ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 914/4119/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого
(доповідач), Вовка І.В., Нєсвєтової
Н.М.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну
скаргуУкраїнського державного
підприємства поштового зв"язку
"Укрпошта" в особі Львівської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" на постанову та на
рішенняЛьвівського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014 року
господарського суду Львівської
області від 16.01.2014 року у справі
господарського судуЛьвівської
областіза позовомЗаступника прокурора
м. Львова в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Львівській
областідотовариства з обмеженою
відповідальністю "Віса-Ог"третя особа,
яка не заявляє самостійнийх вимог не
предмет спору на стороні позивача
проУкраїнське державне підприємство
поштового зв"язку "Укрпошта" в особі
Львівської дирекції УДППЗ "Укрпошта"
виселення з нежитлових приміщень,
повернення майна баласноутримувачу та
стягнення 175 002,39 грн. неустойки в
засіданні взяли участь представники:

- позивача:Васильківська В.Є.,-
відповідача: - третьої особи:не
з"явився, Радкевич С.О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Заступник
прокурора м. Львова в інтересах держави
в особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Львівській
області (далі - РВ ФДМУ по Львівській
області) звернувся до господарського
суду Львівської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Віса-Ог" (далі - ТОВ
"Віса-Ог") про виселення ТОВ "Віса-Ог" з
нежитлових приміщень загальною площею
384,8 кв.м., розміщених за адресою: м.
Львів, вул., Словацького, 1 та
зобов"язання повернути вказане майно
вартістю 2 855 тис.грн.
балансоутримувачу, про що скласти
відповідний акт прийому-передачі; про
стягнення 175 002,39 грн. неустойки.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 16.01.2014 року
(суддя Король М.Р.) в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014 року
(колегія суддів у складі: Бонк Т.Б. -
головуючого, суддів Бойко С.М., Марко
Р.І.) рішення місцевого господарського
суду від 16.01.2014 року залишено без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, Українське державне
підприємство поштового зв"язку
"Укрпошта" в особі Львівської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" подало касаційну
скаргу, в якій просить постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014 року та
рішення господарського суду
Львівської області від 16.01.2014 року
скасувати і прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до прийняття незаконних
судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 21.08.2012 року між РВ ФДМУ по
Львівській області (орендодавець) та
ТОВ "Віса-Ог" (орендар) був укладений
договір оренди державного нерухомого
майна №132 від 21.08.2012 року, відповідно до
умов якого орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування державне нерухоме майно -
вбудовані нежитлові приміщення
загальною площею 384,8 кв.м., що
розташовані на першому поверсі
трьохповерхової будівлі Львівського
поштампу, (далі - майно), реєстровий
номер 21560045.1400 АААЖЕЕ514, що знаходиться
за адресою: м. Львів, вул. Словацького, 1
та перебуває на балансі Львівської
дирекції УДППЗ "Укрпошта" (далі -
балансоутримувач).

Даний договір погоджений з
балансоутримувачем.

На виконання умов договору, 21.08.2012 року
орендодавець передав орендарю, а
орендар прийняв у строкове платне
користування визначене у договорі
оренди майно за актом
приймання-передачі №132 (а.с. 19). Даний
Акт був погоджений з
балансоутримувачем.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду у справі № 5015/4304/12
від 19.02.2013 року, яка набрала законної
сили, визнано недійсним на майбутнє
договір оренди № 132 від 21.08.2012 року,
укладений між РВ ФДМУ по Львівській
області та ТОВ "Віса-Ог", погоджений
балансоутримувачем - Українським
державним підприємством поштового
зв"язку "Укрпошта"; зобов'язано ТОВ
"Віса-Ог" повернути РВ ФДМУ по
Львівській області вбудовані
нежитлові приміщення загальною площею
384,8 кв.м., що розташовані на першому
поверсі трьохповерхової будівлі
Львівського поштампу, реєстровий номер
21560045.1400 АААЖЕЕ514, що знаходиться за
адресою: м. Львів, вул. Словацького, 1.

Згідно із ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Приписами статті 321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Приписами статей 15, 16 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способи захисту
цивільних прав та інтересів, визначені
у статті 22 ЦК України. Захист права
власності передбачений главою 29 ЦК
України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, матеріально-правовою
вимогою Заступника прокурора
Львівської області, який звернувся в
інтересах РВ ФДМУ по Львівській
області є виселення ТОВ "Віса-Ог" з
нежитлових приміщень загальною площею
384,8 кв.м., розміщених за адресою: м.
Львів, вул., Словацького, 1 та повернення
вказаного майна вартістю 2 855 тис.грн.
балансоутримувачу по акту
прийому-передачі.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно із статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд, у визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Приписами статті 34
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи; обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Під належністю доказу
розуміється наявність об'єктивного
зв'язку між змістом судових доказів і
фактами, що є об'єктом судового
дослідження. Належними слід визнавати
докази, які містять відомості про
факти, що входять у предмет доказування
у справі, та інші факти, що мають
значення для правильного вирішення
спору. Допустимість доказів означає, що
у випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Враховуючи приписи зазначених статей,
а також постанову Львівського
апеляційного господарського суду у
справі № 5015/4304/12 від 19.02.2013 року, яка
набрала законної сили і в силу приписів
ст.124 Конституції України та ст. 115 ГПК
України є обов"язковою до виконання та
за відсутності належних та допустимих
доказів, які б свідчили про виконання
цього рішення, який містить обов"язок
ТОВ "Віса-Ог" повернути РВ ФДМУ по
Львівській області (орендодавцю за
договором, власнику майна) у
добровільному чи примусовому порядку,
колегія суддів погоджується з
висновками попередніх інстанцій про
відсутність правових підстав для
задоволення заявлених у даній справі
позовних вимог про виселення та
зобов"язання повернути орендоване
майно балансоутримувачу, який не є
власником майна і орендодавцем за
договором.

Що стосується позовних вимог про
стягнення 175 002,39 грн. неустойки,
передбаченої ст. 785 ЦК України, то
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до статті 785 ЦК України, у
разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Підстави припинення даного виду
договорів визначені в ч.2 ст.291 ГК
України, якими є: закінчення строку, на
який було укладено; викупу
(приватизації) об"єкта оренди;
ліквідації суб"єкта господарювання -
орендаря; загибелі (знищення) об"єкта
оренди.

З огляду на системний аналіз
зазначених вище статей, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
обов"язок наймача негайно повернути
наймодавцеві річ, передбачений ст.785 ЦК
України є наслідком, який пов"язаний з
моментом припинення договору оренди
(найму), вичерпний перелік підстав для
припинення договору оренди міститься в
ст. 291 ГК України і не пов"язаний із
правовими наслідками недійсності
правочину, передбаченими ст. 216 ЦК
України, то у разі визнання недійсним
договору оренди, що має місце у даній
справі і порушення наймачем обов"язку
щодо повернення орендованого майна,
застосований судом, як наслідок
недійсності правочину, не надає право
наймодавцеві вимагати від наймача
сплати неустойки, передбаченої ч.2 ст. 785
ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, висновок
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з ТОВ "Віса-Ог" 175002,39 грн.
неустойки, на підставі ч.2 ст. 785 ЦК
України, колегія суддів вважає
законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин у справі є
виключна прерогатива судів першої та
апеляційної інстанцій.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувані
судові рішення є такими, що прийняті на
підставі повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, судова колегія не вбачає
підстав для їх зміни чи скасування.

Щодо доводів, викладених у касаційній
скарзі, то вони не приймаються судом до
уваги, оскільки не спростовують
висновків суду, покладених в основу
оскаржуваних судових рішень, а лише
зводяться до переоцінки досліджених
судами доказів та встановлених
обставин справи, що не віднесено до
компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Українського
державного підприємства поштового
зв"язку "Укрпошта" в особі Львівської
дирекції УДППЗ "Укрпошта" залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014 року та
рішення господарського суду
Львівської області від 16.01.2014 року у
справі №914/4119/13 залишити без змін.

Головуючий, суддя
М.М.Черкащенко

Судді
І.В.Вовк

Н.М.Нєсвєтова