ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.06.14 № 910/12537/14. Суддя Митрохіна А.В.,
розглянувши

позовну заяву Заступника прокурора
міста Чернігова в інтересах держави в
особі Управління Державної служби
охорони при Управлінні МВС України в
Чернігівській області

до Державного геофізичного
підприємства "Укргеофізика"

про стягнення 78 016,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Чернігова в
інтересах держави в особі Управління
Державної служби охорони при
Управлінні МВС України в Чернігівській
області звернувся до Господарського
суду міста Києва із позовом до
Державного геофізичного підприємства
"Укргеофізика" про стягнення з
останнього заборгованості у розмірі 78
016,00 грн.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява
№70г-14-7247вих-14 від 18.06.2014 і додані до неї
документи підлягають поверненню
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо
позовну заяву підписано особою, яка не
має права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано.

Відповідно до вимог статті 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником. (Редакція статті від
19.01.2013 із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із законом України
від 18.09.2012 року № 5288-IV "Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України з
питань удосконалення діяльності
прокуратури").

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

За приписами статті 2 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Звернення до Господарського суду міста
Києва з даним позовом Заступник
прокурора міста Чернігова обґрунтовує
порушенням інтересів держави в особі
Управління Державної служби охорони
при Управлінні МВС України в
Чернігівській області.

Із врахуванням того, що "інтереси
держави" є оціночним поняттям,
прокурор у кожному конкретному випадку
самостійно визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Обов'язок зазначення в позовній заяві
наведених відомостей прямо
передбачений ст.ст. 2, 29, п. 5 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України. Визначення прокурором, в чому
полягає порушення інтересів держави, є
підставою для порушення провадження у
справі згідно з рішенням
Конституційного Суду України №3-рп/99
від 08.04.1999 року.

Згідно із рішенням Конституційного
Суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99 зі
справи за конституційними поданнями
Вищого арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (справа №1-1/99 про
представництво прокуратурою України
інтересів держави в арбітражному суді),
положення абзацу четвертого частини
першої ст. 2 Арбітражного (нині
Господарського) процесуального
кодексу України в контексті пункту 2 ст.
121 Конституції України належить
розуміти так, що прокурори або їх
заступники подають до господарського
суду позови саме в інтересах держави, а
не в інтересах підприємств, установ і
організацій незалежно від їх
підпорядкування і форм власності.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України №3-рп/99 від 08.04.1999р. зі справи за
конституційним поданням Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (далі - Рішення Конституційного
Суду України) під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині
другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

З огляду на відповідні приписи
Конституції України та ГПК, а також
рішення Конституційного Суду України,
прокурори, звертаючись до
господарського суду в інтересах
держави, у позовній заяві повинні
обов'язково зазначати лише той орган,
який державою уповноважено
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах і який має
передбачені законодавчим актом, тобто
законом, повноваження на подання
відповідного позову до суду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 року "Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам",
господарський суд повинен оцінювати
правильність визначення прокурором
органу, на який державою покладено
обов'язок щодо здійснення конкретних
функцій у правовідносинах, пов'язаних
із захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умотивовуватися
прокурором.

У випадках неправильного визначення
прокурором позивача, тобто органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, господарський суд на
підставі пункту 1 частини першої статті
63 ГПК повертає таку позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду.

У якості позивача заступником
прокурора міста Чернігова визначено
державу в особі Управління Державної
служби охорони при Управлінні МВС
України в Чернігівській області та в
позовній заяві №70г-14-7247вих-14 від 18.06.2014
заступник прокурора просить стягнути
заборгованість за Договором на охорону
об'єкта №108/1621 від 24.12.2012 у розмірі 78 016,00
грн. на рахунок Управління МВС України
в Чернігівській області.

Нормами ч. 1 ст. 80 Цивільного кодексу
Украни встановлено, що юридичної
особою є організація, створена і
зареєстрована у встановленому законом
порядку.

Зі змісту положень ч. 1, 3 ст. 79
Господарського кодексу України
випливає, що господарські товариства,
які у свою чергу є юридичними особами,
створюються з метою одержання
прибутку.

Здійснивши ґрунтовний аналіз вище
зазначених норм законодавства, суд
дійшов висновку, що у вказаній позовній
заяві не вказано та із доданих до неї
матеріалів не вбачається обставин, які
б свідчили про надання законом
Управлінню Державної служби охорони
при Управлінні МВС України в
Чернігівській області повноважень
органу виконавчої влади. Між тим,
зазначене вище є необхідною умовою для
визначення Управління Державної
служби охорони при Управлінні МВС
України в Чернігівській області, як
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах згідно з п.2 рішення
Конституційного суду України від 08.04.99
N3-рп/99.

Дана правова позиція також міститься у
Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року №7.

У позовній заяві заступником прокурора
міста Чернігова належним чином не
визначено, у чому полягає порушення
інтересів держави, і не наведено
належного обґрунтування необхідності
захисту інтересів держави, оскільки
позов фактично подано в інтересах
окремого підприємства, а не органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
обставин, на яких ґрунтується позовна
вимога, доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі,
або в належним чином засвідченій копії.

Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Оригінали документів подаються, коли
обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені
тільки такими документами, а також в
інших випадках на вимогу
господарського суду.

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізит
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

За таких обставин, додані позивачем до
позовної заяви документи належним
чином не засвідчені, оскільки суду не
надано належних доказів на
підтвердження повноважень п. Лутченко
К.К. з правом засвідчення документів
доданих до позовної заяви.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимоги
ст.ст 54, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до господарського суду м.
Києва з позовом, відповідно до ч. 3 ст. 63
ГПК України.

Керуючись п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню у порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.В.Митрохіна