ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Справа № 904/8291/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І.розглянувши
у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуФізичної
особи-підприємця ОСОБА_4на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014у справі№ 904/8291/13 Господарського
суду Дніпропетровської областіза
позовомКриворізької міської ради
доФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет
споруКриворізька центральна
міжрайонна державна податкова
інспекція у місті Кривому Розі
Дніпропетровської області Державної
податкової службипростягнення 113 474,22
грн. заборгованості з орендної плати за
договором оренди земельної ділянки за
участю представників: позивачане
з'явилися (про час та місце судового
засідання повідомлений
належно)відповідачане з'явилися (про
час та місце судового засідання
повідомлений належно)третьої особине
з'явилися (про час та місце судового
засідання повідомлений належно)

ВСТАНОВИВ:

Криворізька міська рада звернулась до
господарського суду з позовом про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 108610,60грн. основного боргу, 4863,62
грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
відповідачем господарського
зобов'язання щодо своєчасної та повної
сплати орендної плати за землю,
передбаченої пунктами 10, 12 договору
оренди земельної ділянки від 23.04.2010,
рішенням Криворізької міської ради №
3884 від 14.05.2010 "Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель міста Кривого
Рогу", та з урахуванням змін у чинному
законодавстві.

Відповідач у відзиві на позов відхилив
позовні вимоги як безпідставні,
вказавши, що позивач не надав доказів
порушення ФОП ОСОБА_4 строків подачі до
податкових органів розрахунків по
орендній платі за землю чи сплати
орендної плати, розрахунки позивача не
підтверджуються податковими
деклараціями та зобов'язаннями та не
можуть бути належними доказами,
оскільки визначені на підставі статті
275 Податкового кодексу України, який не
набув чинності на момент укладення
Договору та не має відношення до його
умов. Окрім цього відповідач вказав, що
Криворізька міська рада діяла з
порушенням вимог статей 8, 9, 10, 13 Закону
України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності" та згідно з
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2011 №2а-423/10 та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
11.12.2012 № К/9991/76012/11 рішення Криворізької
міської ради Дніпропетровської
області № 3884 від 14.05.2010 "Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
міста Кривого Рогу" визнано нечинним.

Також ФОП ОСОБА_4 подав клопотання про
припинення провадження по справі на
підставі пунктів 1, 1-1 статт1 80
Господарського процесуального кодексу
України у зв'язку з непідвідомчістю
даної справи господарським судам та
відсутністю предмету спору.

У судовому засіданні 29.01.2014 відповідач
заявив усне клопотання про
застосування позовної давності.

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 03.03.2014
(судді: Мартинюк С.В.-головуючий,
Красота О.І., Ліпинський О.В.) клопотання
позивача про припинення провадження по
справі на підставі пунктів 1, 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України відхилено у зв'язку з
відсутністю підстав для задоволення;
позов задоволено частково, стягнуто з
відповідача 105215,36грн. заборгованості з
орендної плати за землю, 4379,61 грн. пені
та 2191,89грн. судового збору; в решті
позову відмовлено.

Судове рішення обгрунтоване
порушенням відповідачем зобов'язання
щодо своєчасної та повної сплати
орендної плати за землю, передбаченої
пунктами 10, 12 договору оренди земельної
ділянки від 23.04.2010.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014 (судді: Євстигнєєв О.С.-
голоовуючий, Бахмат Р.М., Кощеєва І.М.)
рішення місцевого господарського суду
залишено без змін з огляду на його
законність та обґрунтованість.

Не погоджуючись з висновками
господарських судів попередніх
інстанцій, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_4 подав до Вищого господарського
суду України касаційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову та рішення
у даній справі та припинити
провадження у справі у зв'язку з
непідвідомчістю; скаржник посилається
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, а саме: суди
розглянули спір всупереч підпункту 7.1.8
пункту 7.1 статті 7, пункту 41.2 статті 41,
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, пункту 6 частини 1 статті 12,
пункту 1-1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, не
дослідили надані відповідачем
податкові декларації, узгоджені з
податковим органом, акт звірення
розрахунків сплати орендної плати
станом на 31.12.2012.Окрім цього скаржник
вказує, що не може бути прийнятий як
доказ розрахунок плати за землю,
здійснений начальником управління
земельних ресурсів виконкому міської
ради, оскільки погашення податкового
боргу- плати за землю може бути
здійснено лише за адміністративним
позовом виключно органами державної
податкової служби в межах їх
повноважень на підставі пункту 3
частини 1 статті 183-3 Кодексу
адміністративного суду України.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу
заперечив її доводи, як безпідставні;
сторони не скористалися правом на
участь представників у судовому
засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судовому рішенні,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати чи вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду або відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або перевіряти докази.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій та вбачається з
матеріалів справи, Криворізькою
міською радою (Орендодавець) і фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (Орендар)
23.04.2010 на підставі рішень міської ради
від 27.05.2009 №3269 та від 25.11.2009 №3589
укладений договір оренди земельної
ділянки.

Договір зареєстрований у
Криворізькому відділі
Дніпропетровської регіональної філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" 06.07.2010
за №25.

Пунктом 1 цього договору встановлено,
що Орендодавець надав, а Орендар
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку житлової та
громадської забудови для розміщення
станції технічного обслуговування
автомобілів, яка знаходиться на
АДРЕСА_1.

Згідно з пунктами 2, 4, 6 договору в
оренду передана земельна ділянка
площею 0,5846га. Кадастровий номер
земельної ділянки: :06:208:0024,
договір укладено на 5 років.

Відповідно до пункту 7 договору річна
орендна плата вноситься Орендарем
виключно у грошовій формі незалежно
від результатів діяльності орендаря у
трикратному розмірі земельного
податку, що встановлюється Законом
України "Про плату за землю", на
підставі витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виконаного
управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області, на рахунок
Управління держказначейства у м.
Кривому Розі №0024 ,
у банку ГУДКУ в Дніпропетровській
області, МФО 805012.

Пунктом 10 договору встановлено, що
розмір нормативної грошової оцінки не
є сталим і змінюється у зв'язку з
проведенням її щорічної індексації та
на підставі інших вимог діючого
законодавства. За договором орендар
самостійно зобов'язувався щорічно
відповідно до інформації Держкомзему
про коефіцієнт індексації грошової
оцінки земель, опублікований в засобах
масової інформації, здійснювати
індексацію грошової оцінки земельної
ділянки. Зміна нормативної грошової
оцінки земельної ділянки та її
індексація проводиться без внесення
змін та доповнень до цього договору.

Відповідно до пункту 12 цього Договору
сторонами укладеного договору
узгоджено, що розмір та сума орендної
плати переглядається без внесення змін
до цього договору у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором (включно зі зміною мети
використання або цільового
призначення земельної ділянки); зміни
(збільшення або зменшення за рішенням
міської ради) розмірів річної орендної
плати за землю, базової вартості 1 кв.м
земель міста, розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини Орендаря, що підтверджується
документами; в інших випадках
передбачених законодавством та цим
договором.

Пунктом 13 Договору передбачено, що у
разі невнесення орендної плати у
строки, визначені цим договором,
справляється пеня, яка нараховується
на суму боргу по орендній платі за
земельну ділянку (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності) із
розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого боргу по орендній платі або на
день його (його частини)погашення,
залежно від того, яка з величин таких
ставок є більшою, за кожний календарний
день прострочення у його сплаті,
включаючи день такого погашення.

Також за пунктом 30 Договору
Орендодавець має право в
односторонньому порядку збільшити
розмір орендної плати у разі
збільшення відповідно до
законодавства України розміру
земельного податку. Це право
орендодавця підтверджується у
відповідності до частини 4 статті 21
Закону України "Про оренду землі", якщо
орендна плата за земельну ділянку буде
менша за розмір земельного податку.

Згідно з пунктом 33 цього Договору до
обов'язків Орендаря входить
систематична сплата орендної плати в
повному обсязі в установлений
договором строк.

14.05.2010 Криворізькою міською радою
ухвалено рішення № 3884 "Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
міста Кривого Рогу", відповідно до
якого затверджено технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земель міста Кривого Рога,
згідно з якою базова вартість одного
кв.м. земель міста становить 240,05
грн./кв.м.; встановлено застосування
базової вартості одного кв.м. земель
міста здійснити в три етапи: І - з 01.06.2010
у розмірі 150 грн./кв.м; зобов'язано
управління земельних ресурсів
виконкому міської ради (Бризецький О.Ф.)
забезпечити застосування нової
грошової оцінки земель міста при
укладанні договорів оренди земельних
ділянок та перегляді річної орендної
плати за землю в діючих договорах.

На підставі наведеного рішення
управлінням Держкомзему у місті Кривий
Ріг Дніпропетровської області за №1/885
від 15.07.2010 підготовлено довідку про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, відповідно до якої нормативна
грошова оцінка земельної ділянка
відповідача становить 70134462,2грн.

Рішенням Криворізької міської ради
"Про затвердження положення про
управління земельних ресурсів
виконкому міської ради" від 25.02.2010 №3752
на управління покладено обов'язок
контролю за виконанням фізичними
особами та суб'єктами господарювання
умов договорів оренди земельних
ділянок та купівлі-продажу земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення, та за надходженням до
бюджету міста коштів від надання у
користування, вилучення (продажу)
земельних ділянок.

Управлінням земельних ресурсів
виконкому міської ради проведено
розрахунок різниці плати за землю по
договору оренди земельної ділянки та
встановлено, що, виходячи з розміру
зміненої нормативно-грошової оцінки
землі згідно наданого розрахунку
договірних обов'язків з орендної плати
за землю по договору оренди земельної
ділянки, сума заборгованості
відповідача зі сплати орендних
платежів за липень 2010 року по грудень
2012 року склала 108610,60 грн.

Відповідно до пояснень Криворізької
центральної міжрайонної державної
податкової інспекції у місті Кривому
Розі 22.08.2012 відповідачем надані
уточнені податкові декларації по
орендній платі за землю, сума яких за
спірний період зменшена відповідачем.

Криворізька міська рада звернулась до
господарського суду з позовом про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 108610,60грн. основного боргу з
орендної плати та 4863,62 грн. пені.

Місцевий господарський суд з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позов, з урахуванням
позовної давності, встановив наявність
підстав для стягнення заборгованості у
сумі 105215,36 грн. та пені - 4379,61 грн.

Судова колегія зазначає наступне,
відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно, ставляться, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з статтею 632 цього Кодексу ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України
"Про оренду землі" основною метою
договору оренди земельної ділянки та
одним з визначальних прав орендодавця
є своєчасне отримання останнім
орендної плати у встановленому
розмірі.

Відповідно до пункту 1 статті 15, статті
21 Закону України "Про оренду землі" до
істотних умов договору оренди землі
входить, зокрема, орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату;
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про оренду землі" орендодавець має
право на своєчасне внесення орендної
плати.

Частина 2 статті 19 Конституції України
зобов'язує органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з приписами статті 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території, а тому у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку

Відповідно до частин 4 та 5 статті 5
Закону України "Про оцінку земель"
грошова оцінка земельних ділянок
залежно від призначення та порядку
проведення може бути нормативною і
експертною. Нормативна грошова оцінка
земельних ділянок використовується
для визначення розміру земельного
податку, державного мита при міні,
спадкуванні та даруванні земельних
ділянок згідно з законом, орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності, втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також при розробці показників та
механізмів економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель.

Згідно з частиною 2 статті 12, статті 15
цього Закону, нормативно-правові акти з
проведення оцінки земель які
розробляються з урахуванням вимог
положень національних стандартів,
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Нормативно грошова оцінка
земельних ділянок в силу положень
статті 13 названого Закону приводиться,
зокрема, у разі визначення розміру
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.
Розмір орендної плати визначається з
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, а її зміна є підставою для
перегляду розміру орендної плати;

Відповідно до статей 15, 18 Закону
України "Про оцінку земель" підставою
для проведення оцінки земель
(бонітування ґрунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок) є рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування; нормативна
грошова оцінка земельних ділянок
проводиться відповідно до державних
стандартів, норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності,
розташованих у межах населених пунктів
незалежно від їх цільового призначення
- не рідше ніж один раз на 5-7 років.

В зв'язку із введенням в дію
Податкового кодексу України від 02.12.2010 N
2755-VI з 01.01.2011 Закон України „Про плату
за землю " втратив чинність згідно
частиною 2 Прикінцевих положень
Кодексу. Питання сплати податку на
землю та оплати орендної плати за
користування земельною ділянкою з
01.01.2011 регулюється Податковим кодексом
України.

Згідно із статтею 287, підпункту 288.5.2
пункту 288.5 статті 288 Податкового
кодексу України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою; розмір орендної плати за
земельні ділянки встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом, а також не може
перевищувати для земельних ділянок,
наданих для розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12
відсотків нормативної грошової оцінки.

Разом з цим, суди дослідили, що ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 по
справі №2а-423/10/0408 роз'яснено, що дія
рішення Криворізької міської ради
Дніпропетровської області від 14.05.2010
№3884 "Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Кривого Рогу" може
бути припинена тільки на бюджетний
період 2014 року, отже визнання нечинним
зазначеного рішення, не впливає на
правовідносини щодо заборгованості з
орендних платежів, які виникли в 2010-2012
роках.

Відтак, господарськими судами
перевірено відповідність здійсненого
позивачем розрахунку сплати орендної
плати за землю, виходячи з розміру
зміненої нормативно-грошової оцінки
землі, передбаченої пунктами 10, 12
договору оренди земельної ділянки від
23.04.2010 та рішенням Криворізької міської
ради № 3884 від 14.05.2010 "Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель міста Кривого
Рогу" в межах періоду її застосування
приписам статті 15,18 Закону України "Про
оцінку земель"; відповідач не надав
контророзрахунку позовних вимог з
посиланням на відповідні норми
законодавства чи положення договору.

Доводи скаржника про відсутність
заборгованості за невиконання
зобов'язання зі сплати орендних
платежів за землю згідно з умовами
договору оренди не грунтуються на
належних та допустимих доказах
неможливості здійснити оплату
заборгованості у обумовлений
договором строк та визначений ним
порядок.

Щодо посилання відповідача на
порушення судами пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України слід зазначити наступне.
Вказаний пункт передбачає, що
відсутність предмета спору означає
відсутність матеріального
правовідношення між сторонами у
зв'язку з відсутністю предмету спору.
Натомість, матеріалами справи містять
надані документи, що позивач звернувся
з позовом про стягнення орендної плати
за земельну ділянку на підставі
договору оренди такої земельної
ділянки, сплата якої має характер
господарського зобов'язання, чим
спростовуються доводи скаржника.

Посилання скаржника на порушення
судами пункту 1 статт1 80 Господарського
процесуального кодексу України не може
бути взято до уваги з огляду на приписи
пункту 6 частини 1 статті 12 Кодексу, які
передбачають, що справи у спорах за
участю державних органів та органів
місцевого самоврядування, що виникають
з правовідносин, у яких державні органи
та органи місцевого самоврядування
реалізують повноваження власника
землі, а також в інших спорах, які
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, за
відповідності складу сторін спору
статті 1 Кодексу підвідомчі
господарським судам.

Разом з тим підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
саме договір оренди такої земельної
ділянки, у зв'язку з цим та оскільки
орендну плату за землю орендар вносить
орендодавцеві, то право на стягнення
заборгованості з орендної плати має
орендодавець шляхом звернення до
відповідного господарського суду в
установленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правомірного висновку про
наявність підстав для стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
108610,60грн. основного боргу та 4863,62 грн.
пені.

Судове рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини
2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у рішенні
місцевого та постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків, що господарські суди
в порядку статей 43, 99, 101 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно та об'єктивно
розглянули в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності;
дослідили подані сторонами в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень докази; правильно
застосували норми матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Як наслідок, прийняті судами рішення та
постанова відповідають статтям 43, 84 та
105 Господарського процесуального
кодексу України вимогам щодо
законності та обґрунтованості
судового рішення, підстав для їх
скасування з мотивів, наведених у
касаційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014 у справі № 904/8291/13 Господарського
суду Дніпропетровської області та
рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 03.03.2014
залишити без змін.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н. Волковицька

Л. Рогач