м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8724/14 08.07.14
За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями
до Товариства з
обмеженою відповідальністю "БМП
про стягнення
заборгованості 3 984 698,23 грн
Суддя Бондаренко Г. П.
Представники сторін:
Від позивача Пляс С.А. (дов.№ 2014-04-16/1
Від відповідача не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України, в
судовому засіданні 08.07.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення суду.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Дікергофф Україна" (далі
за текстом - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "БМП
ПЛАНЕТА-МІСТ" (далі за текстом -
відповідач) про стягнення
заборгованості 3 984 698,23 грн. за
договором поставки № 005-2011/п від 18.03.2011,
з яких 3 194 519, 30 грн. основного боргу, 556
371, 48 грн. пені, 112 765, 80 грн. інфляційних
втрат, 121 041, 65 грн. 3 % річних, також
позивач просить покласти на
відповідача витрати по оплаті судового
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 року позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 910/8724/14, розгляд
справи призначено на 24.06.2014 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 року розгляд справи у
судовому засіданні було відкладено на
08.07.2014 року у зв'язку з неявкою
представника відповідача в судове
засідання та невиконанням ним вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі.
В судове засідання 08.07.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
Представником позивача в судовому
засіданні надано усні пояснення по
суті позовних вимог, в яких просить суд
задовольнити позовні вимоги в повному
Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем його
зобов'язань за договором поставки №
005-2011/п від 18.03.2011 в частині оплати за
Враховуючи те, що не з'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, відповідач не скористалися
своїм процесуальним правом на
направлення представника для участі в
судове засідання та на подання відзиву,
суд вважає за можливе розглянути позов
у відсутності представника
відповідача, за наявними у справі
матеріалами згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
При цьому, суд зазначає, що у
відповідності до п. 3.13. постанови
Пленуму Вищого Господарського суду
України № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено: неподання
або несвоєчасне подання стороною у
справі, іншим учасником судового
процесу доказів з неповажних причин,
спрямоване на затягування судового
процесу, має розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами. У разі
неподання учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК. У наведених
випадках відповідні докази не повинні
прийматися в подальшому й судом
апеляційної інстанції.
Розглянувши подані матеріали,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, Господарський суд міста Києва -
18 березня 2011 року між позивачем, в
якості постачальника, та відповідачем,
в якості покупця, було укладено договір
поставки № 005-2101/п (далі по тексту -
договір), відповідно до умов якого
сторони погодили, що постачальник
зобов'язується передати у власність
(поставити) покупцю бетон товарний в
кількості та на умовах, зазначених в
договорі, а покупець зобов'язується
прийняти бетон і оплатити його
вартість так, як це визначено умовами
договору (п.1.1 договору).
Відповідно до п.3.2 договору бетон
вважається поставленим покупцю з
моменту його отримання представником
покупця в місці призначення.
Пунктом 3.3. договору сторони визначили,
що з метою підтвердження факту
поставки бетону покупцю сторони
складають та підписують з
періодичністю один раз в десять днів
(декаду) зведені накладні, які
/підтверджують обсяг поставки бетону
як в натуральному, так і в вартісному
виразі, а також вартість доставки
такого бетону покупцю за відповідну
декаду. Одночасно, з метою ведення
оперативного обліку поставленого
бетону протягом відповідної декади,
представник покупця або інша особа,
вказана покупцем як вантажоотримувач
бетону, зобов'язані робити відмітки в
накладній, виданій постачальником
безпосередньо на транспортний засіб,
який здійснив доставку такого бетону
до місця призначення.
Згідно п.5.1. договору ціна бетону, який
поставляється постачальником покупцю
за договором, погоджена сторонами та
вказана в додатках № 2 та № 3 до
договору, які складають його невід'ємну
Відповідно до пункту 5.5. договору, в
редакції додаткової угоди б/н від 18
березня 2011 року, оплата поставленого
бетону здійснюється покупцем шляхом
безготівкового переказу грошових
коштів на поточний рахунок
постачальника, реквізити якого відомі
покупцю, протягом 60 календарних днів з
дати відвантаження бетону
постачальником. При цьому сторони
домовились, що датою відвантаження
бетону буде вважатись дата, вказана
постачальником у відповідних
видаткових накладних та/або
товарно-транспортних документах, що
підтверджують відвантаження бетону
покупцю або іншому вантажоодержувачу,
Сторони погодили, що в разі
прострочення строку оплати бетону
та/або вартості його доставки
транспортування, покупець сплачує
постачальнику пеню за кожний день
такого прострочення оплати, виходячи з
подвійного розміру облікової ставки
НБУ, яка діяла під час прострочення
оплати. Пеня нараховується на розмір
несплачених покупцем грошових сум з
першого дня прострочення оплати.
Нарахування та сплата пені
здійснюється за весь період
прострочки, тобто до моменту повного
виконання покупцем своїх зобов'язань
щодо оплати поставленого бетону та/або
вартості його доставки
(транспортування) (п.6.1. договору).
На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар, відповідно
до підписаних сторонами накладних
На виконання умов договору позивачем
було поставлено бетон, відповідно до
підписаних сторонами видаткових
накладних та довіреностей, копії яких
містяться в матеріалах справи, на
загальну суму 3 549 502, 41 грн.
За твердженням позивача відповідачем
було здійснено часткову оплату за
поставлений бетон та послуги по його
доставці і станом на момент подання
позовної заяви заборгованість
позивача складала 3 194 519,30 грн.
Відповідач в судові засідання жодного
разу не з'являвся, відзиву на позовну
заяву не подав, позовні вимоги не
заперечив, доказів оплати поставленого
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.
Договір поставки № 005-2011/п від 18.03.2011 є
договором поставки, а відтак у
відповідній частині між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 54
Цивільного кодексу України.
Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Поряд з цим, стаття 712 ЦК України
регулює відносини, що виникають із
договору поставки. Так, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом, сторони погодили
оплату поставленого бетону протягом 60
(шістдесяти) календарних днів з дати
відвантаження бетону постачальником.
Позивачем у відповідності до вимог
чинного законодавства та умов договору
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 3 549 502, 41 грн., що
підтверджується матеріалами справи.
Поставлений товар, за твердженням
позивача, був оплачений відповідачем
лише частково і станом на момент
вирішення спору заборгованість
відповідача перед позивачем складає 3
Позивачем умови договору виконані в
повному обсязі, у відповідності до
вимог чинного законодавства та умов
договору. Відповідачем, в свою чергу,
жодних претензій у строки визначені
договором, щодо невідповідності
поставки умовам договору не заявлялось
та доказів іншого суду не надано.
В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Доказів на підтвердження сплати
заборгованості у розмірі 3 194 519,30 грн.
відповідачем суду не надано.
Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем за Договором в сумі 3
194 519,30 грн. належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, строк
оплати товару, у відповідності до п. 5.5.
договору є таким, що настав, а тому
позовні вимоги в частині стягнення
основного боргу у розмірі 3 194 519,30 грн.
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст. 625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача 112 765,80
грн. інфляційних нарахувань та 121 041,65
грн. 3 % річних за період прострочення з
11.01.2013 по 16.04.2014 року підлягають
задоволенню в повному обсязі
враховуючи нижчевикладене.
Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 3 % річних та
інфляційних нарахувань ґрунтуються на
законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України), а відповідач є таким що
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позовні вимоги позивача в
частині стягнення 3 % річних
нарахованих на суму боргу та
інфляційних втрат підлягають
задоволенню відповідно до розрахунку,
наведеному позивачем. При цьому суд
зазначає, що за розрахунком суду сума
інфляційних нарахувань за вказаний
період становить 221906,21 грн. Оскільки,
при вирішенні справи суд позбавлений
можливості виходити за межі позовних
вимог, вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача інфляційних
задовольняються судом відповідно до
розрахунку позивача.
Позивачем, також, заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 556 371,48 грн.
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочки,
відповідно до п. 6.1. договору за період
прострочення з 11.01.2013 по 16.04.2014 року.
Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Розмір штрафних санкцій передбачений
ст. 231 Господарського кодексу України.
Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).
Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
Отже, позовні вимоги грунтуються на
нормах закону, при цьому судом
встановлено прострочення відповідача,
таким чином заявлені вимоги щодо
стягнення пені правомірні.
За розрахунком суду сума пені згідно
п.6.1. договору за вказаний позивачем
період становить 557 421, 37 грн. Оскільки,
при вирішенні справи суд позбавлений
можливості виходити за межі позовних
вимог, вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача пені задовольняються
судом відповідно до розрахунку
позивача. При цьому, суд погоджується з
твердженням позивача, що відповідно до
умов п. 6.1. договору відповідач повинен
сплатити пеню за увесь період
прострочення оплати, оскільки
сторонами договором встановлено інші
строки нарахування штрафних санкцій,
ніж визначено ч. 6 ст. 232 ГК України.
Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.
Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "БМП ПЛАНЕТА - МІСТ"
Руставелі, буд.31 Б; код ЄДРПОУ - 33167472; в
порядку визначеному Законом України
"Про виконавче провадження") на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
ЄДРПОУ - 31029255) 3 194 519 (три мільйони сто
дев'яносто чотири тисячі п'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 30 коп. основного
боргу, 556 371 (п'ятсот п'ятдесят шість
тисяч триста сімдесят одну) грн. 48 коп.
пені, 121 041 (сто двадцять одну тисячу
сорок одну) грн. 65 коп. 3 % річних, 112 765
(сто дванадцять тисяч сімсот шістдесят
п'ять) грн. 80 коп. інфляційних
нарахувань та судовий збір у розмірі 73
080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн.
3. Видати наказ після набрання рішенням
4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 15.07.2014 р.

Суддя
Г.П. Бондаренко