м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7469/14 10.06.14

За позовом публічного
акціонерного товариства
«Дніпрополімермаш»

до товариства з
обмеженою відповідальністю «Тесис»

про стягнення 703 475,20 грн.,

Суддя Удалова О.Г.

представники сторін:

від позивача Погребна А.О. (за
довіреністю)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Дніпрополімермаш» звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Тесис» про
стягнення 703 475,20 грн. (680 595,98 грн.
основного боргу, 15 271,46 грн. пені, 3 524,18
грн. 3% річних та 4 083,58 грн. інфляційних).

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
поставки № 10 від 31.05.2013 р. в частині
повної та своєчасної оплати за
поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/7469/14 та
призначено її до розгляду на 27.05.2014 р.

У судовому засіданні представник
позивач підтримав позовні вимоги,
надав усні пояснення по справі та
документи, які були залучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив, надав
усні пояснення по справі.

27.05.2014 р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 10.06.2014 р. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

У вказаному судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги, надав усні пояснення по
справі.

Відповідач відзиву на позов не
надав, представника в судове засідання
не направив, про причини неявки не
повідомив, про день та час проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином.

У судовому засіданні 10.06.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, з'ясувавши обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представників
сторін, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив:

31.05.2013 р. між приватним
акціонерним товариством
«Дніпрополімермаш» (далі - продавець)
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Тесис» (далі -
покупець) було укладено договір
поставки № 10 (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору
продавець зобов'язується поставити та
передати у власність покупця товар,
зазначений у специфікаціях до даного
Договору, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар на умовах
Договору.

Додатковою угодою № 1 від 26.12.2013 до
Договору сторони зазначили, що
загальна сума поставленого товару
складає 1 160 820,00 грн. Крім того,
домовились, що покупець протягом 10
банківських днів з дати підписання
Договору оплачує продавцю передоплату
у розмірі 480 224,02 грн., кінцевий
розрахунок у розмірі 680 595,98 грн.
покупець здійснює до 01.02.2014 р.

04.06.2013 р. покупець сплатив попередню
оплату за продукцію в розмірі 480 224,02
грн..

На виконання вимог Договору позивачем
було здійснено поставку товару
відповідачу на загальну суму 1 160 820,00
грн., що підтверджується копією
видаткової накладної № 2702 від 27.12.2013 р.,
долученої до матеріалів справи.

З метою досудового врегулювання спору
позивач 03.04.2014 р. направив на адресу
відповідач претензію вих. № 01-130 на суму
697 899,89 грн., на яку 10.04.2014 р. отримав
відповідь, у якій відповідач
гарантував погасити заборгованість
після надходження коштів від
Міністерства доходів і зборів України.

Станом на дату подання позову
заборгованість в розмірі 680 595,98 грн.
відповідачем сплачена не була.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до положень Додаткової
угоди № 1 від 26.12.2013 р. кінцевий
розрахунок у розмірі 680 595,98 грн.
відповідач повинен був здійснити до
01.02.2014 р.

Оскільки відповідач прийняв замовлені
ним товари, однак в обумовлені строки
не сплатив повністю їх вартості, у
розмірі 680 595,98 грн. підлягає стягненню з
останнього.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача на свою користь пеню в
розмірі 15 271,46 грн., 4 083,58 грн.
інфляційних та 3 524,18 грн. трьох
процентів річних.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Пунктом 6.4 Договору визначено, що у разі
несвоєчасного виконання сторонами
грошових зобов'язань, передбачених
даним Договором, винна сторона платить
потерпілій пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, починаючи з другої
календарної неділі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Суд здійснив власний розрахунок,
відповідно до якого з відповідача
підлягає стягненню 13817,03 грн. пені, 3 524,18
грн. 3% річних та 4 083,58 грн. інфляційних
втрат.

У задоволенні пені у розмірі 1 454,43 грн.
судом відмовлено.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги підлягають задоволенню в
частині стягнення 680 595,98 грн. основного
боргу, 13 817,03 грн. пені, 3 524,18 грн. 3% річних
та 4 083,58 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, зокрема з відповідача
підлягає стягненню 14 040,41 грн. судового
збору.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Тесис» (04136, м. Київ,
вул. Північно-Сирецька, 3, код 32960748) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь публічного
акціонерного товариства
«Дніпрополімермаш» (49033,
Дніпропетровська обл., м.
Дніпропетровськ, вул. Героїв
Сталінгада, 147, код 00218615) 680 595 (шістсот
вісімдесят тисяч п'ятсот дев'яносто
п'ять) грн. 98 коп. основного боргу, 13 817
(тринадцять тисяч вісімсот сімнадцять)
грн. 03 коп. пені, 3 524 (три тисячі п'ятсот
двадцять чотири) грн. 18 коп. 3% річних, 4 083
(чотири тисячі вісімдесят три) грн. 58
коп. інфляційних, 14 040 (чотирнадцять
тисяч сорок) грн. 41 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 04.07.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова