ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
Справа № 925/794/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання
Ковбою І.М.,

представники позивача, відповідача: не
з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду Черкаської області справу

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "ТЕГ-ЦЕНТР"

про стягнення 6 981 грн. 89 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 6 981 грн. 89 коп., зокрема 6 500
грн. основного боргу за надані послуги
з перевезення вантажу відповідно до
укладеного між сторонами договору -
заявки від 24.10.2013 № ТЕГ00000463/764, 390 грн.
інфляційних втрат та 91 грн. 89 коп. три
проценти річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
(а. с. 37) повністю заперечив проти позову
з тих підстав, що позивач не виконав
взяте на себе зобов'язання у договорі -
заявці та не надав відповідачу
оригіналу товарно-транспортної
накладної, а відповідно до
договору-заявки відповідач має
обов'язок по оплаті перевезення лише в
разі отримання останнім оригіналу ТТН.

У судовому засіданні 27.05.2014 представник
позивача просив розглядати справу без
його участі. Суд вважає можливим
розглядати справу за відсутності
представника позивача за наявними у
ній та додатково поданими матеріалами.

Відповідач не направив свого
представника у судове засідання. Суд
вважає можливим розглядати справу за
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами, з
огляду на таке. Відповідач
повідомлений судом про дату, час та
місце судового засідання, у справі є
доказ вручення ухвали від 12.05.2014 про
порушення провадження у справі
працівнику відповідача, 12.06.2014
представник відповідача надав відзив
на позов та клопотання про перенесення
розгляду справи на іншу дату. У судове
засідання 26.06.2014 представник
відповідача не з'явився, причини
нез'явлення у засідання суду не
повідомив, у зв'язку з чим розгляд
справи було відкладено на 03.07.2014, ухвала
суду надіслана на адресу відповідача
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Встановлений законом
строк розгляду спору закінчується,
заява про продовження строку розгляду
спору не подавалася.

У судовому засіданні 03.07.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини рішення
суду відповідно до статті 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив таке.

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 (як Перевізник) та товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"ТЕГ-ЦЕНТР" (як Експедитор) підписали
договір - заявку № ТЕГ00000463/764 від 24.10.2013,
(далі: Договір - заявка).

В Договор-заявці вказані: дата
завантаження - 25.10.2013, дата
розвантаження - 28.10.2013; автомобіль -
Івеко НОМЕР_1/НОМЕР_2.

В пункті 1.12 визначені вартість
перевезення, строки і форма розрахунку:
6 900 грн. з ПДВ, 7 днів по оригіналам, б/н.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3
Договору-заявки сторони визнають
юридичну силу документів підписаних за
допомогою факсимільних засобів
зв'язку. Підписами і печатками
Експедитор і Перевізник підтверджують,
що повністю ознайомлені з умовами
цього Договору - заявки, заперечень не
мають та гарантують повне виконання
умов Договору-заявки.

В пункті 4.1. вказано, що сплата вартості
послуг Перевізника проводиться за
рахунок коштів Замовника, що надійшли
на рахунок Експедитора за умови
надання Перевізником оригіналів
бухгалтерських документів, договорів -
заявок та ТТН (ЦМР). Оригінал ТТН (ЦМР)
має бути наданий Перевізником
експедитору протягом 5 днів з моменту
розвантаження.

Пунктом 4.4. сторони визначили, що в разі
оплати послуг перевізника шляхом
часткової попередньої оплати решта
(частка) вартості послуг перевізника
підлягає оплаті на протязі 15 днів з
моменту отримання ТТН. В разі не
надання оригіналів ТТН доплата не
проводиться, а сума попередньої оплати
має бути повернута
Експедитором/Перевізником протягом 5
днів з моменту отримання відмови.
Експедитор звільняється від обов'язків
сплати вартості перевезення в разі не
отримання оригіналів ТТН протягом
одного місяця з моменту здійснення
перевезення. Сплата вартості послуг
Перевізника проводиться за
домовленістю як в готівковій, так і в
безготівковій формі.

На підтвердження виконання послуги з
перевезення позивачем додано до
позовної заяви копію товарно -
транспортної накладної від 25.10.2013 №
, відповідно до якої 25.10.2012
транспортний засіб із напівпричепом,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 /
НОМЕР_2 було подано під завантаження,
28.10.2013 було здійснено розвантаження,
штамп вантажоодержувача проставлений.

Позивач вказав у позовній заяві, що
01.11.2013 він надіслав на адресу
відповідача рекомендованим листом
оригінал ТТН, рахунок-фактуру № СФ-0000497
від 28 жовтня 2013 року на суму 6900 грн., акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000497, підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками. За
доводами позивача відповідач отримав
вказаний лист 05.11.2013. Факт наявності
заборгованості відповідача по рахунку
№ 497 за надані послуги позивач
підтверджує актом звірки взаємних
розрахунків станом на 12.12.2013.

13.12.2013 відповідач перерахував на
рахунок позивача 500 грн. по документу №
225 із призначенням платежу "за
вантажні перевезення зг. рах. 497 від
28.10.2013", що підтверджується випискою із
банківського рахунку позивача (а.с. 30),
із яких за надані послуги по
Договору-заявці від 24.10.2013 № ТЕГ00000463/764
позивачем зараховано 400 грн., решту - 100
грн. позивачем зараховано на погашення
боргу за попередні послуги з
перевезення.

02.04.2014 позивач надіслав на адресу
відповідача претензію від 02.04.2014 № 1 із
вимогою про перерахування позивачу
коштів в сумі 6500 грн. за послуги
перевезення на підставі
Договору-заявки № ТЕГ00000463/764 від 24.10.2013.

У зв'язку з неотриманням відповіді на
претензію позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення з відповідача 6 500 грн.
основного боргу, 390 грн. інфляційних
втрат та 91 грн. 89 коп. три проценти
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання на підставі ст.
625 ЦК України.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягаючими до часткового
задоволення, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та відповідачем існували
договірні відносини перевезення
вантажу, основані на Договорі - заявці
№ ТЕГ00000463/764 від 24.10.2013, підписаному
обома сторонами та скріпленому їх
печатками.

Відповідно до статті 306 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
перевезенням вантажів визнається
господарська діяльність, пов'язана з
переміщенням продукції
виробничо-технічного призначення та
виробів народного споживання
залізницями, автомобільними дорогами,
водними та повітряними шляхами, а
також транспортування продукції
трубопроводами.

Суб'єктами відносин перевезення
вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі.

Згідно статті 307 ГК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на
одержання вантажу особі
(вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Суду подано завірену копію
Договору-заявки, в пункті 3.2
Договору-заявки вказано, що сторони
визнають юридичну силу документів
підписаних за допомогою факсимільних
засобів зв'язку.

Згідно пункту 1.12 Договору-заявки строк
сплати коштів сторонами встановлений 7
днів по оригіналах .

Суд звертає увагу на те, що в даному
пункті відсутні зазначення
банківських днів (як пише позивач) та не
вказано, що ці 7 днів рахувати з моменту
отримання оригіналів.

Відповідно до статті 1 Правил
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 № 363 (із змінами)
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Факт надання позивачем послуг
перевезення підтверджується
товарно-транспортною накладною № 00800747
від 25.10.2013р., складеною за формою,
вказаною в додатку № 7 до Правил
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні, на які
посилаються сторони у Договорі-заявці.

Факт надання послуг позивачем та
отримання їх відповідачем
підтверджується також актом № ОУ-0000497
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 28.10.2013 на суму 6900 грн., підписаним
представником відповідача та
позивачем і скріпленим їх печатками. У
цьому акті є посилання на рахунок №
СФ-0000497 від 28.10.2013.

Разом з тим у названому рахунку-фактурі
вказано "Вантажні перевезення м.
Гостомель-м. Сімферополь а/м
НОМЕР_1/НОМЕР_2 ТТН № 00800747 від 25.10.2013р."

Із поданої позивачем виписки із
банківського рахунку від 13.12.2013
вбачається, що відповідач 12.12.2013
перерахував на рахунок позивача по
платіжному документу № 225 кошти в сумі
500 грн. із призначенням платежу "За
вантажні перевезення зг. рах. 497 від
28.10.2013…"

Тобто, при перерахуванні коштів за
вантажні перевезення відповідач
послався на рахунок № 497 від 28.10.2013, у
якому вказане посилання на ТТН № 00800747
від 25.10.2013.

За умовами Договору-заявки (п. 1.12)
відповідач зобов'язався оплатити
вартість перевезення протягом 7 днів по
оригіналах, з огляду на що суд
приходить до висновку, що відповідач
отримав оригінали документів та
здійснив оплату в сумі 500 грн., тим
більше, що у самому платіжному
документі відповідач не вказує, що це
передоплата чи аванс.

Позивачем подано до справи поштову
квитанцію на підтвердження надіслання
01.11.2013 рекомендованого листа на адресу
відповідача. Обов'язок надіслання
поштової кореспонденції з описом
вкладення у позивача відсутній.
Виходячи із викладеного, суд приходить
до висновку, що оплата вартості послуг
перевезення повинна бути здійснена
відповідачем не пізніше 08.11.2013.

Суд вважає безпідставним та
необґрунтованим зарахування позивачем
у рахунок погашення боргу по
Договору-заявці від 24.10.2013 № ТЕГ00000463/764
та ТТН № 00800747 від 25.10.2013 лише суми 400 грн.
та направлення 100 грн. на погашення
іншого боргу, оскільки відповідач у
платіжному документі № 225 від 13.12.2013
чітко вказав призначення платежу і у
позивача відсутні підстави для його
односторонньої зміни.

Посилання відповідача на умову пункту
4.4 Договору-заявки суд вважає
безпідставним, оскільки в даному
пункті йде мова про випадок, коли буде
здійснена оплата послуг перевізника
шляхом часткової попередньої оплати, а
в даній ситуації попередня оплата
відповідачем не здійснювалася.

В силу частини 1 статті 173 ГК України
зобов'язання, що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Відповідно до статей 193, 202 ГК України та
статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом. Відповідно до ст. 202
Господарського кодексу України, ст. 599
ЦК України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання позивачем послуги в сумі
6900 грн. і оплата її відповідачем в сумі
500 грн. підтверджуються матеріалами
справи та не спростовані відповідачем.
Суду не подано доказів проведення
оплати станом на момент прийняття
рішення, тобто, борг за надані послуги
перевезення існує, тому з відповідача
належить стягнути на користь позивача
борг в сумі 6400 грн.

Згідно статті 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та три проценти річних застосовуються
незалежно від вини боржника.

Виходячи із зменшеної суми боргу 6400
грн. з 13.12.2013, на підставі статті 625 ЦК
України з відповідача належить
стягнути на користь позивача три
проценти річних за прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання в заявлений позивачем
період з 14.11.2013 по 05.05.2014 в межах
заявленої ним суми 91,89 грн., оскільки
правильна сума трьох процентів складає
92,20 грн., однак, відповідна заява
позивачем не подавалася. Також з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача індекс інфляції в
заявленій позивачем сумі 390 грн. за
прострочення розрахунку в період з
листопада 2013 по квітень 2014 року,
виходячи із сплаченої 13.12.2013 суми 500 грн.
та залишку заборгованості 6400 грн.
Належна до стягнення сума індексу
інфляції складає 444,80 грн., однак про
збільшення розміру позовних вимог
заява позивачем не подавалася.

Відповідно до статті 49 ГПК України з
відповідача підлягають відшкодуванню
позивачу, пропорційно розміру
задоволених вимог, понесені останнім
витрати на сплату судового збору в сумі
1 800 грн. 83 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "ТЕГ-ЦЕНТР"
(18000, м. Черкаси, вул. Благовісна,2/3,
ідентифікаційний код 38469569) на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (14000,
АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_4) - 6 400
грн. (шість тисяч чотириста гривень)
основного боргу, 390 грн. (триста
дев'яносто гривень) інфляційних втрат,
91 грн. 89 коп. (дев'яносто одну гривню 89
копійок) три проценти річних, 1 880 грн. 83
коп. (одну тисячу вісімсот вісімдесят
гривень 83 копійки) судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня складення
повного рішення.

Повне рішення складено 08.07.2014

Суддя
А.Д. Пащенко