ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р.
Справа № 911/1726/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Рябцевої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом приватного
підприємства «Крупний», Житомирська
обл., м. Коростень

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Тема-Б», Київська
обл., Києво-Святошинський р-н, м.
Вишневе

про стягнення 25223,04 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 1 від 10.04.2014
р.);

від відповідача: Аверіна В.Є. (дов. № 1
від 05.02.2014р.);

Обставини справи:

приватне підприємство «Крупний» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тема-Б» (далі -
відповідач) про стягнення 25223,04 грн., з
яких 24037,00 грн. заборгованості, 924,60 грн.
пені, 213,37 грн. 3% річних та 48,07 грн.
інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору поставки № 240713-1 від
24.07.2013 р. в частині зобов'язання з
оплати вартості поставленого товару, у
зв'язку з чим за ним утворилася
заборгованість у сумі 24037,00 грн. В
зв`язку з наявністю зазначеної
заборгованості позивачем на підставі
п. 6.1. договору нараховано відповідачу
924,60 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК
України - 213,37 грн. 3% річних та 48,07 грн.
інфляційних втрат.

12.06.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач проти позовних вимог
заперечив, посилаючись на те, що
оскільки позивач не виконав умов п. 4.5.
договору щодо надання всіх
підтверджуючих якість товару
документів під час здійснення
поставок, то зобов'язання позивача не
може вважатися виконаним в повному
обсязі та належним чином, в зв'язку з
чим у відповідача відсутнє
прострочення платежів відповідно до п.
3.7. договору.

Представник позивача в судові
засідання 27.05.2014 р. та 12.06.2014 р. не
з'явився, хоча про час і місце судових
засідань позивач був повідомлений
належним чином, про причини неявки в
судове засідання 27.05.2014 р. представник
позивача не повідомив, а в судовому
засіданні 15.07.2014 р. підтримав позовні
вимоги з підстав, викладених в позовній
заяві.

Представник відповідача в судове
засідання 27.05.2014 р. не з'явився, хоча про
час та місце судового засідання
відповідач був повідомлений належним
чином, а в судових засіданнях 12.06.2014 р.
та 15.07.2014 р. заперечував проти позовних
вимог з підстав, викладених у відзиві
на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд

ВСТАНОВИВ:

24.07.2013 р. між приватним підприємством
«Крупний» (постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Тема-Б» (покупець)
було укладено договір поставки № 240713-1
(договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
постачальник зобов'язується
поставляти і передавати на умовах
договору згідно із замовленнями
продовольчу продукцію у власність
покупця, а покупець зобов'язується
приймати товар у власність і
оплачувати його на умовах договору.

Згідно з п. 1.3. договору право власності
на товари переходить до покупця з
моменту підписання уповноваженими
представниками сторін видаткової
накладної.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що
якість товару повинна бути засвідчена
документами, оформленими належним
чином, які відповідно до чинного
законодавства України засвідчують
якість цього товару.

Вартість конкретної партії товару
визначається виходячи із цін, вказаних
у замовленнях покупця, на підставі
специфікації до договору. Вартість
товару також зазначається у видаткових
накладних на товар, які підтверджують
кількість фактично прийнятого
покупцем товару та поставленого
постачальником згідно договору (п. 3.3.
договору).

Відповідно до п. 3.4. договору загальна
ціна договору визначається на підставі
усіх прийнятих постачальником та
виконаних замовлень покупця, а також
видаткових накладних.

Згідно з п. 3.6. договору розрахунки між
сторонами здійснюються у
безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів з
рахунку покупця на рахунок
постачальника, що вказані в договорі,
або шляхом внесення грошових коштів до
каси постачальника.

Пунктом 3.7. договору передбачено, що
покупець зобов'язується оплачувати
конкретну партію товару в строк, що не
перевищує 3 (трьох) календарних днів з
моменту виконання постачальником
зобов'язання з поставки відповідної
партії товару. Якщо останній день
строку оплати приходиться на вихідний
або святковий день, то оплата
поставленої партії товару
здійснюється в наступний робочий день
за вихідним або святковим днем.

Зобов'язання постачальника з поставки
кожної окремої партії товару
вважається виконаним з моменту
підписання сторонами оформленої
належним чином видаткової накладної та
передачі покупцю повного комплекту
передбачених п. 2.2. договору документів,
оформлених згідно вимог чинного
законодавства України. Повноваження
покупця на здійснення та оформлення
передачі-приймання товару в пункту
поставки підтверджується довіреністю,
яка оформлюється відповідно до вимог
чинного законодавства України (п. 4.5.
договору).

Пунктом 9.1. договору встановлено, що
договір набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє протягом
одного року.

На виконання умов договору позивач за
період з 08.08.2013 р. по 18.12.2013 р. поставив, а
відповідач прийняв товар на загальну
суму 1546378,50 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 282 від 08.08.2013
р. на суму 56400,00 грн.; № 292 від 15.08.2013 р. на
суму 55000,00 грн.; № 299 від 22.08.2013 р. на суму
54900,00 грн.; № 313 від 29.08.2013 р. на суму 52800,00
грн.; № 316 від 29.08.2013 р. на суму 52800,00 грн.;
№ 336 від 09.09.2013 р. на суму 52800,00 грн.; № 347
від 11.09.2013 р. на суму 52800,00 грн.; № 435 від
18.10.2013 р. на суму 146300,00 грн.; № 436 від
21.10.2013 р. на суму 51260,00 грн.; № 439 від 22.10.2013
р. на суму 51460,00 грн.; № 438 від 22.10.2013 р. на
суму 100800,00 грн.; № 450 від 25.10.2013 р. на суму
138600,00 грн.; № 451 від 25.10.2013 р. на суму 51260,00
грн.; № 452 від 25.10.2013 р. на суму 71000,00 грн.;
№ 469 від 02.11.2013 р. на суму 51260,00 грн.; № 489
від 11.11.2013 р. на суму 30341,50 грн.; № 505 від
15.11.2013 р. на суму 53460,00 грн.; № 513 від 20.11.2013
р. на суму 53460,00 грн.; № 519 від 21.11.2013 р. на
суму 53460,00 грн.; № 523 від 22.11.2013 р. на суму
145200,00 грн.; № 530 від 27.11.2013 р. на суму 117800,00
грн. та № 582 від 18.12.2013 р. на суму 53217,00
грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилається на те, що оскільки позивач
не виконав умов п. 4.5. договору щодо
надання всіх підтверджуючих якість
товару документів під час здійснення
поставок, то зобов'язання позивача не
може вважатися виконаним в повному
обсязі та належним чином, в зв'язку з
чим у відповідача відсутнє
прострочення платежів відповідно до п.
3.7. договору.

Вказані заперечення відповідача не
беруться судом до уваги з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 662 ЦК України
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Як вже зазначалось, сторони у п. 4.5.
договору встановили, що зобов'язання
постачальника з поставки кожної
окремої партії товару вважається
виконаним з моменту підписання
сторонами оформленої належним чином
видаткової накладної та передачі
покупцю повного комплекту
передбачених п. 2.2. договору документів,
оформлених згідно вимог чинного
законодавства України.

Відповідно до п. 2.2. договору якість
товару повинна бути засвідчена
документами, оформленими належним
чином, які відповідно до чинного
законодавства України засвідчують
якість цього товару.

Згідно з ч. 1 ст. 666 ЦК України, якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання.

Якщо приналежності товару або
документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 ЦК
України).

Відповідачем жодних доказів на
підтвердження того, що товар за
договором № 240713-1 від 24.07.2013 р. був
отриманий ним без відповідних
документів, суду надано не було.

При цьому, відповідач від отримання
товару за договором № 240713-1 від 24.07.2013 р.
не відмовлявся та не звертався до
позивача з вимогою передати документи
на товар.

Крім того, судом прийнято до уваги той
факт, що відповідачем було частково
оплачено суму отриманого за вказаним
договором товару.

В порушення умов п. 3.7. договору
відповідач станом на час подання
позовної заяви за отриманий товар
розраховувався частково на суму 1522341,50
грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи виписками з
банківського рахунку позивача та
підписаного сторонами акта взаємних
розрахунків за період 2013 р., в зв'язку з
чим за ним утворилась заборгованість
перед позивачем у сумі 24037,00 грн.

З огляду на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором поставки, позивачем було
направлено на адресу відповідача
претензію вих. № 97 від 18.02.2014 р. про
стягнення заборгованості та штрафних
санкцій.

Вказана претензія була отримана
відповідачем 24.02.2014 р., що
підтверджується наявним в матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення №
04000123, проте залишена ним без розгляду
та задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 ЦК України
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлений на підставі договору №
240713-1 від 24.07.2013 р. товар у сумі 24037,00 грн.
на час прийняття рішення не погашена,
розмір вказаної заборгованості
відповідає фактичним обставинам
справи, вимога позивача про стягнення з
відповідача заборгованості у сумі 24037,00
грн. підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача 924,60 грн. пені.

Відповідно до п. 6.1. договору у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань, що передбачені договором,
винна сторона сплачує на користь іншої
сторони суму боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь період
прострочення та пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
розміру невиконаних зобов'язань за
кожний день прострочення виконання.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 924,60 грн. пені, нарахованої
на заборгованість відповідача у сумі
24037,00 грн. за період з 23.12.2013 р. по 10.04.2014 р.
(108 днів).

Наданий позивачем розрахунок пені є
арифметично вірним, проте позивачем
неправильно зазначено дату початку
періоду прострочення виконання
відповідачем зобов'язання з оплати
вартості товару, отриманого за
видатковою накладною № 582 від 18.12.2013 р.

Як вже зазначалось, пунктом 3.7. договору
передбачено, що покупець
зобов'язується оплачувати конкретну
партію товару в строк, що не перевищує 3
(трьох) календарних днів з моменту
виконання постачальником зобов'язання
з поставки відповідної партії товару.
Якщо останній день строку оплати
приходиться на вихідний або святковий
день, то оплата поставленої партії
товару здійснюється в наступний
робочий день за вихідним або святковим
днем.

Тобто, відповідач вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
оплати вартості отриманого за
видатковою накладною № 582 від 18.12.2013 р.
товару з 24.12.2013 р., оскільки останній
день строку оплати товару припав на
вихідні дні (21-22 грудня 2013 р.).

Таким чином, враховуючи те, що
розрахунок пені вірно здійснено
позивачем за 108 днів, що становить
період з 24.12.2013 р. по 10.04.2014 р., то позовна
вимога про стягнення 924,60 грн. пені
підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача 213,37
грн. 3% річних та 48,07 грн. інфляційних
втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 213,37 грн. 3% річних,
нарахованих на заборгованість
відповідача у сумі 24037,00 грн. за період з
23.12.2013 р. по 10.04.2014 р. (108 днів).

Наданий позивачем розрахунок 3% річних
є арифметично вірним, проте позивачем
неправильно зазначено дату початку
періоду прострочення виконання
відповідачем зобов'язання з оплати
вартості товару, отриманого за
видатковою накладною № 582 від 18.12.2013 р.,
оскільки, як встановлено господарським
судом, відповідач вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
оплати вартості отриманого за
видатковою накладною № 582 від 18.12.2013 р.
товару з 24.12.2013 р.

Таким чином, враховуючи те, що
розрахунок 3% річних вірно здійснено
позивачем за період з 24.12.2013 р. по 10.04.2014
р. (108 днів), то позовна вимога про
стягнення 213,37 грн. 3% річних підлягає
задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 48,07 грн. інфляційних втрат,
нарахованих за грудень 2013 р. на
заборгованість відповідача у сумі 24037,00
грн.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, позивачем
неправомірно нараховано інфляційні
втрати за грудень 2014 р. на
заборгованість відповідача у сумі 24037,00
грн., оскільки відповідно до умов п. 3.7.
договору відповідач повинен був
оплатити отриманий за видатковою
накладною № 582 від 18.12.2013 р. товар до
24.12.2013 р., в зв'язку з чим позовна вимога
про стягнення 48,07 грн. інфляційних
втрат не підлягає задоволенню.

Позивач в позовній заяві просить суд на
підставі ст. 49 ГПК України стягнути з
відповідача 2000,00 грн. за правову
допомогу.

На підтвердження факту понесення
витрат на правову допомогу позивачем
надано суду договір № 1 від 10.04.2014 р. про
надання правової допомоги, укладений
між позивачем та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, та
прибутковий касовий ордер від 10.04.2014 р.,
що підтверджує сплату позивачем на
користь ФОП ОСОБА_1 2000,00 грн. згідно
договору № 1 від 10.04.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р.
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність»), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

Враховуючи те, що позивачем не надано
суду жодних доказів на підтвердження
факту понесення ним витрат на оплату
послуг саме адвоката, як то копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
суд дійшов висновку, що вказані витрати
не відносяться до судових витрат у
розумінні ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, а тому
у суду відсутні підстави для
покладення вказаних витрат на
відповідача.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладається судом на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Тема-Б» (08132,
Київська обл., Києво-Святошинський р-н,
м. Вишневе, вул. Промислова, 5, код 36460480)
на користь приватного підприємства
«Крупний» (11500, Житомирська обл., м.
Коростень, вул. Білокоровічське Шосе, 12
Б, код 37677846) 24037,00 грн. (двадцять чотири
тисячі тридцять сім грн. 00 коп.)
заборгованості, 924,60 грн. (дев'ятсот
двадцять чотири грн. 60 коп.) пені, 213,37
грн. (двісті тринадцять грн. 37 коп.) 3%
річних та 1823,52 грн. (одну тисячу
вісімсот двадцять три грн. 52 коп.)
судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 18.07.2014 р.