ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" липня 2014 р.Справа №
924/571/14Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Судді Грамчука І.В., розглянувши
матеріали

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Волочиського комунального
підприємства теплових мереж "Тепловик"
м. Волочиськ

про стягнення 519146,85 грн., з яких
360484,77 грн. основного боргу, 59647,13 грн.
пені, 58444,09 грн. 7% штрафу, 18730,11 грн.
інфляційних витрат, 21840,75 грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: Безпалюк О.Л. - за
довіреністю №14-95 від 18.04.2014р.

від відповідача: Білик М.І. - директор
підприємства

Гурц Н.В. за
довіреністю №212 від 12.05.2014р.

В судовому засіданні відповідно
до ст. 85 ГПК України оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

встановив: позивач звернувся до
суду із позовом про стягнення з
відповідача 593577,62 грн., з яких 434915,54 грн.
основного боргу, 59647,13 грн. пені, 58444,09
грн. 7% штрафу, 18730,11 грн. інфляційних
витрат, 21840,75 грн. 3% річних, посилаючись
на умови договору купівлі-продажу
природного газу №12/70-БО-34 від 28.08.2012
року, акти приймання-передачі
природного газу, ст.ст. 526, 611,625 ЦК
України, ст. 22,193, 231 ГК України.

Ухвалою суду від 02.07.2014р. провадження у
справі в частині стягнення з
відповідача 74430,77грн. основного боргу
припинено.

Повноважний представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, обгрунтовуючи доказами
поданими при поданні позову.

Відповідач у відзиві на позов та
повноважний представник у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечує, просить суд у позові
відмовити. В обгрунтування своєї
позиції посилається на необгрунтоване
застосування Методики визначення
обсягів природного газу, які
використовувалися для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів",
затверджена Наказом Міністерства
палива та енергетики України від
15.07.2010р. №288, оскільки остання
суперечить вимогам постанови
Національної комісії, що здійснює
регулювання у сфері енергетики №813 від
13.07.2010р. про встановлення граничної
ціни на природний газ, для виробництва
теплової енергії для населення в
розмірі 1309,2 грн. газу за 1000 куб.м.

Відповідач не погоджується з
розміром штрафних санкцій, оскільки
вважає, що позивачем дані суми були
нараховані з порушенням строків
виникнення зобов'язання, з
неправильним зарахуванням фактичних
оплат, не враховано авансові платежі ,
порушено строки позовної давності
стягнення пені, 7% штрафу.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

Між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(Продавець) та Волочиським комунальним
підприємством теплових мереж
"Тепловик" (Покупець) 28 серпня 2012 року
укладено договір №12/70-БО-34
купівлі-продажу природного газу,
згідно умов якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2012 року природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території
Українипідприємствами, які не
підпадають під дію ст.10 Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу», а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природній газ на умовах цього
договору ( п.1.1. договору).

У п.1.2. договору сторони передбачили, що
газ, який продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Як визначено п.2.1. договору, продавець
передає покупцеві з 01 серпня 2012 року по
31 грудня 2012 р. газ обсягом до 532,0 тис.
куб.м., у тому числі по місяцях
кварталів (тис. куб.м): жовтень - 120;
листопад - 203; грудень - 209 (загальною
кількістю 532).

Обсяги газу, що планується передати за
цим договором, можуть змінюватись
сторонами протягом місяця продажу в
установленому порядку. Допускається
відхилення місячного обсягу
переданого газу в розмірі +- 5% від
узгодженого сторонами планового
обсягу продажу газу без коригування
планового обсягу (п.п. 2.1.1. та 2.1.2.
договору).

Відповідно до п. 3.3. договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформляється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за місяцем продажу газу,
покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірника акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаного уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами (п.3.4
договору).

Ціна на газ, як встановлено у р.5
договору, для теплопостачальних
підприємств та послуги з його
транспортування установлюються
Національною комісією регулювання
електроенергетики України (НКРЕ). Ціна
за 1000 куб. м. природного газу становить
3509,00 грн. без урахування податку на
додану вартість, збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того: - збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; - податок на додану вартість за
ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 305,60
грн., крім того ПДВ - 20% -61,12 грн., всього з
ПДВ -366,72 грн.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу -
3884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн.,
всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Передбачено, що у разі зміни НКРЕ ціни
на газ та/або тарифів на його
транспортування, розподіл і постачання
вони є обов'язковими для Сторін за цим
Договором з моменту введення їх в дію.

Реалізація газу теплопостачальним
підприємствам (споживачам) за
зазначеною у п.5.2. ціною здійснюється
при умові наявності у них відповідної
ліцензії на виробництво (постачання)
теплової енергії та затверджених
тарифів на відпуск теплової енергії.
Загальна сума вартості газу за цим
договором складається із сум вартості
місячних поставок газу.

Сторони у р.6 договору погодили порядок
та умови проведення розрахунків.
Зокрема, відповідно до п. 6.1 договору,
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

В платіжних дорученнях покупець
повинен обов'язково зазначати номер
договору, дату його підписання та
призначення платежу без зазначення
періоду, за який здійснюється оплата.
За наявності заборгованості у покупця
за цим договором продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.
Кошти, які надійшли від покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
договором ( п. 6.3 договору).

У розділі 7 договору сторони
передбачили відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань. Зокрема,
відповідно до п.7.2 договору, у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
цього Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. цього Договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Відповідно до п. 7.3 договору, у разі
невиконання покупцем умов п. 6.1 цього
договору продавець має право в
односторонньому порядку розірвати цей
договір.

Договір, відповідно до п.11.1, набуває
чинності з дати його підписання та
скріплення печатками, поширює дію на
відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01 серпня 2012 року та діє в
частині поставки газу до 31 грудня 2012
року, а в частині розрахунків - до їх
повного здійснення.

Договір підписаний та скріплений
печатками сторін.

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач прийняв
відповідно до актів приймання-передачі
природного газу від 26.11.2012 року, 27.11.2012
року, 30.11.2012р., 31.12.2012р. природний газ у
вересні 2012 року на суму 4815,57 грн., у
жовтні - 559109,97 грн., у листопаді - 1266472,46
грн., у грудні - 1470763,72 грн., всього на
загальну суму 3301161,72 грн.

Відповідачем було оплачено частину
проданого природного газу.

Позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення з відповідача 593577,62 грн.,
з яких 434915,54 грн. основного боргу за
поставлений згідно договору купівлі -
продажу №12/70-БО-34 від 28.08.2012 року газ,
59647,13 грн. пені, 58444,09 грн. 7% штрафу, 18730,11
грн. інфляційних втрат, 21840,75 грн. 3%
річних.

Після звернення до суду із
позовом (29.04.2014р.) відповідач, на
виконання умов договору від 28.08.2012р.
№12/70-БО-34, сплатив позивачу 74430,77грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№520 від 05.05.2014р. на суму 73430,77грн. та
платіжним дорученням №654 від 12.06.2014р. на
суму 1000грн.

Ухвалою суду від 02.07.2014р. провадження у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
м.Київ до Волочиського комунального
підприємства теплових мереж "Тепловик"
м. Волочиськ в частині стягнення 74430,77
грн. основного боргу припинено на
підставі п.1.1 ст.80 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази та
давши їм оцінку в сукупності суд
враховує таке.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу
України та ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

З положень ст.509 ЦК України та ст.173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами ст.627 ЦК України встановлено
свободу договору, тобто, відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між
національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" та Волочиським
комунальним підприємством теплових
мереж "Тепловик" укладено договір №
12/70-БО-34 купівлі-продажу природного
газу від 28.08.2012р.

Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України та ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань або їх зміна не
допускається.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає як
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

На підставі договору №12/70-БО-34 від
28.08.12р. купівлі продажу природного газу
між ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ
(продавець) та Волочиським комунальним
підприємством теплових мереж
"Тепловик" (покупець) у вересні - грудні
2012р. продавець продав покупцю
природний газ в обсязі 708,14 тис. куб. м.
на загальну суму 3301161,72 грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу від
26.11.2012р., 27.11.2012р., 30.11.12 р. та 31.12.12 р.

Пунктом 6.1 договору визначено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач здійснив оплату за газ
частково.

На день прийняття рішення основний
борг по оплаті природного газу у
відповідача перед позивачем по
договору №12/70-БО-34 від 28.08.2012 року (за
вересень - грудень 2012р.) склав 360484,77 грн.

Доказів про оплату природного газу
на суму 360484,77 грн. та доказів, які
спростовують позовні вимоги суду не
подано. Тому, з огляду на вищенаведене
позовні вимоги в частині стягнення
360484,77 грн. боргу підлягають
задоволенню.

Доводи відповідача викладені у відзиві
на позов, не можуть слугувати підставою
для відмови у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення
заборгованості, оскільки не
підтверджені жодними допустимими
доказами. Так, позивач здійснював
визначення обсягів природного газу
згідно Методики №288 від 15.07.2010 р.,
оскільки відповідач постачав теплову
енергію різним категоріям. При цьому
про застосування даної Методики
сторони домовилися та передбачили це в
п. 4.1 укладеного договору. Окрім того,
вказана Методика застосовувалась
позивачем, щодо спожитого відповідачем
природного газу в вересні- грудні 2012 р.,
тобто під час дії останньої, оскільки
лише 11.10.2013 р. на підставі Наказу
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості №730 втратив чинність
наказ про затвердження Методики.
Приймається до уваги, що зупинення з
30.12.2012 р. дії наказу №288, не є свідченням
неможливості застосування самої
Методики до відносин що склалися в
вересні-грудні 2012 р., зважаючи на
чинність Методики та те, що акти
приймання-передачі природного газу від
26.11.2012 р. за вересень на суму 4815,57грн.,від
27.11.2012р. за жовтень на суму 559109,97грн.,від
30.11.2012р. за листопад на суму 1266472,46грн.,
від 31.12.2012р. за грудень на суму 1470763,72грн.
підписані та скріплені представниками
сторін без зауважень та з врахуванням
визначення обсягів природного газу
відповідно до даної методики.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, є втратами пов'язаними з
інфляційними процесами в державі за
час прострочення виконання
зобов'язання боржником, а три процента
річних є за своєю правовою природою
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником.

Позивачем заявлено до стягнення 3 %
річних в розмірі 21840,75 грн. Нарахування 3
% річних здійснено по кожному періоду
наявності заборгованості з
урахуванням розміру боргу за вказаний
період.

Проаналізувавши поданий позивачем
розрахунок, суд приходить до висновку,
що правомірним нарахуванням є 21840,57
грн.

Враховуючи викладене, в частині
стягнення 0,18 грн. 3% річних слід
відмовити.

Окрім того, позивач просить стягнути з
відповідача 18730,11 грн. інфляційних
втрат згідно поданого розрахунку.

При здійсненні перерахунку, з
врахуванням листа Верховного суду
України "Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ " від 03.04.1997р.
№62-97р., інформаційного листа Вищого
господарського суду України 17.07.2012р.
№01-06/928/2012 „Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права", судом
встановлено, що позивачем допущена
помилка при нарахуванні інфляційних
втрат за грудень 2012 року, січень 2013 року
(здійснено нарахування інфляційних
втрат за грудень 2012р. на суму 1263151,82 грн.,
проте, вказана заборгованість існувала
лише з 14.12.12 р. по 17.12.12 р., в той час, як
фактично борг у грудні становив 974151,82
грн. та за січень 2013р. на суму 1024915,54 грн.,
проте, вказана заборгованість існувала
лише 16.01.13 р.в той час, як фактично борг у
січні становив 834915,54 грн.), таким чином,
до стягнення підлягає всього 17772,11 грн.
втрат від інфляції, у стягненні 958 грн.
інфляційних слід відмовити.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України,
п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі
порушення правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити штрафні санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
визначено, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Сторонами в п.7.2 договору передбачено,
що у разі невиконання Покупцем пункту
6.1. умов цього Договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

В зв'язку із несвоєчасною оплатою
природного газу, позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 59647,13 грн.
згідно поданого розрахунку.

Перевіривши розрахунок пені, наявний в
матеріалах справи, суд вважає, що
правомірним буде нарахування 59646,21 грн.
пені, у стягненні 0,92 грн. пені слід
відмовити.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 7 % штрафу за прострочення
платежу понад 30 днів в розмірі 58444,09 грн.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що
відповідач у разі прострочення
зобов'язань по оплаті природного газу
понад 30 днів зобов'язується додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 ГК України, у
разі, якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 2 інформаційного листа
ВГСУ "Про доповнення інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2011 року №01-06/249 "Про
постанови Верховного Суду України,
прийняті за результатами перегляду
судових рішень господарських судів"
від 13.07.2012 року №01-06/908/2012, одночасне
стягнення з учасника господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені не суперечить статті 61
Конституції України, оскільки згідно
зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є
формами неустойки, а відповідно до
статті 230 ГК України - видами штрафних
санкцій, тобто не є окремими та
самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Враховуючи вищенаведене,
проаналізувавши розрахунок заявленої
до стягнення суми штрафу, суд приходить
до висновку, що остання заявлена
правомірно в межах можливих
нарахувань.

Враховуючи вищенаведене, положення ст.
33 ГПК України, в силу яких кожна сторона
повинна довести ті обставини на які
вона посилається, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню , а
саме в частині стягнення з відповідача
360484,77грн. основного боргу, 59646,21 грн.
пені, 21840,57 грн. 3% річних, 17772,11 грн.
інфляційних втрат та 58444,09 грн. 7% штрафу.
В решті позову - про 0,92 грн. пені, 0,18 грн.
3%річних, 958 грн. втрат від інфляції суд
відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати розподіляються пропорційно до
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 32, 33, 44, 49, 82, 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м.Київ до
Волочиського комунального
підприємства теплових мереж "Тепловик"
м. Волочиськ про стягнення 519146,85 грн., з
яких 360484,77 грн. основного боргу, 59647,13
грн. пені, 58444,09 грн. 7% штрафу, 18730,11 грн.
інфляційних витрат, 21840,75 грн. 3% річних
задовольнити частково.

Стягнути з Волочиського комунального
підприємства теплових мереж "Тепловик"
м.Волочиськ, вул. Пушкіна,7а (код 14151820) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м.Київ, вул.
Б. Хмельницького, 6, (код 20077720) 360484,77 грн.
(триста шістдесят тисяч чотириста
вісімдесят чотири грн. 77 коп.) основного
боргу, 21840,57 грн. (двадцять одна тисяча
вісімсот сорок гривень 57 коп.) 3% річних,
17772,11 грн. (сімнадцять тисяч сімсот
сімдесят дві грн. 11 коп.) інфляційних
втрат, 59646,21 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч
шістсот сорок шість грн. 21 коп.) пені,
58444,09 грн. (п'ятдесят вісім тисяч
чотириста сорок чотири грн. 09 коп.) 7%
штрафу, 11852,37 грн. (одинадцять тисяч
вісімсот п'ятдесят дві грн. 37 коп.)
витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову щодо стягнення 0,92 грн.
пені, 0,18 грн. 3% річних та 958 грн. втрат
від інфляції відмовити.

Повне рішення складено 10.07.2014р.

Суддя
І.В. Грамчук

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2 -
позивачу (01001 м.Київ,
вул.Б.Хмельницького,6), 3 - відповідачу
(31200, м.Волочиськ, вул. Пушкіна,7а).