КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 910/4263/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Мальченко А.О.

при секретарі:
Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Глінський В.М.( за
довіреністю №28/01-14 від 28.01.2014р.) ;

від відповідача : Терещенко О.А. ( за
довіреністю б/н від 01.11.2014 рік);

розглянувши апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства фірма
"Екотехніка-М"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 р.

у справі № 910/4263/14 (суддя: Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мій Офіс"

до Дочірнього підприємства фірма
"Екотехніка-М"

про стягнення 49 120,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до відповідача про
стягнення 49 120,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 р. по справі №910/4263/14
позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Дочірнього підприємства
Фірма "Екотехніка-М" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мій Офіс"
заборгованість у розмірі 49 120 грн. 00
коп.

Мотивуючи рішення, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
відповідачем були порушені умови
договору № 30-11 від 30.01.2013, за яким
позивачем належним чином виконано
умови договору, поставлено товар, а
відповідач заборгованість в розмірі 49
120,00 грн. не сплатив, тому позов підлягає
задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Дочірнє підприємство Фірма
"Екотехніка-М" звернулось з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить рішення господарського
суду міста Києва від 09.04.2014 р.
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав на те, що судом першої
інстанції було розглянуто справу та
винесено рішення за відсутністю
уповноваженого представника
відповідача, чим були порушені норми
процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.05.2014 року
було прийнято до провадження
апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства Фірма "Екотехніка-М" та
призначено справу № 910/4263/14 до
розгляду на 10.06.2014 р., у складі колегії
суддів, головуючий суддя Руденко М.А.,
суддів: Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

05.06.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
представника позивача надійшов відзив
на апеляційну скаргу, в якому останній
просив, апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 року,
відповідно до якого, в зв'язку з
перебуванням головуючого судді
Руденко М.А. у відпустці, здійснити
розгляд справи № 910/4263/14 у складі:
головуючий суддя Пономаренко Є.Ю.,
суддів: Дідиченко М.А., Мальченко А.О.

10.06.2014 року у судовому засіданні було
оголошено перерву до 08.07.2014 року.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 року, в
зв'язку з виходом з відпустки,
головуючого судді Руденко М.А.,
здійснити розгляд справи № 910/4263/14 у
складі: головуючий суддя Руденко М.А,,
суддів: Дідиченко М.А., Мальченко А.О.

Представник відповідача, підтримав
вимоги апеляційної скарги, просив її
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати, прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Представник позивача вказав, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, підстави
для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, виходячи з вимог
чинного законодавства, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
30.01.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мій офіс» (
попередня назва "Самекс Експрес)
(постачальник) та відповідачем було
укладено договір №30-11 поставки (а.с.10).

За умовами зазначеного договору,
постачальник зобов'язується в порядку
і терміни, встановлені цим договором,
передати у власність покупцеві товар, в
певній кількості, відповідної якості, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити його на умовах, визначених в
цьому договорі.(п.1.1 Договору). Покупець
проводить оплату товару на умовах
відстрочення платежу протягом 14
календарних днів з моменту поставки
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальника.
Датою (моментом) оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника. (п. 2.5
Договору). Договір вступає в силу з
моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
і діє до 31.12.2014 р.( п. 7.1 Договору)

Відповідач частково оплатив товар в
сумі 20 000 грн., відтак борг складає 49 120,
00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що позивачем на виконання умов
Договору поставлено, а відповідачем
прийнято товар на загальну суму 69 120,00
грн., що підтверджується видатковими
накладними №31232 від 14.10.2013 р. та №35190 від
08.11.2013 р. Відповідачем не було виконано
належним чином умови договору, за
поставлений товар кошти не сплачено у
повному обсязі, та утворилась
заборгованість в розмірі 49 120,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання, які мають ознаки
договору поставки, згідно якого в силу
вимог ст. 712 ЦК України, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки
є консенсуальним, двостороннім і
оплатним. Як консенсуальний договір
він вважається укладеним з моменту
досягнення сторонами згоди, щодо всіх
істотних умов. Двосторонній характер
договору поставки зумовлює взаємне
виникнення у кожної сторони прав та
обов'язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно вимог ст. ст. 662-664 ЦК України
постачальник зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором.
Обов'язок продавця вважається
виконаним у момент вручення товару
покупцеві, якщо договором
встановлений обов'язок продавця
доставити товар.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Суд першої інстанції правомірно,
посилаючись на норми ст.ст. 174, 193 ГК
України, ст. ст. 11, 509, 526, 626, 629 ЦК України
зазначив, що підставою виникнення
зобов'язання є договір укладений між
сторонами, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Статтею 525 ЦК України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 530 цього Кодексу, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як видно з матеріалів справи
заборгованість за поставлений товар
складає 49 120, 00 грн., що не
заперечувалось представником
відповідача в судовому засіданні, а
факт поставки на зазначену суму
підтверджується згідно видаткових
накладних № 31232 від 14.10.2013 року та № 35190
від 08.11.2013 року (а.с. 14, 16 ) та долученими
довіреностями на отримання товару.

Пунктом 2.5 Договору визначено, що
покупець проводить оплату товару на
умовах відстрочення платежу протягом 14
календарних днів з моменту поставки
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальника.
Датою (моментом) оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що оскільки матеріалами
справи підтверджується наявність у
відповідача грошового зобов'язання по
сплаті заборгованості на користь
позивача в розмірі 49 120,00 грн. за
поставлений товар, судом першої
інстанції правомірно було задоволено
позовні вимоги .

Колегія суддів, вважає доводи апелянта
необґрунтованими, доводи апеляційної
скарги про те, що відповідача належним
чином не було повідомлено про час та
місце слухання справи, оскільки в
матеріалах справи наявне повідомлення
про час та місце слухання справи.

Також колегія суддів зазначає, що
позовна заява була прийнята до
провадження 18.03.2014р. , а рішення суду
першої інстанції, було винесено
09.04.2014р., у відповідача було достатньо
часу скористатись своїми правами
наведеними у статті 22 ГПК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого
господарського суду від 13.08.2008 р. №
01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року
„Про деякі питання застосування норми
Господарського процесуального кодексу
України") - особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві

Як вбачається з Місцезнаходження
відповідача за адресою: 03151, м. Київ,
просп. Повітрофлотський, 94-А, на яку
було відправлено ухвали суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №18423777 від
27.03.2014 р., матеріалами справи та вказано
в позові.

Також, відповідно до п.3.9.2 Постанови № 18
від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку не з'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, колегія суддів зазначає,
що відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України
порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни лише за умови,
якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.
Оскільки наявність заборгованості в
розмірі 49 120,00 грн. підтверджується
матеріалами справи та не
заперечувалось представником
відповідача, підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку місцевого
господарського суду з огляду на
вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законне
обґрунтоване рішення, яке відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що скаржник не довів
обґрунтованість своєї апеляційної
скарги, докази на підтвердження своїх
вимог суду не надав, апеляційний суд
погоджується із рішенням
господарського суду міста Києва від
09.04.2014 року у справі № 910/4263/14, отже
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства фірма "Екотехніка-М" на
рішення господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 року у справі № 910/4263/14
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 року у справі № 910/4263/14
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4263/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
М.А. Дідиченко

А.О. Мальченко