ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р.Справа № 916/321/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Беляновський
В.В.

(склад судової колегії сформований
розпорядженням голови суду №331 від
27.06.2014р. )

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

Від ДП "Ізмаїльський морський
торговельний порт" - Радолов В.Г., за
довіреністю;

Представник відповідача - не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства «Ізмаїльський
морський торговельний порт»

на рішення господарського суду
Одеської області від 16 квітня 2014 року

по справі №916/321/14

за позовом Державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дунайбункер»

про повернення майна, стягнення
57386,73грн.

Сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги.

В судовому засіданні 01.07.2014р. згідно ст.
85 ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Встановив:

У лютому 2014р. Державне підприємство
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» (надалі - позивач, ДП «ІМТП»)
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дунайбункер»
(надалі - відповідач, ТОВ
«Дунайбункер»), в якому просило суд
зобов'язати відповідача повернути з
незаконного володіння майно - 40 футовий
контейнер МММИ 106337-5, інвентарний №684 і
передати його у володіння позивача з
обов'язковим підписанням акту
приймання-передавання майна; стягнути
з відповідача 57386,73грн., із яких -
19179,69грн. борг по орендній платі,
38207,04грн. - неустойка за невиконання
зобов'язання по поверненню майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
02.03.2009р. між сторонами був укладений
Договір оренди майна №35 (надалі -
Договір), за умовами якого ДП «ІМТП»
зобов'язався передати, а відповідач
прийняти у строкове користування 40
футовий контейнер МММИ 106337-5. орендна
плата за користування контейнером
становить 508,20грн. в місяць і
коригується на індекс інфляції.
04.01.2011р. сторони уклали додаткову угоду
№1, якою термін Договору №35 було
продовжено до 31.12.2011р. Відповідно до
п.10.4 Договору №35 у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
договору після закінчення його строку
цього чинності протягом місяця, він
вважається продовженим на той самий
строк і на тих самих умовах.

31.02.2012р. позивач, у відповідності до п.10.4
Договору №35, направив на адресу
відповідача лист про припинення дії
Договору №35 з 31.12.2011р. і повідомив про
необхідність у тижневий термін
повернути орендоване майно
(аналогічні листи були направлені
відповідачу 13.02.2012р., 02.04.2012р., 06.07.2012р.),
однак жодної відповіді ДП «ІМТП» від
ТОВ «Дунайбункер» не отримувало та до
теперішнього часу контейнер не
повернуто Відповідач повинен був
звільнити орендоване приміщення
01.01.2012р., тобто строк незаконного
користування орендованим майном
складає 24 місяці після припинення дії
Договору №35. За розрахунком позивача
ТОВ «Дунайбункер» повинно сплатити
йому орендну сплату 19179,69грн. та
неустойку у розмірі 38207,04грн.

З посиланням на норми ч.1,2 ст.785,
ст.ст.610,611 ЦК України, ч.1 ст.216 ГК
України ДП «ІМТП» просило задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

31.03.2014р. ДП «ІМТП» подало місцевому
господарському суду клопотання (заяву
про внесення зміни до резолютивної
частини позовної заяви), відповідно до
якого просило п.1 прохальної частини
позову розглядати в наступній
редакції: «Вилучити з незаконного
володіння ТОВ «Дунайбункер» і
повернути його у володіння власнику ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» майно - 40 футовий контейнер МММИ
106337-5,інв. №684».

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 31.03.2014р., з посиланням на
норми ст.22 ГПК України, відмовлено у
прийнятті заяви ДП «ІМТП» про
часткову зміну предмету позову,
оскільки справа вже розглядається по
суті.

31.03.2014р. ТОВ «Дунайбункер» подало суду
першої інстанції відзив на позовну
заяву, в якому зазначило, що позовні
вимоги не визнає частково, а саме - в
частині стягнення 57386.73грн., оскільки
контейнер фактично перебуває на
території ДП «ІМТП», заблокований
іншими контейнерами, що унеможливлює
його використання відповідачем. В
частині стягнення орендної плати та
неустойки позовні вимоги є
необґрунтованими, оскільки договором
оренди №35 від 02.03.2009р. (з доповненнями)
була передбачена сплата за період
фактичного користування контейнером
(01.01.2009р.-31.12.2011р.), розмір плати за
користування контейнером у подальшому
не було узгоджено, а фактичне
користування майном було припинено
01.01.2012р. Крім того, відповідач
зазначив, що не отримував ніяких листів
від позивача з проханням оформити
документацію на повернення спірного
майна та й взагалі позивач своє майно
мав можливість повернути у будь-який
момент з дня закінчення договору.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 16.04.2014р. (суддя Брагіна Я.В.)
позовні вимоги ДП «ІМТП» задоволено
частково - стягнуто з ТОВ «Дунайбункер»
на користь ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» 19179,69грн. -
основного боргу, 1828,62грн. - витрат,
пов'язаних із сплатою судового збору;
зобов'язано ТОВ «Дунайбункер»
повернути ДП «ІМТП» 40 футовий
контейнер МММИ 106337-5, інвентарний №684
по акту приймання - передачі. В решті
позову відмовлено.

Рішення суду вмотивовано тим, що
позивач у відповідності до п.10.4
Договору №35 протягом місяця, тобто
13.01.12р. надіслав відповідачу
повідомлення про закінчення дії
договору та про повернення
орендованого майна, однак ТОВ
«Дунайбункер» після повідомлення
позивачем про повернення майна не
повернув ДП «ІМТП» орендоване майно і
не сплатив орендну плату за
користування майном із 01.01.12р. по
грудень 2013р. Керуючись нормами ст.ст.509,
11, 526, 626,627, 629, ч.3 ст.653, ч.2 ст.795, ст.759 ЦК
України та враховуючи те, що п.3.8
Договору №35 передбачено, що у разі
припинення договору орендар сплачує
орендну плату до дня повернення майна
за актом приймання передачі включно,
суд першої інстанції задовольнив
позов у частині стягнення орендної
плати в сумі 19179,69грн.

Також місцевий господарський суд
задовольнив позов і в частині
зобов'язання ТОВ «Дунайбункер»
повернути позивачу контейнер, оскільки
ДП «ІМТП» не має наміру продовжувати
орендні відносини із відповідачем, про
що повідомив останнього в передбачений
договором та ст.764 ЦК України строк.

Суд першої інстанції відмовив в позові
у частині стягнення неустойки в сумі
38207,04грн. за користування річчю за час
прострочення обов'язку повернути
майно, хоча Договором №35 та ч.2 ст. 785 ЦК
України передбачено, якщо наймач не
виконує обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення, оскільки
відповідно до ст.795 ЦК України договір
оренди припиняє дію з моменту
підписання акту приймання-передачі.

Не погодившись з рішенням суду, ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржуване рішення, та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ДП
«ІМТП» зазначило, що оскаржене рішення
підлягає скасуванню в частині відмови
у задоволенні позовних вимог, оскільки
судом невірно застосовані норми
матеріального права, в частині що
регулюють правовідносини після
припинення дії Договору №35, з огляду на
наступне:

- ставлення суду до одного і того ж
юридичного факту є суперечливим.
Задовольняючи позов в частині
стягнення орендної плати, суд
застосовує п.3.8 Договору №35, в якому
йдеться про сплату за користування
майном у разі припинення Договору.
Тобто тут суд визнає, що Договір №35
припинив свою дію і у повній
відповідності обставинам справи
правомірно задовольняє позов. Однак
всупереч тому, що судом встановлено
порушення умов Договору №35 з боку
відповідача з несвоєчасного
повернення майна, а також ту обставину,
що Договір припинив свою дію і є всі
підстави для задоволення позовних
вимог в повному обсязі, зокрема щодо
стягнення неустойки, судом був
зроблений протилежний правовий
висновок, щодо вимоги про стягнення
неустойки;

- відповідачем своєчасно не повернуто
орендоване майно, внаслідок чого, на
підставі п.10.9 Договору №35 та у
відповідності до норм ч.2 ст.785 ЦК
України ТОВ «Дунайбункер» повинно
сплатити ДП «ІМТП» неустойку в розмірі
38207,04грн.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р.
прийнято апеляційну скаргу ДП «ІМТП»
до провадження та призначено її до
розгляду.

Сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги.

Представник відповідача в судові
засідання не з'явився.

Представник ДП «ІМТП» в засіданнях
апеляційного господарського суду
підтримав доводи та вимоги апеляційної
скарги.

Заслухавши пояснення представника
скаржника, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет їх
юридичної оцінки господарським судом
Одеської області, проаналізувавши
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції з матеріалів справи, 02.03.2009р.
між ДП "Ізмаїльський морський
торговельний порт" (надалі
Орендодавець, позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Дунайбункер" (надалі орендар,
відповідач) був укладений договір № 35
оренди індивідуально визначеного
(нерухомого або іншого) майна, що
належить до державної власності.

Предметом договору є зобов'язання
орендодавця передати, а орендаря
прийняти у строкове платне
користування індивідуально визначене
майно - 40 футовий контейнер МММИ 106337-5,
інвентарний №684, що перебуває на
балансі Орендодавця.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.95. №786 із змінами, або за
результатами конкурсу на право оренди
державного майна і становить без ПДВ за
перший місяць оренди - січень 2009 року
508,20грн. Орендна плата за перший місяць
оренди - січень 2009 року визначається
шляхом коригування розміру орендної
плати за базовий місяць на індекс
інфляції за грудень 2008 року.

Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць (п.3.3 договору).

За умовами п. 3.6 договору орендар
вносить орендну плату щомісячно не
пізніше 15 числа місяця, за який
здійснюється платіж.

У відповідності до п. 10.1 договору,
договір укладено строком на 2 роки, що
діє з 01.01.2009р. до 31.12.2010р.

Додатковою угодою №1 до договору від
04.01.11. термін дії договору продовжено до
31.12.11.

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу 40 футовий
контейнер МММИ 106337-5, інвентарний №684,
що підтверджуються актом
приймання-передачі від 02.03.2009р.

Згідно п.10.4 договору, у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення дії договору або зміну його
умов після закінчення строку його
чинності протягом одного місяця
договір вважається продовженим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені цим договором.

Як свідчать матеріали справи позивач
протягом місяця, тобто 13.01.12. надіслав
відповідачу повідомлення про
закінчення дії договору та про
повернення орендованого майна, що
підтверджується витягом із реєстру
відправки (а.с.17,18).

Відповідно до п.10.7 договору у разі
припинення або розірвання договору
майно протягом трьох робочих днів
повертається орендарем орендодавцю.

Майно вважається поверненим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акту приймання-передачі.
Обов'язок щодо складання акта
приймання - передачі про повернення
майна покладається на орендаря (п.10.8
договору).

Згідно п.3.8 договору у разі припинення
договору орендар сплачує орендну плату
до дня повернення майна за актом
приймання передачі включно.

Відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Як убачається з матеріалів справи,
після припинення договору оренди у
зв'язку із спливом строку договору його
дії (з 01.12.2011р.) відповідач не повернув
контейнер за актом передачі - приймання
Орендодавцю, отже продовжив фактичне
користування майном, чим порушив умови
п. 10.7 договору оренди та вимоги ч.1. ст..
785 ЦК України.

За час фактичного користування майном
з 01.01.2012р. по грудень 2013р. (включно)
позивачем нараховано 19179.69грн. орендної
плати на підставі п. 3.8 договору оренди,
з такою умовою погодився відповідач
при укладенні договору.

За розрахунком ДП "ІМТП" до позовної
заяви орендна плата за цей період
розрахована у відповідності з п.3.1, 3.3
договору та складає 19179.69грн.

Виходячи з вищевказаного та керуючись
ст.ст. 11, 509, 626, 627, 629, 762, Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України, з огляду на
присутність порушення умов договору
відповідачем, суд першої інстанції
правильно стягнув з відповідача на
користь Державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» 19179,69грн. - основного боргу, а саме
орендної плати за користування
неповерненим контейнером за період
січень 2012р. - грудень2013р.

Також Одеський апеляційний
господарський суд погоджується з
рішенням господарського суду Одеської
області в частині зобов'язання ТОВ
«Дунайбункер» повернути позивачу
орендоване майно по акту приймання
передачі на підставі ч. 1. ст.. 785 ЦК
України та п. 10.7 договору оренди.

Але Одеський апеляційний
господарський суд не може погодитися з
рішенням господарського суду Одеської
області в частині відмови у стягненні
38207.04грн. - неустойки з огляду на
наступне.

Згідно із частиною другою статті 785 ЦК
України, якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Таким чином, у зв'язку із припиненням
договору у відповідача виник обов'язок
повернути орендодавцю протягом трьох
робочих днів майно з оренди (пункт 10.7
договору).

Наслідком порушення виконання
обов'язку щодо повернення майна є
застосування до відповідача
самостійної майнової відповідальності
у сфері орендних правовідносин у
вигляді сплати неустойки у розмірі
подвійної орендної плати за час
прострочення. Тобто в основі неустойки,
стягнення якої передбачено частиною 2
ст. 785 ЦК України, лежить саме розмір
плати за користування річчю, яка
повинна сплачуватись у подвійному
розмірі за увесь час прострочення
зобов'язання з повернення орендованого
майна.

П. 10.9 Договору № 35 від 02.03.2009
передбачено, що якщо орендар не виконує
обов'язок щодо повернення майна,
орендодавець має право вимагати від
орендаря сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування майном
за час прострочення.

Відповідно до довідки № 22/346 від 13.01.2014
року орендна плата за грудень 2011 року
по договору № 35 складала 795,95 грн. (з
урахуванням ПДВ).

Відповідач повинен був повернути
орендоване майно протягом 3-х робочих
днів після 31.12.2011р., тому строк
безпідставного користування
орендованим майном складає 24 місяці (по
грудень 2013р. включно).

Отже, у відповідності до ч. 2 ст. 785 ЦК
України відповідач повинен сплати
Порту 795.98 (орендна плата за 12.2011 року з
ПДВ) х 2 х 24 міс. = 38 207.04 грн. з ПДВ.

Судом першої інстанції відмова в
стягненні неустойки помилково
вмотивована ст..795 Цивільного кодексу
України: передання наймачеві будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору та, що
цього моменту починається обчислення
строку договору найму, якщо інше не
встановлено договором. Повернення
наймачем предмета договору найму
повинно оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
договір найму припиняється.

При цьому ст.795 ЦК України має предметом
правового регулювання питання найму
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини), а не рухомого
майна, яким є спірний контейнер, отже
застосуванню до спірних правовідносин
не підлягає.

В даній справі наявні передбачені
законом та договором оренди №35
підстави для задоволення позовних
вимог про стягнення 38207.04грн. з
відповідача за невиконання
зобов'язання з передачі по акту
спірного контейнера за час
прострочення з січня 2012р. по грудень
2013р. (включно) згідно п. 10.7 договору
оренди та ч.2 ст. 785 ЦК України, отже
місцевий господарський суд ухвалив
рішення в цій частині при
неправильному застосуванні норм
матеріального права, що є підставою для
його скасування і задоволення позовних
вимог в цій частині.

ТОВ "Дунайбункер" у відзиві на позов
помилково вважає, що неустойка
стягується за користування річчю після
припинення договору оренди, позаяк ч.2
ст. 785 ЦК України визначає підставою
такої відповідальності інше -
невиконання обов'язку з негайного
повернення наймодавцеві майна у стані,
в якому воно було одержане, або у стані,
який обумовлено у договорі.

За таких обставин оскаржуване рішення
господарського суду Одеської області
від 16.04.2014р. підлягає частковому
скасуванню з прийняттям нового рішення
про задоволення позовних вимог про
стягнення неустойки, в іншій частині
залишається без змін як законне та
обґрунтоване з відповідним
перерозподілом судових витрат згідно
ст.49 ГПК України з їх покладенням на ТОВ
"Дунайбункер" у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.49,99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської
області від 16 квітня 2014 року по справі
№916/321/14 скасувати в частині відмови в
стягненні 38 207.04 грн. - неустойки.

Прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення господарського
суду Одеської області від 16 квітня 2014
року по справі №916/321/14 залишити без
змін, виклавши резолютивну частину в
наступній редакції:

"Позов задовольнити повністю.

Стягнути із Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дунайбункер" (68600,
Одеська область, м. Ізмаїл, вул.
Нахімова, буд. 258, ) на
користь Державного підприємства
„Ізмаїльський морський торговельний
порт" (68600, Одеська область, м. Ізмаїл,
вул. Портова, буд. 7, ):

- 19179,69грн. - основного боргу;

- 38207.04грн. - неустойки;

- 3045грн. - витрат, пов'язаних із сплатою
судового збору.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю „Дунайбункер" (68600,
Одеська область, м. Ізмаїл, вул.
Нахімова, буд. 258, )
повернути Державному підприємству
„Ізмаїльський морський торговельний
порт" (68600, Одеська область, м. Ізмаїл,
вул. Портова, буд. 7, ): 40
футовий контейнер МММИ 106337-5,
інвентарний №684 по акту приймання -
передачі."

Стягнути із Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дунайбункер" (68600,
Одеська область, м. Ізмаїл, вул.
Нахімова, буд. 258, ) на
користь Державного підприємства
„Ізмаїльський морський торговельний
порт" (68600, Одеська область, м. Ізмаїл,
вул. Портова, буд. 7, )
1522.50грн. - витрат, пов'язаних із сплатою
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Доручити господарському суду Одеської
області видати відповідні накази із
зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 07
липня 2014р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя
Бєляновський В.В.