номер провадження справи 4/51/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.07.2014
Справа № 5009/1907/12

Розглянувши матеріали скарги Фізичної
особи ОСОБА_2, м. Запоріжжя на рішення та
дії Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, м.
Запоріжжя щодо примусового виконання
наказу господарського суду
Запорізької області від 28.08.2012 р. №
5009/1907/12

за позовом Першого заступника
прокурора міста Запоріжжя, (69035, м.
Запоріжжя, вул. Якова
Новицького, буд. 5) в інтересах держави в
особі органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах, -
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради,
(69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд.
206)

до відповідача Фізичної особи ОСОБА_2,
(АДРЕСА_1)

про розірвання договору
купівлі-продажу об'єкта права
комунальної власності № 34/11 від 16.11.2011
р., зобов'язання повернути нежитлове
приміщення і стягнення 86510,40 грн.
неустойки

Суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Медвідь С.Д., довіреність
№ 002/01/01-07 від 08.01.2014 р.;

від відповідача (скаржника) - ОСОБА_4,
довіреність б/н від 20.09.2012 р.;

від прокуратури - не з'явився;

від Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ -
Сівакова О.О., довіреність № 13 від
01.04.2014 р.;

16.05.2014 р. на адресу господарського суду
Запорізької області, в порядку ст. 121-2
ГПК України, надійшла скарга Фізичної
особи ОСОБА_2, м. Запоріжжя
(відповідача у справі) на рішення та дії
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, м.
Запоріжжя щодо примусового виконання
наказу господарського суду
Запорізької області від 28.08.2012 р. №
5009/1907/12.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.05.2014 р. скарга
ФО ОСОБА_2, м. Запоріжжя на рішення та
дії Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
щодо примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 28.08.2012 р. № 5009/1907/12 прийнята
судом до розгляду, судове засідання
призначено на 16.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 28.05.2014 р.
розгляд скарги на рішення та дії
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ у
зв'язку із виробничою необхідністю
перенесено на 18.06.2014 р.

З метою витребування у сторін
додаткових документів і доказів, які
мають суттєве значення для повного,
всебічного та об'єктивного вирішення
скарги по суті, в судовому засіданні, на
підстав ст. 77 ГПК України,
оголошувалася перерва до 10.07.2014 р.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні
10.07.2014 р.

За письмовим клопотанням
представників позивача, відповідача
(скаржника) і ВДВС розгляд скарги
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

Представник прокуратури в судове
засідання 10.07.2014 р. не з'явився, про
поважність причин неявки суд завчасно
не попереджав. Про дату, час та місце
розгляду скарги у справі № 50091907/12
представник прокуратури міста
Запоріжжя, присутній в попередньому
судовому засіданні 18.06.2014 р., був
повідомлений у відповідності до вимог
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України
неявка боржника, стягувача, прокурора
чи представника органу державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги.

З урахуванням викладеного, суд вирішив
за доцільне розглянути скаргу по суті
за наявними в ній матеріалами, яких
достатньо для вирішення скарги по суті,
за відсутністю в судовому засіданні
представників прокуратури міста
Запоріжжя.

Представник ФО ОСОБА_2 (скаржника) в
судовому засіданні 10.07.2014 р. про відмову
від скарги на рішення та дії
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ щодо
примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 28.08.2012 р. № 5009/1907/12 не заявив,
скаргу обґрунтовує наступними
обставинами. На виконанні Ленінського
ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться
виконавче провадження № 34139670 з
примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 28.08.2012 р. № 5009/1907/12 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
штрафу у сумі 86510,40 грн. Оскільки ніяких
доходів окрім пенсії боржник не
отримує, сплатити суму штрафу
одночасно і в повному обсязі ОСОБА_2 не
має можливості. Погашення
заборгованості здійснюється нею
частковими платежами. Крім того, на
підставі постанови державного
виконавця про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника від 27.08.2013 р.
Управлінням ПФУ в Ленінському районі м.
Запоріжжя з пенсії ОСОБА_2 здійснюється
утримання грошових коштів. Будь-яке
рухоме і нерухоме майно, на яке можливо
звернути стягнення, та рахунки в
установах банків у боржника відсутні.
В листопаді 2013 року Ленінський ВДВС
Запорізького МУЮ звернувся до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з поданням про примусове
проникнення до житла боржника ОСОБА_2
Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11.11.2013 р. у справі №
334/10248/13 подання ВДВС про примусове
проникнення до житла боржника-ОСОБА_2
задоволено та дозволено примусове
проникнення до житла за адресою:
АДРЕСА_1. Про вказану ухвалу боржнику
стало відомо 23.01.2014 р. 28.01.2014 р. на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11.11.2013 р. у справі №
334/10248/13 боржником подана апеляційна
скарга. Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 18.03.2014 р. ухвалу
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11.11.2013 р. у справі №
334/10248/13 скасовано, справу направлено на
новий розгляд. Не зважаючи на подання
апеляційної скарги, 14.02.2014 р. на
підставі незаконної ухвали
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11.11.2013 р. Ленінським ВДВС
Запорізького МУЮ було здійснено
примусове проникнення до житла, яке не
належить боржнику, описано та
арештовано майно, яким боржник володіє
спільно з іншими особами, які мешкають
у квартирі, та складено Акт опису та
арешту майна від 14.02.2014 р. Скаржник
вважає, що державним виконавцем
порушено вимоги ч. 6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», якою
встановлено, що стягнення на майно
боржника звертається у розмірі та
обсязі необхідних для виконання за
виконавчим документом. Крім того, в
порушення вимог ст. 58 цього ж закону в
Акті опису таі арешту майна від 14.02.2014 р.
не визначена вартість описаного майна.
Також відповідно до ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі, якщо боржник володіє майном
спільно з іншими особами, стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця. У зв'язку із
допущеними державним виконавцем
порушеннями при накладенні арешту на
майно, ОСОБА_2 зверталася до начальника
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
21.02.2014 р. і 31.03.2014 р. із заявами про зняття
арешту з майна, які були залишені без
відповіді. При новому розгляді справи
за поданням Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ про примусове
проникнення до житла боржника ухвалою
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23.04.2014 р. справу залишено
без розгляду. Ухвалу Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2014 р.
ОСОБА_2 отримала 12.05.2014 р. Таким чином,
законних підстав для проникнення до
житла боржника у державного виконавця
не було, всі здійснені з цього приводу
дії є незаконними, в тому числі опис та
арешт майна та складення відповідного
акту. До цього часу майно з-під арешту
не звільнено, постанова про зняття
арешту з майна не винесена. Враховуючи
зазначене, ОСОБА_2 просить суд поновити
строк для оскарження Акту державного
виконавця про опис та арешт майна від
14.02.2014 р., визнати дії державного
виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ Ринді А.А. з опису та
арешту майна, здійснені 14.02.2014 р.,
протиправними, Акт опису та арешту
майна від 14.02.2014 р. скасувати.

Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ проти
скарги заперечив, заявлену скаргу
вважає безпідставною, необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню.
Вважає, що всі дії державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
Ринді А.А. з опису та арешту майна,
здійснені 14.02.2014 р. при примусовому
виконанні наказу господарського суду
Запорізької області № 5009/1907/12 від 28.08.2012
р. вчинені у повній відповідності до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження», а оскаржуваний Акт опису
та арешту майна від 14.02.2014 р. складений
правомірно. Вище наведене свідчить, що
державним виконавцем не порушено
законних прав та інтересів боржника та
стягувача. З урахуванням викладеного,
Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ
просить суд в задоволенні скарги
ОСОБА_2 відмовити повністю.

Прокуратура міста Запоріжжя та
Департамент комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
письмових пояснень по суті скарги не
надали, вважають, що підстави для
задоволення судом скарги ОСОБА_2 на
рішення та дії Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ щодо примусового
виконання наказу господарського суду
Запорізької області від 28.08.2012 р. №
5009/1907/12 відсутні.

Боржник просить поновити йому строк
для оскарження Акту опису та арешту
майна від 14.02.2014 р. та скасувати його.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як зазначено в п. 9.7 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» від 17.10.2012 р. № 9
встановлений у частині першій статті
1212 ГПК десятиденний строк для подання
скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог статті 53 ГПК може
бути відновлений за наявності поважних
причин його пропуску та на підставі
заяви скаржника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в останній у вигляді клопотання.
Скарга, пропущений строк подання якої
не відновлений, залишається без
розгляду, про що з посиланням на статті
53 і 1212 ГПК судом без виклику сторін
виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було
подано з пропуском згаданого строку
без заяви про його відновлення, суд без
виклику сторін виносить ухвалу про
залишення скарги без розгляду, що не
перешкоджає повторному поданню скарги
із заявою про відновлення строку
такого подання.

Судом встановлено, що в обґрунтування
підстави для скасування Акту опису та
арешту майна від 14.02.2014 р. скаржник
посилається на те, що ухвалою
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23.04.2014 р. по розгляду
подання державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ про
примусове проникнення до житла
боржника при новому розгляді справу
залишено без розгляду. Ухвалу
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23.04.2014 р. ОСОБА_2 отримала
12.05.2014 р. Скарга подана боржником
протягом десяти днів з моменту
отримання вказаної ухвали суду.

Враховуючи викладене, суд поновив
боржнику строк на подання скарги та
прийняв скаргу до розгляду.

Розглянувши матеріали справи № 5009/1907/12
та матеріали скарги ОСОБА_2 на рішення
та дії Ленінського ВДВС Запорізького
МУЮ щодо примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 28.08.2012 р. № 5009/1907/12,
представлені письмові докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Виконання рішення, ухвали, постанови
господарського суду є невід'ємною
частиною судового процесу.

Із матеріалів справи слідує, що
рішенням господарського суду
Запорізької області від 09.07.2012 р. у
справі № 5009/1907/12 позовні вимоги
Першого заступника прокурора міста
Запоріжжя задоволені повністю.
Розірвано договір купівлі-продажу
об'єкта права комунальної власності №
34/11 від 16.11.2011 р., укладений
Департаментом комунальної власності
та приватизації Запорізької міської
ради, м. Запоріжжя та фізичною особою
гр. ОСОБА_2, м. Запоріжжя. Зобов'язано
фізичну особу гр. ОСОБА_2 повернути
нежитлове приміщення VІІ підвалу та
першого поверху літера А-3 загальною
площею за внутрішніми замірами 258,5
кв.м., яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_4, до комунальної власності
міста Запоріжжя на вимогу Департаменту
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради. Стягнуто з
фізичної особи гр. ОСОБА_2 на користь
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
86510,40 грн. неустойки та в дохід
Державного бюджету України - 2803,21 грн.
судового збору.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 25.12.2012 р.
скасовано рішення господарського суду
Запорізької області від 09.07.2012 р. у
справі №5009/1907/12 в частині задоволення
вимог про зобов`язання фізичну особу
ОСОБА_2 повернути нежитлове приміщення
до комунальної власності міста
Запоріжжя. В задоволенні позову в цій
частині відмовлено. В іншій частині
рішення господарського суду
Запорізької області від 09.07.2012 р. у
справі № 5009/1907/12 залишено без змін.

На виконання рішення суду в частині
стягнення з фізичної особи ОСОБА_2 на
користь Департаменту комунальної
власності та приватизації Запорізької
міської ради 86510,40 грн. неустойки та
в дохід Державного бюджету України -
2803,21 грн. судового збору господарським
судом Запорізької області видані
відповідні накази від 28.08.2012 р.
№ 5009/1907/12.

06.09.2012 р. Ленінським ВДВС Запорізького
МУЮ на підставі заяви Департаменту
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради винесено
Постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 34139670 з виконання
наказу господарського суду
Запорізької області від 28.08.2012 р. №
5009/1907/12 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь Департаменту комунальної
власності та приватизації 86510,40 грн.

Як вбачається з досліджених судом
матеріалів, в листопаді 2013 року
Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ
відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» звернувся до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з поданням про примусове
проникнення до житла боржника - ОСОБА_2

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11.11.2013 р. у справі
№ 334/10248/13 подання Ленінський ВДВС
Запорізького МУЮ про примусове
проникнення до житла боржника - ОСОБА_2
задоволено та дозволено примусове
проникнення до житла за адресою:
АДРЕСА_1.

Оскільки ухвала Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 р. у справі
№ 334/10248/13 про дозвіл на
примусове проникнення до житла
боржника надійшла до Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ в січні 2014 року, 21.01.2014
р. державним виконавцем Ленінського
ВДВС Запорізького МУЮ Риндею А.А.
боржнику - ОСОБА_2 було направлено
вимогу вих. № 835 про те, що 14.02.2014 р. буде
здійснено примусове проникнення до
житла.

Вказана вимога ОСОБА_2 була отримана
25.01.2014 р., про що свідчить відповідна
вимога на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення (штрих-код 184).

14.02.2014 р. з метою перевірки майнового
стану боржника за місцем проживання
державним виконавцем Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ Риндею А.А. було
здійснено входження до квартири
АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_2, за
наслідками чого було складено Акт
опису та арешту майна ВП №
34139670 від 14.02.2014 р.

Зазначений Акт опису та арешту майна ВП
№ 34139670 від 14.02.2014 р. складений в
присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12,
за участю представника Департамент
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради Медвідь С.Д.,
майора міліції Ленінського РВ ЗМУ
Челнокова М.М. та голови правління
ЖБК-359 «Монтажник-4» Корнієнко О.М. і
підписаний зазначеними особами і самою
ОСОБА_2 без заперечень і зауважень до
нього.

28.01.2014 р. ОСОБА_2 подана апеляційна
скарга на ухвалу Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 р. у справі
№ 334/10248/13.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 18.03.2014 р. ухвалу Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 р.
у справі № 334/10248/13 скасовано, справу
направлено на новий розгляд.

При новому розгляді справи за поданням
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ про
примусове проникнення до житла
боржника - ОСОБА_2 ухвалою Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2014 р.
справу залишено без розгляду.

Враховуючи, що законних підстав для
проникнення до житла боржника у
державного виконавця не було, боржник
вважає, що всі здійснені з цього
приводу дії є незаконними, в тому числі
опис та арешт майна та складення
відповідного акту, а тому дії
державного виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ Ринді А.А. з опису та
арешту майна, здійснені 14.02.2014 р., є
протиправними, а Акт опису та арешту
майна від 14.02.2014 р. підлягає скасуванню.

Згідно приписів ст. 115 ГПК України
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України і
виконуються в порядку, визначеному
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 116 ГПК України
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який, у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17
Закону України «Про виконавче
провадження», є виконавчим документом
та підлягає виконанню державною
виконавчою службою.

В силу ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Предметом розгляду у даній скарзі є
визнання дії державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
Ринді А.А. з опису та арешту майна,
здійснені 14.02.2014 р., протиправними та
скасування Акт опису та арешту майна
від 14.02.2014 р.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» закріплений
обов'язок державного виконавця вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. При
цьому, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
Законом України «Про виконавче
провадження».

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, в тому числі на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей; звертатися до
суду з поданням про розшук боржника -
фізичної особи або дитини чи про
постановлення вмотивованого рішення
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
або іншої особи, в якої перебуває майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
стосовно якої складено виконавчий
документ про її відібрання; у процесі
виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення. (ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Системний аналіз даної норми закону
дає підстави для висновку, що
законодавством України передбачено
здійснення державним виконавцем
пошуку, арешту, вилучення майна
боржника шляхом безперешкодного
входження державним виконавцем до
приміщень, де перебуває боржник. У разі,
якщо боржник не надає доступу до
приміщення, в якому він перебуває,
державний виконавець звертається до
суду з поданням про примусове
проникнення до житла боржника.

Початок примусового виконання рішення
суду надає державному виконавцю право
застосовувати заходи примусового
виконання рішення, перелік яких
закріплено статтею 32 Закону України
«Про виконавче провадження», в тому
числі, звертати стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звертати стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучати у
боржника і передавати стягувачу певні
предмети, зазначених у рішенні; вчиняти
інші заходи, передбачені рішенням.

За приписами ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилучені та примусовій
реалізації.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, проведенням опису
майна боржника і накладення на нього
арешту.

Пунктом 5 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що дії державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
Ринді А.А. щодо складання 14.02.2014 р. Акту
опису та арешту майна в межах
виконавчого провадження ВП № 34139670 на
момент їх вчинення цілком відповідали
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження».

При цьому, суд вважає за необхідне
зауважити, що у даному випадку
входження державного виконавця
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ
Ринді А.А. до квартири, де проживає
ОСОБА_2, було здійснено з метою
перевірки майнового стану боржника за
місцем проживання, оскільки відповідно
до Актів державного виконавця від
04.02.2013 р. і від 19.04.2013 р. виходом
державного виконавця за адресою:
АДРЕСА_1, встановити майновий стан
боржника не вдалося, державному
виконавцю не було надано доступу до
приміщення.

Скаржник не довів суду із посиланням на
відповідну норму Закону України «Про
виконавче провадження», що у разі
скасування ухвали суду про надання
державному виконавцю дозволу на
примусове проникнення до житла
боржника автоматично тягне за собою,
скасування всіх виконавчих дій, які
були вчиненні при такому примусовому
проникненні.

Той факт, що ухвала Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 р.
про надання дозволу на примусове
входження до житла боржника була
скасована, а при новому розгляді справи
за поданням Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ про примусове
проникнення до житла боржника - ОСОБА_2
справу залишено без розгляду за
клопотанням державного виконавця, не
може бути доказом протиправності дій
державного виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ Ринді А.А., так як на
час винесення ухвали Леніського
районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2014 р.
державним виконавцем вже було
проведено опис майна та складено акт
опису та арешту майна, тобто вже було
досягнуто цілей, для яких
потребувалося проникнення до житла
боржника.

Стосовно доводів скаржника, що майно,
на яке накладено арешт згідно Акту
опису та арешту майна від 14.02.2014 р.,
належить не боржникові, а іншим особам,
то відповідно до ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Посилання скаржника на те, що в Акті
опису та арешту майна від 14.02.2014 р. в
порушення вимог ст. 58 Закону України
«Про виконавче провадження» не
визначена вартість майна
спростовуються приписами п. 4.3
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, яка затверджена
наказом Міністерства юстиції України
№ 512/5 від 02.04.2012 р. і зареєстрована у
Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р.
за № 489/20802, яким державному виконавцю
надано право визначити вартість майна
боржника у строк не пізніше п'яти
робочих днів з моменту проведення
опису й арешту майна, за результатами
чого державний виконавець складає акт
визначення вартості майна.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче
провадження» закріплені гарантії прав
фізичних і юридичних осіб у
виконавчому провадженні, згідно з
якими державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Дослідивши матеріали справи № 5009/1907/12
та вислухавши пояснення представників
відповідача (скаржника, боржника),
позивача (стягувача) і Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ, суд дійшов висновку,
що наведенні вище фактичні обставини
стосовно примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 28.08.2012 р. № 5009/1907/12
свідчать про цілковиту відповідність
дій державного виконавця наданим йому
Законом України «Про виконавче
провадження» повноваженням щодо
здійснення заходів примусового
виконання рішення суду.

Згідно п. 9.13 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» № 9 від 17.10.2012 р. за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, доводи ОСОБА_2, наведені в
обґрунтування скарги рішення та дії
Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ щодо
примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 28.08.2012 р. № 5009/1907/12 та щодо
скасування Акту опису та арешту майна
від 14.02.2014 р., складеного в межах
виконавчого провадження ВП № 34139670, не
підтверджуються дослідженими судом
письмовими доказами, є безпідставними,
необґрунтованими та недоведеними і у
суду відсутні підстави для задоволення
скарги ОСОБА_2

Керуючись ст., ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Поновити фізичній особі ОСОБА_2, м.
Запоріжжя строк на подання скарги на
рішення та дії Ленінського відділу
держаної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції щодо примусового виконання
наказу господарського суду
Запорізької області від 28.08.2012 р. №
5009/1907/12.

2. Доводи скарги фізичної особи ОСОБА_2,
м. Запоріжжя на рішення та дії
Ленінського відділу держаної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції щодо
примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 28.08.2012 р. № 5009/1907/12 визнати
неправомірними.

3. Скаргу фізичної особи ОСОБА_2, м.
Запоріжжя про визнання дій державного
виконавця Ленінського відділу
держаної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Ринді А.А. з опису та арешту
майна, здійснених 14.02.2014 р.,
протиправними, та про скасування Акту
опису та арешту майна від 14.02.2014 р.,
складеного державним виконавцем
Ленінського відділу держаної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Риндею
А.А., відхилити.

4. Копію даної ухвали направити
сторонам у справі, прокуратурі міста
Запоріжжя та Ленінському відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, м. Запоріжжя.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Ухвала оформлена в повному обсязі та
підписана 15 липня 2014 р.