.11 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, призначено повторний
автоматичний розподіл справи № 910/8092/14.
В порядку статті 2-1 ГПК України, справу
№ 910/8092/14 передано на розгляд судді
13.06.2014 р. через відділ діловодства суду
представник позивача подав клопотання
про припинення провадження у справі №
910/8092/14 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, у зв'язку з відсутністю спору,
та зазначив, що 15.05.2014 р. на поточний
рахунок позивача надійшли кошти від
відповідача в сумі 9 750,00 грн. (10 750,00 - 1000,00
- франшиза за полісом № АС/4551349).
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 справу № 910/8092/14
прийнято до провадження судді Гумеги
О.В. та призначено розгляд справи на
04.07.2014 р. о 10:30 год.
В судове засідання, призначене на 04.07.2014
р. представники позивача та
відповідача з'явилися.
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 04.07.2014 р.,
надав усні пояснення по суті заявлених
позовних вимог та просив суд припинити
провадження у справі.
Представник відповідача в судовому
засіданні, призначеному на 04.07.2014 р.,
заперечував проти заявлених позовних
вимог та просив суд відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві, поданому 05.06.2014 р.
через відділ діловодства суду.
Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 04.07.2014 р. у
відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України
було проголошено вступну та
резолютивну частину рішення та
повідомлено, що повне рішення буде
складено у термін, передбачений ч. 4 ст.
Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні у матеріалах справи докази,
оглянувши в судовому засіданні
оригінали документів, копії яких
знаходяться в матеріалах справи,
Господарський суд міста Києва
25.02.2013 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Провідна» (позивач, страховик), та
Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Віннер Імпортс Україна,
Лтд.» (страхувальник) було укладено
договір № 06/0661188/9046/13 добровільного
страхування наземного транспорту
(надалі - договір страхування).
Згідно з договором страхування у
позивача був застрахований автомобіль
«LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1,
строк дії договору страхування
визначений з 00:00 год. 01.03.2013 р. до 24:00 год.
04.10.2013 р. в місті Києві на вул.
Святошинській сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі
-ДТП) за участю автомобіля «LAND ROVER»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_4, та автомобіля «SKODA»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_5. Наведене
підтверджується довідкою та
відомостями про дорожньо-транспортну
пригоду ВДАІ Святошинського РУ ГУМВС
ДТП сталася в результаті порушення
ОСОБА_5 п.п. 13.1 Правил дорожнього руху
України, що підтверджується постановою
Святошинського районного суду міста
відповідно до якої ОСОБА_5 визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та
застосовано до нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
Загальний розмір матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу - автомобіля «LAND ROVER»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП,
відповідно до акту виконаних робіт №
00142135-SO від 16.10.2013 р. становить 11 550,00 грн.
За страховим випадком (ДТП) згідно
16.10.2013 р. та розрахунку суми
матеріального збитку по договору
страхування, визначено суму страхового
відшкодування в розмірі 10 750,00 грн.,
виплата якого позивачем за договором
страхування підтверджується платіжним
дорученням № 0054914 від 23.10.2013 р.
Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
За чинним законодавством України окрім
особи, винної у завданні шкоди,
потерпілий у ДТП має також право
одержати майнове відшкодування або за
рахунок страхової організації, якою
застраховане його майно, за правилами і
в порядку, встановленому Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про страхування», або за рахунок
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, що володіє
транспортним засобом, водія якого
визнано винним у ДТП, за правилами та у
порядку, встановленому ЦК України та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».
Право потерпілого обрати той чи інший
спосіб захисту чинним законодавством
В даному випадку потерпілий звернувся
за відшкодуванням майнової шкоди до
позивача, який застрахував його майно
(автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції чинній станом на
04.10.2013 р.) наведені визначення наступних
- страхувальники - юридичні особи та
дієздатні громадяни, що уклали із
страховиками договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу;
- особи, відповідальність яких
застрахована, - страхувальник та інші
особи, які правомірно володіють
забезпеченим транспортним засобом.
Володіння забезпеченим транспортним
засобом вважається правомірним, якщо
інше не встановлено законом або
рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
(визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» надає визначення поняття
«шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого». Шкода, заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну потерпілого - це шкода,
пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
доріг, дорожніх споруд, технічних
засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, чинній станом на
час виникнення спірних правовідносин
по страховому випадку, що настав 04.10.2013
р.) у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена
до стягнення з відповідача сума
страхового відшкодування, виплаченого
позивачем на умовах договору
страхування, що укладений між
позивачем та страхувальником у
відношенні транспортного засобу, який
було пошкоджено в ДТП. При цьому право
регресу до страховика винної особи
переходить саме по розміру збитків,
завданих пошкодженому автомобілю в
межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвали
Господарського суду міста Києва від
05.05.2014 р. не представлено договору
(полісу № АС/4551349) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Матеріали справи
містять інформацію МТСБУ про страхове
покриття за зазначеним полісом, надану
на запит суду.

Відповідно до полісу № АС/4551349
встановлено, що транспортний засіб,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди застрахованому у
позивача транспортному засобу, взято
на страхування Товариством з
додатковою відповідальністю «Страхове
товариство «Домінанта» (відповідачем),
страхувальником за даним полісом
визначено ОСОБА_6, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну визначений в сумі 50 000,00 грн.,
франшиза - в сумі 1000,00 грн., строк дії
даного полісу з 11.09.2013 р. до 10.09.2014 р.

По матеріалам справи судом
встановлено, що ОСОБА_5 керував
автомобілем «SKODA», реєстраційний номер
НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля,
застрахованого у позивача, відповідно
до положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в межах, передбачених полісом
№ АС/4551349, а до позивача як страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором страхування, перейшло
право вимоги, яке потерпіла особа мала
до відповідача, як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також
і у постанові Верховного Суду України
11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), висновки
якої про застосування правової норми у
спірних правовідносинах при прийнятті
рішення у справі, є обов'язкові до
врахування судом згідно положень ч. 2
ст. 82 ГПК України.

Положеннями Закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (ст. 12)
передбачена можливість встановлення
франшизи при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
розмір якої при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

За встановлених обставин, до виплати в
порядку регресу із страховика, яким
застраховано відповідальність особи,
яку визнано винною у ДТП, належить сума
в розмірі 9 750,00 грн.

Так, до виплати в порядку регресу із
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, яку визнано
винною у ДТП, була належна сума в
розмірі 9 750,00 грн. (10 750,00 грн. - сума
матеріального збитку підтверджена
актом виконаних робіт № 00142135-SO від
16.10.2013 р., страховим актом № від
16.10.2013 р. по договору страхування,
розрахунком суми матеріального збитку
та платіжним дорученням № 0054914 від
23.10.2013 р. - 1000,00 грн. - франшиза за полісом
№ АС/4551349) = 9 750,00 грн.).

В той же час, наявні в матеріалах справи
докази, а саме: копія платіжного
доручення № 1794 від 15.05.2014 р.,
підтверджують здійснення відповідачем
(після подачі позову до суду та
порушення провадження у справі №
910/8092/14) відшкодування шкоди в порядку
регресу в сумі 9 750,00 грн. за спірним
випадком.

Позивач у своєму клопотанні про
припинення провадження у справі №
910/8092/14 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, у зв'язку з відсутністю
предмету спору, поданому 16.06.2014 р. через
відділ діловодства суду, також
підтвердив той факт, що 15.05.2014 р. на
поточний рахунок позивача надійшли
кошти від відповідача в сумі 9 750,00 грн.,
за вирахуванням франшизи за полісом №
АС/4551349.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі
№ 910/8092/14 про стягнення з відповідача 10
750,00 грн. страхового відшкодування в
порядку регресу підлягає припиненню на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в
частині 9 750,00 грн.

При цьому судом враховано правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 3 п.п. 4.4 п. 4
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№ 18, згідно з якою припинення
провадження у справі на підставі норми
пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК
можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

В іншій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Положеннями Закону "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (ст. 12)
передбачена можливість встановлення
франшизи при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
розмір якої при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що відповідно до
інформації з Єдиної централізованої
бази даних МТСБУ, наданої у відповідь
на запит суду, про страхове покриття за
полісом № АС/4551349, за вказаним полісом
встановлена франшиза в сумі 1000,00 грн.

З огляду на зазначене, страхове
відшкодування повинне бути зменшене
на суму франшизи.

За таких обставин, з відповідача на
користь позивача підлягало стягненню
9 750,00 грн. (10 750,00 грн. - 1000,00 грн. = 9 750,00
грн.). В задоволенні решти позовних
вимог позивачу належить відмовити, з
огляду на те, що при зверненні до
суду ним не було враховано франшизу,
передбачену полісом № АС/4551349.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Звертаючись до суду з позовною
заявою позивач вказав, що відповідач
не сплатив позивачу кошти за
регресною вимогою № 447-1/ФПА. Отже,
саме не сплата коштів за регресною
вимогою, є, на думку позивача,
порушенням прав позивача, за
захистом яких він і звернувся до
суду, заявивши позовні вимоги про
стягнення з відповідача 10 750,00 грн.
матеріальної шкоди в порядку
регресу.

Відповідно до положень п. 36.2 ст. 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», страховик
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування
з особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35
цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний, зокрема, у разі
визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його.

Зібрані у справі докази свідчать,
що 17.02.2014 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою в порядку
регресу про сплату страхового
відшкодування в сумі 10 750,00 грн.
Зазначена вимога була отримана
відповідачем 19.02.2014 року.

29.04.2014 позивач звернувся з позовною
заявою до суду, що підтверджується
відповідним реєстраційним штампом
відділу діловодства суду, тобто в
межах 90-денного терміну наданого
відповідачу Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на виплату страхового
відшкодування.

Як було встановлено судом, платіжним
дорученням № 1794 від 15.05.2014 року
відповідач сплатив на користь
позивача 9750,00 грн., зазначивши в
призначенні платежу - оплата регресу
за страховим відшкодуванням згідно
страхового акту N 565/14 ЦВ від 13.05.2014
року.

Наведене свідчить, що відповідач
сплатив позивачу суму страхового
відшкодування з дотриманням термінів,
встановлених п. 36.2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Оцінивши всі обставини справи в
сукупності, суд прийшов до висновку про
необхідність покладення судових
витрат на оплату судового збору в
розмірі 1 827,00 грн. на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст.
80, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі в
частині позовних вимог про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу в сумі 9 750,00 грн., у зв'язку із
відсутністю предмету спору на підставі
п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

2. В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 07.07.2014 р.

Суддя

Гумега О. В.