м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7782/14 17.07.14
За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Укрліфтсервіс"
до Департаменту житлово-комунальної
інфраструктури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
про стягнення 303 306,66 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Гарапач Н.Є.
від відповідача: не з'явилися
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з додатковою
відповідальністю "Укрліфтсервіс"
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду Київської області
з позовом до Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (далі-відповідач) про
стягнення 303 306,66 грн., з яких: - 288 717,05 грн.
основного боргу, 9 974,58 грн. - пені, 2 301,83
грн. - 3% річних та 2 313,20 грн. - інфляційних
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати
виконаних підрядних робіт згідно
договору №86 від 23.09.2011 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 22.05.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
29.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник
відповідача подав відзив на позов, в
якому пояснив, що жодним чином не
порушував умови договору, в тому числі
і додаткових угод до договору та
бюджетного законодавства.
21.05.2014 р. представник позивача подав
пояснення по справі.
У судовому засіданні 22.05.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 23.06.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 23.06.2014 р., у зв'язку
із перебуванням судді Бондарчук В.В. у
відрядженні, справу №910/7782/14 передано
на розгляд судді Марченко О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 р. суддею Марченко О.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 17.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 24.06.2014 р., у зв'язку
із поверненням судді Бондарчук В.В. з
відрядження, справу №910/7782/14 передано
на розгляд судді Бондарчук В.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 р. суддею Бондарчук В.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 17.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, проте був
повідомлений про час та місце судового
засідання належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.07.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2011 р. між Товариством з додатковою
відповідальністю "Укрліфтсервіс" та
Головним управлінням житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), яка
було перейменовано у Департамент
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) згідно розпорядження
КМР від 16.11.2012 р. №2058, було укладено
договір підряду №86, умовами якого
передбачено, що відповідач доручає, а
позивач бере на себе зобов'язання по
виконанню робіт з заміни ліфта у
житловому будинку за адресою м. Київ,
вул. Ентузіастів, 39, п. 3 у відповідності
до договірної ціни у терміни, які
зазначені в календарному плані.

Відповідно до п. 3.2. договору, ціна
договору є тверда і у відповідності із
розрахунком становить 288 996,00 грн.

Згідно п. 4.1. договору, розрахунки за
виконані роботи здійснюються
відповідачем на підставі ст. 48
Бюджетного кодексу України на наданих
позивачем підписаних сторонами та
службою технічного нагляду актів
виконаних робіт, актів здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт, актів
приймання-передачі обладнання
протягом 7 банківських днів з дати
отримання відповідачем бюджетного
фінансування на закупівлю робіт з
заміни та модернізації ліфтів у
житловому будинку на вул. Ентузіастів,
39 п. 3 на свій реєстраційний рахунок.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що за
порушення строків оплати договору,
згідно з розділом 4, відповідач сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день затримки.

28.12.2012 р. між сторонами укладено
додаткову угоду №4 до договору №86 від
23.09.2011 р., за якою сторони п. 3.2. договору
виклали у наступній редакції:
договірна ціна становить 288 717,05 грн.
Оплату за фактично виконані роботи у 2012
році у сумі 288 717,05 грн. буде здійснено у
2013 році на умовах відстрочки платежу
після затвердження річних кошторисних
призначень та фактичного надходження
коштів на реєстраційний рахунок
відповідача.

Як стверджує позивач та
підтверджується матеріалами справи,
позивачем були виконані підрядні
роботи згідно договору на загальну
суму 288 717,05 грн., а відповідачем
прийняті такі роботи, що
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт від 07.06.2012
р. (копії в матеріалах справи).

При цьому, відповідач за виконані
позивачем роботи не розрахувався, в
результаті чого за останнім утворилась
заборгованість у сумі 288 717,05 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач не провів у 2013
році оплати виконаних підрядних робіт
вартістю 288 717,05 грн. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідача 9 974,58
грн. - пені, 2 301,83 грн. - 3% річних та 2 313,20
грн. - інфляційних втрат за період з
01.01.2014 р. по 07.04.2014 р.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору підряду №86 від
23.09.2011 р., суд дійшов висновку, що за
своєю правовою природою він і є
договором підряду.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання за договором
належним чином, виконав всі
передбачені договором роботи, які
прийняті відповідачем без зауважень
щодо кількості та якості по актам
приймання виконаних будівельних робіт
від 07.06.2012 р.

Однак відповідач за виконані позивачем
роботи не розрахувався.

Як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати
встановлені договором підряду №86 від
23.09.2011 р., обов'язок відповідача
оплатити надані послуги вартістю 288 717,05
грн. настав з моменту підписання актів
приймання виконаних будівельних робіт
від 07.06.2012 р. та приймаючи до уваги
положення додаткової угоди №4 до
договору №86 від 23.09.2011 р. повинен бути
виконаний протягом 2013 року.

Щодо твердження відповідача про
неотримання бюджетного фінансування,
суд відзначає наступне.

Як зазначено в пункті 5 Оглядового
листа Вищого господарського суду
України «Про практику вирішення
спорів, пов'язаних із виконанням
договорів підряду» від 18.02.2013 №
01-06/374/2013, відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках державного
бюджету України, не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" від
18.10.2005.

Отже, згідно зі ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідач не надав суду жодних
доказів належного виконання свого
зобов'язання щодо оплати виконаних
робіт та не спростував заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку, що
відповідачем було порушено умови
договору підряду №86 від 23.09.2011 р. та
положення ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, а тому підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення з відповідача 288 717,05 грн.
заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 9 974,58 грн. - пені, 2 301,83 грн. -
3% річних та 2 313,20 грн. - інфляційних
втрат за період з 01.01.2014 р. по 07.04.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
ГК України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять
вказівки на встановлення іншого строку
припинення нарахування пені, ніж
встановленого в ст. 232 Господарського
кодексу України, то нарахування
штрафних санкцій припиняється зі
сплином 6 місяців.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок пені, 3% річних та
інфляційних нарахувань, і встановив, що
останній відповідає вимогам
законодавства, а тому визнаються
обґрунтованими вимоги позивача про
стягнення з відповідача 9 974,58 грн. -
пені, 2 301,83 грн. - 3% річних та 2 313,20 грн. -
інфляційних втрат за період з 01.01.2014 р.
по 07.04.2014 р.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
додатковою відповідальністю
"Укрліфтсервіс" задовольнити.

2. Стягнути з Департамента
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (01601, м. Київ, вул. Велика
Житомирська, буд. 15-А, ідентифікаційний
код - 33695540), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення, на
користь Товариства з додатковою
відповідальністю "Укрліфтсервіс" (02093,
м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 24-А,
ідентифікаційний код - 05472637) 288 717
(двісті вісімдесят вісім тисяч сімсот
сімнадцять) грн. 05 коп. - основного
боргу, 9 974 (дев'ять тисяч дев'ятсот
сімдесят чотири) грн. 58 коп. - пені, 2 313
(дві тисячі триста тринадцять) грн. 20
коп. - інфляційних втрат, 2 301 (дві тисячі
триста одну) грн. 83 коп. - 3% річних та 6 066
(шість тисяч шістдесят шість) грн. 13 коп.
- судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 21.07.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.