КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2014 р. Справа№ 927/438/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Гордовій Г.Л.

за участю представників:

від позивача: Перепилиця Р.В.,
представник за довіреністю №10/05/14 від
03.05.2014р.;

від відповідача: ОСОБА_3, особисто;

ОСОБА_4, представник згідно Договору
про надання правової допомоги від
05.05.2014р., Ордер серії АА 3147406 від 05.05.2014р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду
Чернігівської області від 14.05.2014р.
(підписано - 19.05.2014р.)

у справі №927/438/14 (cуддя: Блохіна Ж.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Профіль України»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 116 264,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «ТД
Профіль України» (далі - позивач)
звернулося до Господарського суду
Чернігівської області з позовною
заявою до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення
116264,02грн., з яких: 110887,54грн.
заборгованість в оплаті вартості
товару та 5376,48грн. пені за несвоєчасне
виконання оплати за період з 13.11.2013 року
по 20.03.2014 року.

Позовні вимоги умотивовані тим, що
відповідач, як покупець, отримавши у
власність товар від постачальника,
повну вартість товару у строки,
обумовлені Договором поставки №346/2/13
від 01.11.2013р., не оплатив і заборгував
110887,54грн.. За прострочення в оплаті
покупної вартості постачальник
нарахував та заявив до стягнення пеню у
розмірі 5376,48грн. за період з 13.11.2013 року
по 20.03.2014 року.

Ухвалою Господарського суду
Чернігівської від 01.04.2014р. позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Профіль України»
прийнято до провадження.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
зазначав, що документи на товар та сам
товар, який вказаний в
рахунках-фактурах та видаткових
накладних, він не отримував. За
твердженням відповідача, ОСОБА_5, який
отримав за накладними товар, був
уповноважений на отримання товару на
суму 19900,00грн., а копії довіреностей
наданих позивачем на представництво
перед постачальником, ФО-П ОСОБА_3 не
видавав, праці найманих працівників не
використовувалась.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 14.05.2014р. у
справі №927/438/14 (cуддя: Блохіна Ж.В.) позов
задоволено повністю. Стягнуто з
Фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Профіль України»
110887,54грн. боргу, 5376,48грн. пені та 2325,29грн.
судового збору.

За оцінкою місцевого господарського
суду, обов'язок в частині повної сплати
платежів у розмірі 110887,54грн. у
відповідача виник у зв'язку з
передачею відповідачу у власність
товару. Врахувавши відсутність доказів
погашення вартості поставленого
товару на суму 110887,54грн., господарський
суд визнав позов обгрунтованим у
заявленому розмірі та задовольнив
його.

Невиконання відповідачем зобов'язань з
оплати вартості придбаного товару
протягом 1 календарного дня з моменту
поставки, вважав господарський суд,
мало наслідком стягнення з боржника
пені у розмірі 5376,48грн. за загальний
період прострочення з 13.11.2013 року по
20.03.2014 року за розрахунком позивача,
який визнаний судом вірним.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову повністю.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач посилався на неповне
дослідження судом обставин справи, що
мають значення для справи та з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, місцевим
господарським судом при вирішенні
питання щодо стягнення боргу з
відповідача за Договором поставки
№346/2/13 від 01.11.2013р. мало було бути
враховане те, що довіреність на ім'я
ОСОБА_5, який отримував товар, датована
пізніше, ніж рахунки-фактури, які
відповідно до п. 2.2. Договору
виписуються саме на підставі
довіреності. Крім того, апелянт в своїй
апеляційній скарзі звертав увагу на те,
що довіреність на ОСОБА_5 оформлена з
порушенням Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих та
використаних довіреностей на
отримання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996р. №99 та Листа Міністерства
фінансів України від 31.10.200р. №053-29151,
оскільки вказана довіреність видана на
особу, яка не працює у відповідача;
довіреність видана на рік, в той час, як
допускається видавати довіреність на
календарний місяць; в довіреності
відсутні такі обов'язкові дані, як
паспортні дані та Свідоцтво про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності.

За твердженням скаржника, відповідно
до п. 12 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих та
використаних довіреностей на
отримання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996р. №99, позивач при виявленні
порушення порядку заповнення
довіреності, не повинен був відпускати
товар. Вказаних дій позивача не
здійснив, а тому в такому випадку
відповідальність за дотримання
постачальником встановленого порядку
відпуску за довіреностей цінностей
покладається саме на посадових осіб
підприємства-постачальника.
Сукупність наведених обставин, на
думку відповідача, свідчить про
недоведеність передачі постачальником
передачі покупцю товару.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Кропивній Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014р. у
справі №927/438/14 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Кропивна
Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г.,
Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 09.07.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014р. у
справі №927/438/14 у зв'язку з перебуванням
судді Чорної Л.В. у відпустці,
здійснено заміну у складі колегії
суддів у даній справі на наступний:
головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді:
Андрієнко В.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014р. у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Кропивна Л.В., судді: Андрієнко
В.В., Смірнова Л.Г. прийнято апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на рішення Господарського суду
Чернігівської області від 14.05.2014р. у
справі №927/438/14 до свого провадження.

09.07.2014р. до Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому останній просив суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін.
Позивач, обгрунтовуючи свої
заперечення, зазначав, що посилання
апелянта на Інструкцію про порядок
реєстрації виданих, повернутих та
використаних довіреностей на
отримання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996р. №99 є безпідставним,
оскільки вказана Інструкція
поширюється саме на підприємства,
установи та організації, їхні
відділення, філії, інші відособлені
підрозділи та представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, а в даному випадку апелянт
не являється підприємством, ні
установою чи організацією. Крім того,
на думку позивача, часткова оплата за
товар відповідачем є свідченням того,
що апелянт отримав вказаний товар.

У судове засідання 09.07.2014р. з'явились
відповідач, його представник та
представник позивача.

У судовому засіданні 09.07.2014р.
відповідач та його представник просили
задовольнити апеляційну скаргу,
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
повністю

У судовому засіданні 09.07.2014р.
представник позивача просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуваний судовий
акт залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу (далі - ГПК)
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
01.11.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД Профіль України»
(далі - позивач, постачальник) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(далі - відповідач, покупець) був
укладений Договір поставки №346/2/13 (далі
- Договір), за умовами якого
постачальник зобов'язувався поставити
та передати у власність товар, а
покупець прийняти та сплатити товар за
цінами в кількості, номенклатурі та
асортименті, вказаними в
рахунках-фактурах, які є невід'ємними
частинами даного договору (п.1.1.
Договору).

Відповідно до пункту 9.1. Договору, цей
договір набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до 31.12.2014
року. У випадку, якщо по закінченню
строку дії договору жодна сторона
письмово не повідомила іншу сторону
про наміри розірвати даний договір, то
він вважається пролонгований на 1 рік.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що
покупець здійснює оплату за
поставлений товар шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника згідно
виставленого рахунку.

Згідно п. 5.4. Договору покупець здійснює
оплату за поставлений товар протягом 1
календарного дня з дати поставки
товару покупцю.

Спір, як вірно встановлено судом першої
інстанції, виник внаслідок неповної та
несвоєчасної оплати вартості
поставленого відповідачу, як покупцю,
товару.

Задовольняючи суму основного боргу
повністю, місцевий господарський суд
виходив з того, що строк виконання
зобов'язання оплатити вартість
переданого відповідачу у власність
товару на момент розгляду справи
настав.

Такий висновок суду першої інстанції
є вірним і законним, з огляду на
наступне.

Згідно з ст.265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України (далі ЦК
України) про договір купівлі-продажу.

В силу ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом погоджених сторонами умов,
визначених пунктом 2.3. Договору
поставки, вбачається, що поставка
товару здійснюється протягом 5-ти
робочих днів з дати виставлення
рахунку-фактури Покупцеві.

У відповідності до пункту 5.2. Договору
вартість даного договору визначається,
виходячи з суми всіх рахунків-фактур,
що додаються до даного договору.

Відповідно до пункту 5.1. Договору ціна
за кожну партію товару визначена в
накладних, рахунках-фактурах.

Згідно п. 3.1 Договору приймання товару
здійснюється згідно товарної
накладної, рахунку-фактури
постачальника.

Відповідно до пункту 2.5. Договору
поставка вважається завершеною з
моменту з моменту передачі товару
Покупцеві, що підтверджується
накладною, підписаною уповноваженими
представниками сторін, і за наявності
необхідних товаросупровідних
документів.

На виконання Договору позивач 11.11.2013р.
надав відповідачу
рахунки-фактури (а.с. 13-14, т. 1): №СФ-18480 на
суму 73034,02грн. та №СФ-18488 на суму
60253,52грн., всього на загальну суму
133287,54грн.

З наявних у матеріалах справи належним
чином засвідчених копій видаткових
накладних (а.с. 15, 17, т. 1): №РН-0009711 від
12.11.2013р. на суму 73034,02грн. та №РН-0009712 від
12.11.2012р. на суму 60253,52грн., вбачається, що
постачальник поставив, а покупець
отримав товар на загальну суму 133287,54
грн.

Як встановлено колегією суддів,
видаткові накладні від імені покупця
підписані представником ОСОБА_5, який
довіреністю №1 від 12.11.2013р. (а.с. 16, т. 1)
уповноважений «Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 на отримання від
«ТД Профіль України» матеріальних
цінностей за рахунками - фактурами
№СФ-18480 від 11.11.2013р. та №СФ-18488 від
11.11.2013р.».

Отже, у виданій ФО-П ОСОБА_3 довіреності
№1 від 12.11.2013р. на отримання
матеріальних цінностей містяться
посилання на направлені
рахунки-фактури постачальником
покупцю; перелік товарів, які отримано
покупцем за видатковими накладними,
ідентичний переліку, вказаному у
рахунках-фактурах.

Отриманий товар частково сплачений
покупцем у сумі 22400,00грн. Ця обставина
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 22-25, т. 1) та спростовує
твердження апелянта про не доведення
постачальником виконання зобов'язання
з передачі товару покупцю.

Посилання відповідача на те, що
довіреність на отримання товару видана
ним з порушенням Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
та використаних довіреностей на
отримання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996р. №99, не впливають на
правомірний висновок місцевого
господарського суду про отримання
товару представником відповідача.

Вчинення сторонами дій, направлених на
досягнення юридичної цілі переходу
права власності на товар від
постачальника до покупця, складають
зміст правовідношення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД Профіль України»,
яке належним чином виконало
зобов'язання постачальника за
Договором і передало товар
покупцю, а останній прийняв товар і
не відмовився від нього, вправі
вимагати оплати вартості
поставленого товару за ціною і у
строки, які визначеними сторонами у
Договорі поставки.

За змістом пункту 5.4. Договору покупець
здійснює оплату за поставлений товар
протягом 1 календарного дня з дати
поставки товару покупцю.

Відповідно до пункту 5.3. Договору
покупець здійснює оплату за
поставлений товар шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника згідно
виставленого рахунку.

За приписами ст.526 ЦК України, ст.193 ГК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

З урахуванням наявних у справі і
наданих позивачем суду першої
інстанції банківських виписок, які
підтверджували оплати відповідачем
поставленого йому позивачем товару,
обґрунтованою колегія суддів
апеляційного суду визнає
заборгованість відповідача перед
позивачем в обсязі 110887,54грн. і тому
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, який задовольнив
позов на вказану суму.

З огляду на порушення відповідачем
строків внесення оплати за Договором,
позивач нарахував та просив стягнути
із відповідача суму пені за період з
13.11.2013 року по 20.03.2014 року у розмірі
5376,48грн.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням
боржником грошових зобов'язань за
Договором, кредитор вправі
вимагати стягнення суми боргу та
передбачених договором пені.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Пунктом 7.4. Договору у випадку
порушення строків оплати поставленого
товару, покупець сплачує постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікових
ставки НБУ від суми неоплачених
грошових коштів за кожен день
прострочення.

З Договору вбачається, що пеня є
засобом відповідальності за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання покупцем і засобом,
що забезпечує своєчасність такого
виконання. Перевіривши правильність
виконаного позивачем розрахунку
заявленої до стягнення пені та з
врахуванням вимог процесуального
законодавства, судова колегія
погоджується із висновком місцевого
господарського суду про
обґрунтованість вимог у цій частині
позову у сумі 5376,48грн., нарахованої за
несвоєчасну оплату вартості товару
за період з 13.11.2013р. по 20.03.2014р.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційних
скарг у зв'язку з відмовою в їх
задоволенні на підставі статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на апелянта
(відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 на рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 14.05.2014р. у справі №927/438/14
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 14.05.2014р. у справі №927/438/14 -
без змін.

2.Матеріали справи №927/438/14 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
В.В. Андрієнко

Л.Г. Смірнова