ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.07.14р. Справа № 904/4434/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "КРИВОРІЖГАЗ", м. Кривий Ріг

до Публічного акціонерного товариства
"КРИВОРІЖІНДУСТРБУД", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за
поставлений природний газ

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Борисенко І.С., дов. від
13.12.13р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"КРИВОРІЖГАЗ" звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" про стягнення
заборгованості за поставлений
природний газ у розмірі 7 401,59грн., пені
у розмірі 109,30грн., 3% річних у розмірі
19,05грн. та інфляційних втрат у розмірі
244,25грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним
виконанням відповідачем умов договору
на постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/ТП-ПР-49 від
21.12.2012р., укладеного між сторонами, в
частині повної та своєчасної оплати
поставленого природного газу.

08.07.2014р. позивач подав до суду заяву про
припинення провадження у справі в
частині стягнення основного боргу в
розмірі 7 401,59грн. у зв"язку із оплатою
відповідачем.

Відповідач явку представника в судове
засідання не забезпечив, відзив на
позов та витребувані судом документи
не подав, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
08.07.2014р. подав до суду клопотання про
відкладення розгляду справи у зв"язку з
уточненням акту звірки.

Враховуючи те, що відповідно до ст.69
Господарського процесуального кодексу
України спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви, а також те, що сторони
згідно ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, суд не знаходить
підстав для задоволення клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

08.07.2014р. по даній справі оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012р. між позивачем (постачальник) та
відповідачем (споживач) був укладений
договір на постачання природного газу
за регульованим тарифом №2013/ТП-ПР-49, за
умовами якого постачальник
зобов'язався протягом 2013 року
здійснити споживачу постачання
природного газу в обсягах і порядку,
передбачених договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач - оплатити постачальнику
вартість газу у розмірах, строках,
порядку та на умовах, передбачених
договором.

Відповідно до п.10.1. договору договір
набирає чинності з дати підписання та
відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного
кодексу України поширює свою дію на
відносини, що склались між сторонами з
01.01.2013р. та діє до 31.12.2013року, а в частині
проведення розрахунків - до їх повного
здійснення. Договір вважається
продовженим на аналогічний період,
якщо за місяць до закінчення терміну
дії договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляду його умов.

За п.2.6. договору послуги з постачання
газу документально оформлюються
підписаним сторонами актом
приймання-передачі газу, що
оформлюється згідно з даними вузлів
обліку, визначених у додатку 1 до
договору.

Відповідно до підпункту 5.1.5. договору
постачальник зобов"язується складати
та надавати на погодження споживачеві
акт приймання-передачі газу.

За п.2.9. договору акти
приймання-передачі газу є підставою
для остаточних розрахунків споживача з
постачальником.

Позивач поставив відповідачу
природний газ за березень 2014р. на суму 7
401,59грн., що підтверджується актом
прийому-передачі природного газу від
31.03.2014р., підписаний сторонами без
зауважень (а.с.10).

За п.4.1. договору розрахунки за
реалізований споживачеві газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
яка здійснює державне регулювання у
сфері енергетики.

Загальна сума вартості договору
складається з місячних сум вартості
договірних обсягів постачання газу
споживачу (п.4.5.2. договору).

Згідно п.4.6. договору оплата вартості
послуг з постачання газу здійснюється
споживачем авансовими та/або плановими
платежами із розрахунку договірного
обсягу постачання газу протягом
періоду оплати відповідно до додатку 2
до договору. Авансові платежі
сплачуються споживачем постачальнику
на розрахунковий рахунок зі
спеціальним режимом використання у
розмірі 100 відсотків від вартості
запланованого або погодженого
постачальником планового обсягу газу
на розрахунковий період за п'ять
календарних днів до початку місяця
поставки газу (п.4.6.1. договору).

За п.4.6.3. договору у випадку недоплати
вартості послуг з постачання газу за
розрахунковий період споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше п"ятого числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Згідно п.4.6.4. договору сторони
домовились, що під поняттям "недоплата
вартості послуг з постачання газу" вони
розуміють недоплату споживачем
вартості фактично спожитого понад
запланований або узгоджений на
розрахунковий період з постачальником
обсяг газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначає позивач, підписанням акту
прийому-передачі природного газу від
31.03.2014р. сторони узгодили обсяг газу у
березні 2014р. 1,75тис.куб.м.

Отже, враховуючи п.4.6.3. договору,
відповідач повинен був оплатити
вартість поставленого газу за березень
2014р. до 05.04.2014р. включно.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач повністю розрахувався за
поставлений природний газ у березні
2014р. після подачі позову до суду (а.с.30,
33), у зв"язку з чим суд вважає за
необхідне провадження у справі в цій
частині припинити на підставі п.1-1 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов"язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки (ст.
611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою. Одним із видів неустойки є
пеня, яка обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За ч.6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.6.2.2. договору у разі
порушення споживачем строків оплати,
передбачених розділом 4 договору, із
споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню у розмірі 0,81грн. за період з
06.03.2014р. по 07.03.2014р. на суму 1 137,91грн.
(залишок заборгованості за лютий 2014р.)
та у розмірі 108,49грн. за період з 06.04.2014р.
по 06.05.2014р. на суму 7 401,59грн.
(заборгованість за березень 2014р.).

Оскільки позивач не надав суду
належних доказів, що підтверджували б
поставку відповідачу у лютому 2014р.
природного газу, суд вважає за
необхідне відмовити позивачу у
нарахуванні пені на суму 1 137,91грн.

Що стосується розрахунку пені у
розмірі 108,49грн. за період з 06.04.2014р. по
06.05.2014р., то дана сума підлягає до
стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
3% річних у розмірі 0,19грн. за період з
06.03.2014р. по 07.03.2014р. на суму 1 137,91грн.
(залишок заборгованості за лютий 2014р.)
та у розмірі 18,86грн. за період з 06.04.2014р.
по 06.05.2014р. на суму 7 401,59грн.
(заборгованість за березень 2014р.).

Оскільки позивач не надав суду
належних доказів, що підтверджували б
поставку відповідачу у лютому 2014р.
природного газу, суд вважає за
необхідне відмовити позивачу у
нарахуванні 3% річних на суму 1 137,91грн.

Що стосується розрахунку 3% річних у
розмірі 18,86грн. за період з 06.04.2014р. по
06.05.2014р., то дана сума підлягає до
стягнення.

Згідно наданого позивачем
розрахунку сума інфляційних за квітень
2014р. становить 244,25грн. та підлягає до
стягнення.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню - стягненню з
відповідача на користь позивача пені у
розмірі 108,49грн., 3% річних у розмірі
18,86грн., інфляційних у розмірі 244,25грн., а
в частині стягнення заборгованості у
розмірі 7 401,59грн. суд вважає за
необхідне провадження у справі
припинити на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до абз. 4 п.4.1. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" правило статті 49 ГПК
України щодо розподілу сум судового
збору у справах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог застосовується також і
у випадках, коли судовий збір сплачено
за мінімальною (визначеною Законом)
ставкою.

Керуючись ст.ст.49, 75, п.1-1 ч. 1 ст. 80,
ст.ст.82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" (50000, м.
Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 10, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "КРИВОРІЖГАЗ"
(50051, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1,
) пеню у розмірі 108,49грн. (сто
вісім грн. 49коп.), 3% річних у розмірі
18,86грн. (вісімнадцять грн. 86коп.),
інфляційні у розмірі 244,25грн. (двісті
сорок чотири грн. 25коп.) та 1 826,76грн.
(одна тисяча вісімсот двадцять шість
грн. 76коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення заборгованості у
розмірі 7 401,59грн. на підставі п.1-1 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.07.2014р.

Суддя В.І. Петрова