ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 р.
Справа № 914/1851/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва при секретарі
судового засідання Д.Зубкович
розглянув матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал», м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»,
м. Трускавець, Львівська область;

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»,
м. Львів;

про: стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Кауфман К.В. - представник на
підставі довіреності № 58 від 10.06.2014
року; Кальмук Н.Б. - директор;

відповідача: не з'явився;

третьої особи: Велика О.В. - представник
на підставі довіреностіб/н від 23.05.2014
року.

Обставини розгляду справи. Ухвалою
суду від 29.05.2014 року судом прийнято до
розгляду позовну заяву та порушено
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Розгляд
справи призначено на 17.06.2014 року.

У судовому засіданні 17.06.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, подав клопотання про
долучення до матеріалів справи
документів. Представник відповідача
подав клопотання про зупинення
провадження у справі. Суд вважає за
доцільне вирішити подане клопотання в
наступному судовому засіданні. Судом
оголошено перерву в судовому засіданні
до 25.06.2014 року.

Представником відповідача було подано
клопотання про фіксування судового
процесу з допомогою
звукозаписувального технічного засобу
(вх. 26033 від 17.06.2014 року).

У судовому засіданні 25.06.2014 року
здійснювалась технічна фіксація
судового процесу. Представники
позивача позовні вимоги підтримали.
Представники відповідача підтримали
подане 17.06.2014 року клопотання про
зупинення провадження у справі.
Представник позивача подав
заперечення на клопотання про
зупинення провадження у справі. Судом
відкладено вирішення клопотання про
зупинення провадження у справі до
наступного судового засідання та
відкладено розгляд справи на 02.07.2014
року.

У судовому засіданні 02.07.2014 року
здійснювалась технічна фіксація
судового процессу. Представником
відповідача подано відзив на позовну
заяву. Представник позивача подав
доповнення до письмових заперечень на
клопотання про зупинення провадження у
справі та клопотання про долучення
доказів до матеріалів справи. Судом
оголошено перерву в судовому засіданні
до 04.07.2014 року.

У судовому засіданні 04.07.2014 року (при
здійсненні технічної фіксації
судового процесу)представники
позивача позовні вимоги підтримали.
Представники відповідача проти позову
заперечили. Представник відповідача
подав клопотання про відкладення
розгляду справи та про призначення
експертизи. Подані клоптання суд
вважає за доцільне вирішити в
насутпному судовому засіданні. Розгляд
справи відкладено на 08.07.2014 року.

У судовому засіданні 08.07.2014 року
здійснювалась технічна фіксація
судового процесу. Представником
позивача подано заяву про уточнення
позовних вимог. Представники
відповідача проти позову заперечили,
клопотання про зупинення провадження у
справі та призначення експертизи
підтримали. Представник відповідача
подав клопотання про долучення доказів
до матеріалів справи. Розгляд справи
відкладено судом на 14.07.2014 року.

У судовому засіданні 14.07.2014 року
представником позивача подано заяву
про залучення до участі у справі
правонаступника позивача Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Ідеа Капітал». Від директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал» надійшла заява про
залучення Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал» до участі у справі як
правонаступника Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
та зміну процесуального статусу
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» шляхом залучення його до
участі у справі в статусі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача.

У судовому засіданні представники
позивача заявлений позов підтримали,
просили суд позов задоволити.
Представник третьої особи в судовому
надали пояснення, відповідно до яких
позов підтримують в повному обсязі. Від
представника відповідача надійшла
телеграма про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю явки
представників у судове засідання.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

У судовому засіданні 14.07.2014 року судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Представникам сторін і третій особі, що
брали участь у судовому засіданні,
роз'яснено зміст ст. ст. 20, 22, 27
Господарського процесуального кодексу
України щодо їхніх прав та обов'язків,
зокрема про право заявляти відводи
судді.

Суть спору. Спір між сторонами виник у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов кредитного договору.
Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк» звернулось до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. У процесі
розгляду справи відбулася заміна
кредитора у зобов'язанні, у зв'язку з
чим Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк» замінено правонаступником
- Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал», а Публічне акціонерне
товариство «Кредобанк» залучено до
участі у справі у процесуальному
статусі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача.

Публічним акціонерним товариством
«Кредобанк», належним чином виконуючи
договірні зобов'язання,надано
відповідачу кредит у визначеному
договором та додатковими договорами
розмірі. Зобов'язання, взяті на себе
згідно з кредитним договором, зокрема,
в частині повернення тіла кредиту та
процентів за його користування,
відповідач не виконує, що стало
підставою для вирішення спору в
судовому порядку.

З метою захисту порушених прав банк
звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 107 444 474 грн. 31 коп. по кредитному
договору шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки, згідно з договорами
іпотеки від 17.10.2006 року та від 26.06.2013
року, встановивши початкову ціну
предмета іпотеки для подальшої
реалізації - його заставну вартість.

Відповідач проти заявленого до нього
позову заперечив з підстав, наведених у
відзиві на позовну заяву від 02.07.2014
року. Зокрема, відповідач не
погоджується з розміром
заборгованості по кредитному договору,
оскільки на виконання кредитного
договору ТзОВ «Трускавецьінвест»
отримало на свій поточний рахунок
№496 від ПАТ «Кредобанк» 7 436 017,06
доларів США, а сплатило в користь ПАТ
«Кредобанк» 2 662 552,57 доларів США та 50 195
366,82 грн. При цьому, ТзОВ
«Трускавецьінвест» кредитний договір
розцінює як нікчемний, у зв'язку з цим,
звернулось до господарського суду
Львівської області (справа №914/1700/14) з
позовом до ПАТ «Кредобанк», ТзОВ
«Тофі», ТзОВ «ПраноІнвест» про
застосування наслідків нікчемного
кредитного договору від 17.10.2006 р. №48/2006,
про визнання недійсним договору
іпотеки від 17.10.2006р. №1988; про визнання
недійсним договору іпотеки від 26.06.2013р.
№346; про визнання недійсним договору
поруки від 29.04.2010 р. №3/48/2006; про визнання
недійсним договору поруки від 29.04.2010 р.
№2/48/2006. Тому, відповідач вбачає, що у
нього є обов'язок повернути ПАТ
«Кредобанк» виключно те, що отримано за
нікчемним правочином, а саме 7 436 017,06
доларів США, при цьому у ПАТ
«Кредобанк» існує обов'язок повернути
відповідачу 2 662 552,57 доларів США та 50 195
366,82 грн. Вказаний розрахунок суми
заборгованості відповідач відобразив
у проекті акта звірки
взаєморозрахунків від 18.06.2014 р. №356,
котрий скерував на адресу ПАТ
«Кредобанк», копія якого та докази
надіслання на адресу ПАТ «Кредобанк»
наявні в матеріалах справи.

Крім цього, відповідач не погоджується
з розміром початкової вартості ціни
продажу предмета іпотеки, що визначена
позивачем з заставної вартості
предмета іпотеки. У зв'язку з цим,
відповідачем представлено в матеріали
справи копії висновків про вартість
земельної ділянки та майна станом на
27.05.2014 р., що знаходиться на адресою:
Львівська область, м. Трускавець, вул.
Суховоля, 59, та станом на 26.05.2014р. і
04.07.2014р., що знаходиться за адресою:
Львівська область, м. Трускавець, вул.
Суховоля, 61 (описані вище). При цьому
відповідач зазначає, що позов не
підлягає до задоволення, оскільки
звернення стягнення заборгованості в
розмірі 107 444 474,31 грн. на предмет іпотеки
загальною вартістю 218 869 820,45 грн.
суперечить приписам ч. 5 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку», згідно з якою,
якщо предметом іпотеки є два або більше
об'єкти нерухомого майна, стягнення
звертається в обсязі, необхідному для
повного задоволення вимог
іпотекодержателя. У зв'язку з наявністю
спору сторін щодо визначення
початкової ціни предмета іпотеки для
його подальшої реалізації на прилюдних
торгах відповідачем в судовому
засіданні 04.07.2014р. заявлено клопотання
про призначення судової
будівельно-технічної експертизи з
визначення вартості предметів іпотеки,
на які позивач звертає стягнення у
даному спорі. Окрім того, відповідачем
заявлено клопотання від 16.06.2014 р. про
зупинення провадження у справі до
вирішення пов'язаної з даним спором
справи №914/1700/14. Стверджує, що факти, які
будуть встановленні у справі №914/1700/14
щодо нікчемності кредитного договору
та недійсності іпотечних договорів,
матимуть преюдиційне значення для
вирішення даної справи по суті,
оскільки застосування наслідків
нікчемного кредитного договору
виключатиме стягнення за ним
заборгованості у справі №914/1581/14.

Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк»заперечило проти
клопотання відповідача від 16.06.2014 р. про
зупинення провадження у справі з
підстав, викладених у письмових
запереченнях від 25.06.2104 року, що наявні
в матеріалах справи, та в доповненнях
до письмових заперечень на вказане
клопотання від 02.07.2014 р., що також наявні
в матеріалах справи. При цьому, банк
покликається на відсутність підстав
стверджувати про нікчемність
кредитного договору від 17.10.2006 р. №48/2006.

Кім цього, заявою від 08.07.2014 року банк
уточнив позовні вимоги, не змінюючи при
цьому ні підстави, ні предмету позову, а
саме уточнив початкову ціну предмета
іпотеки по договорах іпотеки для
подальшого продажу на прилюдних
торгах, виходячи з ринкової вартості
нерухомого майна, визначеної станом на
26.05.2014 року та 27.05.2014 року, та
запропонованої відповідачем.

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне. 17.10.2006 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Кредобанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Кредобанк» (надалі - «банк») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
(надалі - «позичальник» та/або
«відповідач») укладено Кредитний
договір №48/2006 від 17.10.2006 року (надалі -
«кредитний договір»), умови якого в
подальшому змінювались рядом
договорів, а саме: Додатковим договором
№1 від 24.11.2006р.,Додатковим договором №2
від 18.01.2007р., Додатковим договором №3
від 26.01.2007р., Додатковим договором №4
від 28.02.2007р., Додатковим договором №5
від 13.04.2007р., Додатковим договором №6
від23.04.2007р., Додатковим договором №7 від
29.08.2008р., Додатковим договором №8 від
25.02.2009р., Додатковим договором №9 від
05.03.2009р., Додатковим договором №10 від
30.04.2009р., Додатковим договором №11 від
29.04.2010р., Додатковим договором №12 від
11.05.2010р., Додатковим договором №13 від
27.07.2011р., Додатковим договором №14 від
21.06.2013р.

За умовами кредитного договору, згідно
з п. 1банк зобов'язується надати у
власність позичальникові грошові
кошти (надалі - «кредит») у розмірі та на
умовах, обумовлених цим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити проценти за
користування ним та комісії.

Положенням підпункту 2.1.1. п. 2.1.
кредитного договору сторони погодили,
що розмір кредиту становить 5 000 000,00
доларів США; в редакції згідно з
додатковим договором №6 від 23.04.2007року 5
000 000,00 доларів США та 3 535 000,00 грн.; в
редакції згідно з додатковим договором
№11 від 29.04.2010 року 7 113 353,71 доларів США та
39 615 599,52 грн.; в редакціїзгідно з
додатковим договором №12 від 11.05.2010р. 95
988 927,67 грн., а в редакції згідно з
додатковим договором №13 від 27.07.2011року
97 490 100,43 грн.

Відповідно до приписів п. 2.5 кредитного
договору, кредит видається на умовах
забезпеченості, поворотності,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

Підпунктом 2.1.2. п. 2.1. кредитного
договору сторони погодили призначення
кредиту: реконструкція та проведення
загальноремонтних і оздоблювальних
робіт спального корпусу за адресою: м.
Трускавець, вул. Суховоля, 65;
реконструкція басейну, будівництво
лікувально-оздоровчого комплексу
санаторію «Женева» та проведення
загальноремонтних та оздоблювальних
робіт; оплата витрат на придбання
предметів побуту для облаштування
санаторію; погашення заборгованості по
кредитній лінії (договір про надання
невідновлюваної кредитної лінії
№600/03-589 від 21.03.2006р., укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
та Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»). В
редакції, згідно з додатковим
договором №1 від 24.11.2006 р., положення пп.
2.1.2. п 2.1. кредитного договору, окрім
викладеного вище, сторони доповнили, що
призначенням кредиту також є
реконструкція та проведення
загальноремонтних та оздоблювальних
робіт їдальні санаторію «Юність», що
знаходиться за адресою: м. Трускавець,
вул. Суховоля, 59; реконструкція будівлі
санаторію «Женева», що знаходиться за
адресою: м. Трускавець, вул. Суховоля, 61
(добудова ресторану, мансардного
поверху, реконструкція центрального
входу); проведення внутрішнього
ремонту та оздоблювальних робіт
корпусу №1 санаторію «Юність», що
знаходиться за адресою м. Трускавець,
вул. Суховоля, 63 та його додаткова
реконструкція, що полягає у добудові
корпусу та входу між будівлями по вул.
Суховоля, 63 та по вул. Суховоля, 65;
будівництво нового газопроводу та
зовнішніх комунікаційних мереж до всіх
корпусів. Призначенням кредиту, згідно
з пп. 2.1.2. п. 2.1. кредитного договору в
редакції, згідно з додатковим
договором №11 від 29.04.2010 р., сторони
погодили погашення заборгованості
ТзОВ «ТОФІ» по кредитному договору №9
від 19.11.2007 р.; погашення заборгованості
ТзОВ «Прано інвест» по кредитному
договору №11 від 24.04.2008р.; переведення
кредитної заборгованості в доларах США
у національну валюту, згідно з курсом
МВРУ на дату переведення; а згідно з
додатковим договором №13 від 27.07.2011р.,
сторони ще додатково погодили -
погашення протермінованих відсотків
згідно кредитного договору №48/2006 від
17.10.2006р. по 31.05.2011р. включно, а також
погашення нарахованих відсотків
згідно кредитного договору №48/2006 від
17.10.2006р. за період з 29.04.2010р. по 31.05.2011р.
включно.

Процентна ставка, згідно з пп. 2.1.3. п. 2.1.
кредитного договору, 13 % річних; в
редакції, згідно з додатковим
договором №5 від 13.04.2007р., 12,5 % річних; в
редакції, згідно з додатковим
договором №6 від23.04.2007 р., 12,5 % річних у
доларах США та 18 % річних у гривні;в
редакції, згідно з додатковим
договором №7 від 29.08.2008р., 15,0 % річних у
доларах США та 24,0 % у гривні; в редакції,
згідно з Додатковим договором №11 від
29.04.2010 р., 14,0 % річних; в редакції, згідно
з Додатковим договором №13 від 27.07.2011 р.,
з 27.07.2011 р. по 31.12.2012 р. включно 13,0 %
річних, з 01.01.2013р. до кінця терміну
кредитування, вказаного в п. 2.2. цього
договору, 14,0 % річних.

Порядок видачі кредиту сторони
узгодили у пп. 2.1.5. п. 2.1. кредитного
договору, де передбачено, що кредит
надається траншами, шляхом оплати
платіжних документів з позичкового
рахунку позичальника безпосередньо за
цільовим призначенням; траншами,
шляхом направлення кредитних коштів на
поточний рахунок позичальника в
Івано-Франківській філії ВАТ
«Кредобанк» з подальшою конвертацією у
валюту платежу і оплатою платіжних
документів безпосередньо за цільовим
призначенням. В редакції, згідно з
Додатковим договором №11 від 29.04.2010р.,
положенням пп. 2.1.5. п. 2.1. кредитного
договору передбачено, що кредит
надається траншами, шляхом оплати
платіжних документів з позичкового
рахунку позичальника безпосередньо за
цільовим призначенням; шляхом
переведення кредитної заборгованості
в доларах США у національну валюту,
згідно курсу МВРУ на дату переведення.
При цьому, для обліку виданих кредитних
траншів, згідно п. 2.6. кредитного
договору, банк відкриває позичковий
рахунок №496, а в редакції, згідно з
Додатковим договором №13 від 27.07.2011 р.,
позичковий рахунок №070.

Підставою для здійснення банком
переказу кредитних коштів з
позичкового рахунку є платіжне
доручення (заява на переказ) або
будь-який інший адресований банку
документ позичальника, який містить
усі необхідні для здійснення переказу
реквізити та підписаний
уповноваженими особами та завірений
печаткою позичальника (п. 2.4. кредитного
договору). Дата остаточного повернення
кредиту, згідно п. 2.2. кредитного
договору, 14.10.2016р.

Згідно з п. 4.1 кредитного договору, за
надання кредиту позичальник сплачує
банку комісії, встановлені тарифами
банку. Розміри та порядок комісій, що
підлягають сплаті, визначені
підпунктами до п. 4.1. кредитного
договору згідно змін, внесених
Додатковими договорами до кредитного
договору, в редакціях, що діяли на
момент нарахування відповідних
комісій.

Відповідно до п. 4.2. кредитного
договору, проценти за користування
кредитом нараховуються на суму
заборгованості по кредиту за методом
"факт/360" (фактична кількість днів у
місяці, але, умовно, 360 днів у році), за
ставкою, визначеною у п. 2.1. цього
договору з моменту видачі кредиту до
терміну, вказаного в п. 2.2. цього
договору.

Додатковим договором №9 від 05.03.2009р.
сторонами п. 4.2. кредитного договору
викладено в новій редакції, згідно з
якою проценти за користування кредитом
нараховуються щомісячно на суму
заборгованості по кредиту за методом
"факт/360" (фактична кількість днів у
місяці, але, умовно, 360 днів у році), за
ставкою, визначеною у п. 2.1. цього
договору з моменту видачі кредиту до
терміну, вказаному в п. 2.2. цього
договору (пп. 4.2.1. п. 4.2.); нарахування
комісій відбувається згідно строків,
передбачених обліковою політикою
банку, до терміну, вказаного у п. 2.2.
цього договору (пп. 4.2.2. п. 4.2.);
нарахування процентів та комісій за
користування кредитом може бути
припинене раніше, ніж до настання
терміну, вказаного в п. 2.2. цього
договору, у випадках передбачених
законодавством України або за згодою
сторін (пп. 4.2.3. п. 4.2.).

Порядок сплати процентів за
користування кредитом встановлюється
п. 4.3. кредитного договору, в тому числі,
відповідно до діючих на момент їх
нарахування редакцій п. 4.3. кредитного
договору згідно Додаткових договорів,
зокрема згідно з Додатковим договором
№13 від 27.07.2011р., позичальник сплачує
проценти в наступному порядку:
відсотки, нараховані за період з
01.06.2011р. по 01.09.2011р. підлягають
щомісячній оплаті рівними частинами,
починаючи з 01.09.2012р. по 01.03.2013р.; з 01.09.2011р.
- відсотки сплачуються щомісячно.

Із матеріалів справи судом
встановлено, що банк виконав умови
кредитного договору належним чином та
надав відповідачу кредит на загальну
суму 7 436 017,06 доларів США (до підписання
Додаткового договору №12 від 11.05.2010 р.,
яким передбачено конвертацію кредиту з
іноземної валюти (долари США) в
національну валюту (гривню)) та 41 805 187,60
грн.

Факт надання кредиту в доларах США
підтверджується відповідними
меморіальними ордерами за період з
18.10.2006р. по 13.07.2007р. на загальну суму 4 999
572,56 доларів США, меморіальним ордером
№642633 від 11.05.2010р. на суму 2 436 444,50 доларів
США з призначенням платежу - надання
кредиту відповідно до кредитного
договору №48/2006 від 17.10.2006 р., погашення
кредиту ТзОВ «Тофі» к/д №9 від 19.11.2007 р.,
а також випискою про рух коштів по
позичковому рахунку №496 в доларах
США за період з 17.10.2006 р. по 15.11.2010 р. (ф.
1220). При цьому, згідно довідки ПАТ
«Кредобанк» від 02.07.2014р. №27-7303/14, станом
на 11.05.2010р. заборгованість ТзОВ «ТОФІ»
перед ПАТ «Кредобанк» по кредитному
договору від 19.11.2007 р. №9 становила 20 104
156,29 грн. та 2 440 000,00 доларів США. Згідно з
довідкою ПАТ «Кредобанк» від 02.07.2014р.
№27-7301/14, станом на 11.05.2010р.
заборгованість ТзОВ «Прано Інвест»
перед ПАТ «Кредобанк» по кредитному
договору від 24.04.2008 р. №11 становила 16 458
666,71 грн.

Факт надання відповідачу кредиту в
гривні на загальну суму 41 805 187,60 грн.
підтверджується випискою про рух
коштів по позичковому рахунку №496
в гривні за період з 23.04.2007р. по 15.11.2010 р.
(ф. 1220), випискою про рух коштів по
позичковому рахунку №070 в гривні
за період з 17.10.2006р. по 24.06.2014р. (ф. 1220),
відповідними меморіальними ордерами
за період з 24.04.2007р. по 13.07.2007р. на
загальну суму 3 530 845,49 грн. з наданням
траншів кредиту за заявками ТзОВ
«Трускавецьінвест» для розрахунків з
контрагентами, меморіальним ордером
№642636 від 11.05.2010р. на суму 20 061 913,99 грн. з
призначенням платежу - надання кредиту
відповідно до кредитного договору
№48/2006 від 17.10.2006 р., погашення
заборгованості ТзОВ «Тофі» по к/д №9
від 19.11.2007 р., меморіальним ордером №
642661 від 11.05.2010р. на суму 16 421 500,04 грн. з
призначенням платежу - надання кредиту
відповідно до кредитного договору
№48/2006 від 17.10.2006 р., погашення
заборгованості ТзОВ «ПраноІнвест» по
к/д №11 від 24.04.2008р., меморіальним
ордером №21340155 від 18.08.2011р. на суму 1 790
928,08 грн. з призначенням платежу -
погашення відсотків по 31.05.2011р. згідно
кредитного договору №48/2006 від 17.10.2006р.
та додаткового договору №13 від 27.07.2011р.
відповідно до кредитного договору
№48/2006 від 17.10.2006р.

Наведені вище обставини також
підтверджується довідкою ПАТ
«Кредобанк» від 02.07.2014р. №27-7304/14.

Відповідно до п. 5.1. кредитного
договору, позичальник зобов'язаний
повернути банку кредит у повному
обсязі в порядку і терміни, передбачені
цим договором та/або додатками до
нього. Повернення кредиту може
здійснюватися шляхом безготівкових
перерахунків або внесення готівки в
касу банку (п. 5.2. кредитного договору).

Згідно з п. 2.7. кредитного договору,
погашення заборгованості здійснюється
щомісячно частинами. Розмір і
детальний порядок сплати
заборгованості визначено згідно
графіку погашення заборгованості (в
редакціях п. 2.7. кредитного договору, що
діяли у відповідний період згідно
внесених змін додатковими договорами).

Пунктом 4.7. кредитного договору сторони
погодили, що позичальник виконує свої
зобов'язання по поверненню кредиту,
сплати комісій, процентів та інших
платежів за цим договором шляхом
перерахування у безготівковій формі
та/або внесення готівки в касу банку
на: рахунок №7496 (згідно з
додатковим договором №8 від 25.02.2009р.);
рахунок №9070 (згідно з додатковим
договором №13 від 27.07.2011р.).

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач з липня 2013р. не здійснює
чергових платежів в розмірі та строки,
передбачені кредитним договором в
корись банку, що останнім розцінюється
як порушення договірних зобов'язань.
Належні та допустимі докази в
підтвердження протилежного
відповідачем в матеріали справи не
представлено.

Судом встановлено, що станом на момент
вирішення даного спору по суті
відповідач свої зобов'язання про
поверненню кредиту виконав частково,
сплативши в користь банку 382 623,35
доларів США та 4 433 260,00 грн. в якості
погашення суми кредиту, 2 293 848,22 доларів
США і 45 779 106,82 грн. процентів за
користування кредитом, а також 41 000,00
грн. комісії за адміністрування
кредиту. При цьому, сплата відповідачем
процентів за користування кредитом по
кредитному договору №48/2006 від 17.10.2006р. в
сумі 306 633,97 грн. підтверджується
зведеним меморіальним ордером від
27.04.2009р. на загальну суму 40 643,72 грн.,
зведеним меморіальним ордером від
12.03.2009р. на загальну суму 150 030,24 грн.,
меморіальними ордерами: №246 від 02.02.2009р.
на суму 60 960,01 грн., №544 від 28.05.2009р. на
суму 15 000,00 грн., №2311 від 02.11.2009р. на суму
30 000,00 грн., №2309 від 08.12.2009р. на суму 10 000,00
грн. Сплата відповідачем грошових
коштів по кредитному договору №48/2006
від 17.10.2006р. також підтверджується
випискою з транзитного рахунку
№7496 в доларах за період з 17.10.2006р.
по 15.11.2010р., випискою з транзитного
рахунку №7496 в гривні за період з
23.04.2007р. по 15.11.2010р., випискою з
транзитного рахунку №9070 в гривні
за період з 12.11.2010р. по 20.06.2014р. Наведені
вище обставини також підтверджується
довідкою ПАТ «Кредобанк» від 02.07.2014р.
№27-7304/14.

Порядок розподілу та зарахування
сплачених відповідачем на виконання
кредитного договору №48/2006 від 17.10.2006р.
грошових коштів підтверджується також
наявними в матеріалах справи випискою
з рахунку №496 (рахунок
простроченого кредиту) в гривні за
період з 23.04.2007р. по 15.11.2010р., випискою з
рахунку №070 (новий рахунок
простроченого кредиту) в гривні за
період з 23.04.2007р. по 24.06.2014р., випискою з
рахунку №496 (рахунок нарахування
і сплати процентів) в гривні за період з
23.04.2007р. по 15.11.2010р., випискою з рахунку
№070 (новий рахунок нарахування і
сплати процентів) в гривні за період з
12.11.2010р. по 18.08.2011р., випискою з рахунку
№496 (рахунок для нарахування і
сплати прострочених процентів) в
гривні за період з 23.04.2007р. по 15.11.2010р.,
випискою з рахунку №070 (новий
рахунок для нарахування і сплати
прострочених процентів) в гривні за
період з 12.11.2010р. по 18.08.2011р., випискою з
рахунку №496 (рахунок для
нарахування і сплати процентів,
прострочених більше 31 дня) за період з
23.04.2007р. по 15.11.2010р., випискою з рахунку
№070 (новий рахунок для
нарахування і сплати процентів,
прострочених більш 31 дня) за період з
12.11.2010р. по 18.08.2011р.

Відповідно до п. 5.9 кредитного
договору, у разі невиконання
позичальником зобов'язань,
передбачених договором, а також у разі
несвоєчасної сплати процентів та
повернення кредиту, банк має право
вимагати дострокового повернення
кредиту, процентів, комісій та інших
належних до сплати платежів за
договором, про що письмово повідомляє
позичальника.

Згідно з п. 5.10. кредитного договору,
позичальник зобов'язаний протягом 10
робочих днів з моменту отримання
письмової вимоги банку (п. 5.9.)
достроково повернути кредит, проценти,
комісії та інші належні платежі за цим
договором.

Судом також встановлено, що кредитним
договором встановлено підстави та
розмір відповідальності позичальника
за порушення порядку виконання
зобов'язань за кредитним договором,
зокрема, але не виключно: за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань (повернення кредиту або
його частини, оплати процентів,
комісій) позичальник на вимогу банку
сплачує йому пеню: за зобов'язання в
гривні - в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період
прострочки за весь період прострочки;
за зобов'язаннями в іноземній валюті -
0,1% за кожен день
простроченої/несплаченої суми (п. 7.1.
кредитного договору).

Згідно з п. 7.7. кредитного договору (в
редакції, згідно з додатковим
договором №11 від 29.04.2010р.), сторони
домовились, що строк позовної давності
для стягнення неустойки (пені, штрафу),
за цим договором, прирівнюється до
строку позовної давності,
встановленого законом для основної
вимоги за цим договором.

07.10.2013 р. банк скерував на поштову
адресу відповідача
повідомлення-вимогу від 03.10.2013р. №27-8898/13
про дострокове повернення кредиту у
зв'язку з допущеним порушенням
кредитного зобов'язання, однак остання
відповідачем залишена без відповіді та
виконання.

За доводами банку, станом на 23.04.2014р.
загальний розмір заборгованості
відповідача по кредитному договору
становить 107 444 474,31 грн., в тому числі:
заборгованість по кредиту - 93 745 255,75
грн., заборгованість по процентах,
нарахованих в період з 01.06.2013р. по
31.03.2014р. - 12 685 581,21 грн., заборгованість по
комісії за адміністрування кредиту, що
нарахована в період з 01.07.2013р. по 31.03.2014р.
- 4500,00 грн., штрафні санкції (пеня), що
нараховані в період з 23.10.2013р. по 23.04.2014р.
- 1 009 137,35 грн., в тому числі: пеня по
простроченій основній сумі кредиту - 397
513,88 грн., пеня по прострочених
відсотках - 611 414,70 грн., пеня по
простроченій комісії за
адміністрування кредиту - 208,77 грн.

Судом також встановлено, що п. 3.1.
кредитного договору сторони погодили,
що виконання зобов'язань позичальником
за цим договором забезпечується
способами, що обумовленні в ньому
та/або договорах, укладених з метою
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком за цим
договором (надалі - договори
забезпечення). За умовами п. 3.2.
кредитного договору позичальник
зобов'язується надати банку наступні
види забезпечення, зокрема, наступна
іпотека нерухомості - нежитлова
будівля санаторію «Женева», позначена
в плані під літерою А-4, загальною
площею 2 052,3 м. кв., що належить ТзОВ
«Трускавецьінвест» та знаходиться за
адресою м. Трускавець, вул. Суховоля, 61;
земельна ділянка загальною площею 0,1354
га, що належить ТзОВ
«Трускавецьінвест» та знаходиться за
адресою: м. Трускавець, вул. Суховоля, 61.
Додатковим договором №14 від 21.06.2013р.
сторонами п. 3.2. кредитного договору
викладено в новій редакції, згідно якої
позичальник зобов'язується надати
банку наступні види забезпечення,
зокрема: іпотека будівлі готельного
корпусу загальною площею 9 043,4 м. кв., що
належить ТзОВ «Трускавецьінвест» та
знаходиться за адресою: Львівська обл.,
м. Трускавець, вул. Суховоля, 59; іпотека
земельної ділянки площею 0,2587 га,
кадастровий номер :02:001:0009, що
належить ТзОВ «Трускавецьінвест» та
знаходиться за адресою: Львівська обл.,
м. Трускавець, вул. Суховоля, 59; іпотека
нерухомості - нежитлова будівля
санаторію «Женева», позначена в плані
під літерою А-4, загальною площею 2 052,3 м.
кв., що належить ТзОВ
«Трускавецьінвест» та знаходиться за
адресою м. Трускавець, вул. Суховоля, 61;
іпотека земельної ділянки загальною
площею 0,1354 га, кадастровий номер
:02:001:0005, що належить ТзОВ
«Трускавецьінвест» та знаходиться за
адресою: м. Трускавець, вул. Суховоля, 61.

На забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
між банком (іпотекодержатель) і
позичальником (іпотекодавець) було
укладено договори іпотеки, а саме:

договір іпотеки від 17 жовтня 2006 року,
посвідчений ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Трускавецького міського
нотаріального округу Львівської
області, та зареєстрований в реєстрі за
№ 1988, зі змінами та доповненнями,
внесеними згідно з Договорами про
внесення змін до Договору іпотеки від
17.10.2006року, посвідченими ОСОБА_6,
приватним нотаріусом Трускавецького
міського нотаріального округу
Львівської області, від 24.11.2006року,
зареєстрованим в реєстрі за №2264, від
18.01.2007року, зареєстрованим в реєстрі за
№51, від 26.01.2007р., зареєстрованим в
реєстрі за №80, від 23.04.2007року,
зареєстрованим в реєстрі за №607, від
29.04.2010року, зареєстрованим в реєстрі за
№289, від 27.07.2011року, зареєстрованим в
реєстрі за №868;

договір іпотеки від 26 червня 2013 року,
посвідчений ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Трускавецького міського
нотаріального округу Львівської
області, та зареєстрованим в реєстрі за
№ 346.

Згідно з пунктом 1.3 договору іпотеки
від 17.10.2006року предметом іпотеки є:

нежитлова будівля санаторію "Женева"
загальною площею 2052,3 (дві тисячі
п'ятдесят дві цілих три десятих) кв. м.,
зазначена за планом земельної ділянки
під Літерою А 4, розташована за адресою:
Львівська область, м. Трускавець, вул.
Суховоля, 61 (шістдесят один). Предмет
іпотеки належить іпотекодавцю на
підставі Свідоцтва про право власності
на будівлю санаторію "Женева", виданого
виконавчим комітетом Трускавецької
міської ради 20.11.2002р. згідно з рішенням
виконавчого комітету Трускавецької
міської ради №217 від 20.11.2002р.,
зареєстрованого Дрогобицьким
державним комунальним міжміським бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки 20.11.2002р. за
реєстровим №54 у реєстровій книзі №1,
реєстраційний номер у електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 152440, що підтверджується витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданим 25.09.2006р. Дрогобицьким
державним комунальним міжміським бюро
технічної інвентаризації та
експортної оцінки за номером 11939476;

земельна ділянка загальною площею 0,1354
(нуль цілих одна тисяча триста
п'ятдесят чотири десятитисячних) га, що
розташована за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 61
(шістдесят один). Цільове призначення
земельної ділянки - обслуговування
санаторію. Земельна ділянка належить
іпотекодавцю на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, виданого 11 жовтня 2006р.
Трускавецькою міською радою
Львівської області, акт зареєстровано
в Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №31,
кадастровий номер земельної ділянки
:02:001:0005.

Відповідно до п. 1.6. вказаного вище
договору іпотеки, в редакції, згідно з
договором про внесення змін від
23.04.2007р., загальна заставна вартість
предмета іпотеки за
договоромстановить 29 394 841,60 грн., в тому
числі заставна вартість нежитлової
будівлі санаторію "Женева" становить 28
439 752,00 грн., а земельної ділянки - 955 089, 60
грн.

Матеріалами справи, а саме декларацією
про готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої Інспекцією ДАБК у
Львівській області від 18.04.2012року серія
ЛВ №7, підтверджується факт
звершення відповідачем реконструкції
предмета іпотеки по договору іпотеки
від 17.10.2006р., а саме будівлі санаторію
«Женева». За результатами вказаної
реконструкції з влаштування даху в
будівлі по вул. Суховоля, 61 в м.
Трускавець загальна площа предмета
іпотеки з 2 052,3 м. кв. збільшилась до 3 164,65
м. кв.

Згідно з пунктом 1.3 договору іпотеки
від 26.06.2013року предметом іпотеки є
наступне нерухоме майно:

будівля готельного корпусу /спальний/, 6
А'загальною площею 9043,4 кв. м., що
знаходиться за адресою Львівська
область, містоТрускавець, вулиця
Суховоля, 59 (п'ятдесят дев'ять),
таналежить іпотекодавцю на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
серії САЕ №382732, виданого виконавчим
комітетом Трускавецькоїміської ради
Львівської області на підставі рішення
№306 від 26.10.2011р. Правовласності на
предмет іпотеки зареєстроване в
Комунальному підприємстві
Львівськоїобласної ради «Дрогобицьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
25.10.2012р. за реєстраційним номером: 15770336
із здійсненням відповідного запису в
книзі: 1 за номером запису: 55. Згідно з
Витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, виданого приватним
нотаріусом Трускавецького міського
нотаріального округу Львівської
області ОСОБА_6 22.06.2013р., індексний номер
витягу: 5259613, державну реєстрацію права
власності на предмет іпотеки за
іпотекодавцем зареєстровано 22.06.2013р. за
номером запису про право власності:
1404454, реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 5;

земельна ділянка площею 0,2587 га, яка
знаходиться заадресою: Львівська
область, місто Трускавець, вулиця
Суховоля, 59 (п'ятдесятдев'ять) та
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданого реєстраційною службою
Трускавецького міськогоуправління
юстиції Львівської області 28.02.2013р.,
індексний номер: 852605. Цільове
призначення: обслуговування санаторію.
Кадастровий номер: :02:001:0009. Згідно
Витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно,
виданогореєстраційною службою
Трускавецького міського управління
юстиції Львівської області28.02.2013р.
індексний номер витягу: 854737, державну
реєстрацію права власності наземельну
ділянку за іпотекодавцем
зареєстровано 25.02.2013р. за номером
запису про правовласності: 243768,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна: 5.

Відповідно до п. 1.5. вказаного договору
іпотеки, заставна вартість предмета
іпотеки за договором визначається
сторонами та становить 113 046 048,38 грн., з
яких заставна вартість будівлі
готельного корпусу /спальний/, 6
А',становить 110 595 473, 68 грн., а земельної
ділянки - 2 450 574, 70 грн.

Згідно з пп. 3.1.4. п. 3.1. згаданих вище
договорів іпотеки, іпотекодержатель
має право у випадку невиконання
іпотекодавцем зобов'язань за цим та/або
за кредитним договором достроково
звернути стягнення на предмет іпотеки
в порядку, передбаченому розділом 5
цього договору, та за рахунок вирученої
від реалізації предмета іпотеки суми
переважно перед іншими кредиторами
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
повернення суми кредиту, сплату
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, необхідних витрат на
утримання заставленого майна, а також
витрат, пов'язаних з реалізацією
предмета іпотеки, у свою чергу, згідно
пп. 2.1.2. п. 2.1. вказаних договорів,
іпотекодавець гарантує, що на
підставах, передбачених
законодавством України, на предмет
іпотеки може бути звернене стягнення.

Пунктами 5.1. договорів іпотеки
передбачено, що іпотекодержатель
набуває право на звернення стягнення
на предметі іпотеки, якщо у момент
настання строку виконання зобов'язань
за кредитним договором вони не будуть
виконані, а саме: при повному або
частковому неповерненні у
встановлений кредитним договором
термін суми кредиту та/або при
несплаті або частковій несплаті у
встановлені кредитним договором строк
суми відсотків, комісії, штрафних
санкцій.

Згідно з пунктами 5.2. договорів іпотеки,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання зобов'язання за
кредитним договором у повному обсязі,
забезпеченого цією іпотекою, а якщо
його вимога не буде задоволена
протягом 30 днів, звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Пунктами 5.3. договорів іпотеки
визначено, що іпотекодержатель у разі
виникнення у нього права на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки має право на власний
розсуд звернути стягнення на предмет
іпотеки, в тому числі, на підставі
рішення суду.

Повідомлення-вимога від 03.10.2013р.
№27-8898/13, що скеровувалась 07.10.2013р.
банком на поштову адресу відповідача
про дострокове повернення кредиту у
зв'язку з допущеним порушенням
кредитного зобов'язання також
надсилалась в порядку ст. 35 Закону
України «Про іпотеку», де банк
попередив відповідача про ініціювання
процедури звернення стягнення на
предмет іпотеку у випадку не
задоволення цієї вимоги. Як вже
зазначалось вище, повідомлення-вимога
банку відповідачем залишена без
відповіді та виконання.

Згідно з висновкамипро вартість
земельної ділянки та про вартість
майна (Львівська область, м. Трускавець,
вул. Суховоля, 59), що надані ТзОВ «ТЕРМІН
ЛТД» та представлені відповідачем в
матеріали справи, станом на
27.05.2014рокуринкова вартістьземельної
ділянки /загальною площею 0,2587 га, яка
знаходиться за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 59,
кадастровий номер земельної ділянки
:02:001:0009/ становить - 4 168 951,00 грн., а
ринкова вартість будівлі готельного
корпусу /спальний/, 6 А' /загальною
площею 9 043,4 м кв., що знаходиться за
адресою: Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 59/ становить
153 272 000,00 грн.

Згідно з висновками про вартість
земельної ділянки та про вартість
майна (Львівська область, м. Трускавець,
вул. Суховоля, 61), що надані ПП «Т.Е.Д.».
та представлені відповідачем в
матеріали справи, станом на 26.05.2014року
ринкова вартість земельної ділянки
/загальною площею 0,1354 га, що
розташована за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 61,
кадастровий номер земельної ділянки
:02:001:0005/ становить - 2 288 869,45 грн., а
ринкова вартість нежитлової будівлі
санаторію «Женева» /загальною площею
до реконструкції 2 052,3 м. кв., після
реконструкції 3 164,65 м. кв. (згідно
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації), що розташована за
адресою: Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61/ становить -
59 140 000,00 грн. В підтвердження ринкової
вартості нежитлової будівлі санаторію
«Женева» відповідачем представлено в
матеріали справи звіт про оцінку
вартості майна - нежитлової будівлі
спального корпусу санаторію «Женева»
за адресою: Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61, станом на
26.05.2014р., виготовлений ПП «Т.Е.Д.».,
складовою частиною якого є згаданий
вище висновок про вартість майна
(Львівська область, м. Трускавець, вул.
Суховоля, 61).

Згідно з висновком про вартість майна
(Львівська область, м. Трускавець, вул.
Суховоля, 61), що наданий ПП «Т.Е.Д.». та
представлений відповідачем в
матеріали справи, станом на 04.07.2014року
ринкова вартість нежитлової будівлі
санаторію «Женева» /загальною площею
до реконструкції 2 052,3 м. кв., після
реконструкції 3 164,65 м. кв. (згідно
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації), що розташована за
адресою: Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61/ становить -
59 984 000,00 грн.

Розглядаючи заяви про залучення до
участі у справі правонаступника
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал», суд встановив наступне.

Від директора Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал» та позивача надійшли
заява про залучення Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Ідеа Капітал» до участі у
справі як правонаступника Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
та зміну процесуального статусу
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» шляхом залучення його до
участі у справі в статусі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача.

Відповідно до п. 3.1. договору
факторингу, з урахуванням визначення
термінів, що вказано в п. 1.1. договору
факторингу, на умовах договору
факторингу банк - ПАТ «Кредобанк»
відступає новому кредитору -
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал» (передає у власність
останнього) з 08.07.2014р. (а щодо прав
вимоги, які виникнуть в майбутньому, - з
дня їх виникнення), зокрема, всі права
грошової вимоги до ТзОВ
«Трускавецьінвест» за кредитним
договором в повному обсязі під
фінансування від нового кредитора, а
новий кредитор набуває (приймає у
власність) від банку з 08.07.2014р. (а щодо
прав вимоги, які виникнуть в
майбутньому, - з дня їх виникнення),
зокрема, всі права грошової вимоги до
ТзОВ «Трускавецьінвест» за кредитним
договором в повному обсязі та здійснює
їх оплату (фінансування) банку за плату.

Пунктом 2.1. договору відступлення
передбачено (з урахуванням визначення
термінів, що вказано в преамбулі та в п.
1.1. договору відступлення), що в зв'язку
з укладенням договору факторингу
цедент - ПАТ «Кредобанк» відступає
цесіонарієві - Товариству з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал», а цесіонарій набуває
від цедента всі права заставодержателя
/ іпотекодержателя за, в тому числі,
договорами іпотеки (з визначеного
договором факторингу дня переходу від
цедента до цесіонарія прав вимоги за
кредитним договором, тобто з 08.07. 2014р.).

Підстави заміни кредитора у
зобов'язанні визначені ст. 512
Цивільного кодексу України, зокрема,
відповідно до абзацу 1 п. 1 ст. 512
Цивільного кодексу України, кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до статей 1077, 1078 Цивільного
кодексу України, за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
іпотеку», відступлення прав за
іпотечним договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
іпотекодавця, якщо інше не встановлено
іпотечним договором, і за умови, що
одночасно здійснюється відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.
Якщо не буде доведено інше,
відступлення прав за іпотечним
договором свідчить про відступлення
права вимоги за основним
зобов'язанням.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу
України, до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У зв'язку з викладеним вище, з 08.07.2014р. на
підставі договору факторингу і
договору відступлення, відповідно до
ст. 512 Цивільного кодексу України, норм
глави 73 Цивільного кодексу України, ст.
24 Закону України «Про іпотеку»,
відбулась заміна сторони (кредитора) у
зобов'язаннях (правовідносинах), щодо
яких виник спір і, відповідно,
розглядається дана справа № 914/1851/14.

Враховуючи наведене, суд в порядку ст. 25
Господарського процесуального кодексу
України за клопотанням ПАТ «Кредобанк»
та ТзОВ «Фінансова компанія «Ідеа
Капітал» ухвалив здійснити заміну
позивача ПАТ «Кредобанк» його
правонаступником ТзОВ «Фінансова
компанія «Ідеа Капітал» у зв'язку з
переходом з 08.07.2014р. до останнього прав
кредитора, відповідно до договору
факторингу із відступлення прав
грошової вимоги за кредитним договором
та прав за забезпечувальними
документами №33 від 07.07.2014р. (надалі -
договір факторингу) та відповідно до
договору відступлення прав за
забезпечувальними документами від
08.07.2014 р., посвідченого ОСОБА_7,
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу, за
реєстровим № 2586, 2587 (надалі - договір
відступлення).

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
заявлений у даному спорі позов
підлягає до задоволення частково, з
огляду на наступне.

Вирішуючи клопотання відповідача від
16.06.2014 року про зупинення провадження у
справі, суд відмовляє в його
задоволенні з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Пунктом 3.16 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачено, що ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України встановлено вичерпний перелік
підстав зупинення провадження у
справі. Зупинення провадження у справі
з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої
статті 79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом. При цьому пов'язаною з
даною справою є така інша справа, у якій
інший суд встановлює обставини, що
впливають чи можуть вплинути на
подання і оцінку доказів у даній
справі; в тому числі йдеться про факти,
які мають преюдиціальне значення
(частини друга - четверта статті 35
Господарського процесуального кодексу
України).

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Разом з тим, з наданого клопотання
відповідача вбачається, що в ньому не
наведено обставин, які встановлюються
іншим судом в іншій справі, які не
можуть бути встановлені господарським
судом Львівської області у даній
справі через непідвідомчість або
непідсудність іншої справи
господарському суду Львівської
області.Саме по собі зазначення про
неможливість розгляду даної справи до
розгляду іншої справи не може бути
підставою для застосування частини
1статті 79 Господарського
процесуального кодексу України.

Господарський суд не вбачає наявності
підстав, які б унеможливлювали розгляд
даної справи до вирішення справи
№914/1700/14, оскільки предметом
доказування в межах даної справи не є
застосування наслідків нікчемного
кредитного договору від 17.10.2006 р. №48/2006
та відповідність вимогам закону змісту
положень договорі іпотеки, а
встановленню підлягає лише юридичний
факт його укладання та дійсності в силу
презумпції правомірності згаданих
правочинів (ст. 204 ЦК України).

Покликання відповідача на те, що
розгляд справи №914/1700/14 може призвести
до встановлення фактів, що мають
преюдиціальне значення для вирішення
даного спору по суті, що може вплинути
на результат розгляду даної справи,
свідчить не про неможливість розгляду
даної справи до розгляду іншої
пов'язаної з нею справи, а про можливе
виникнення у майбутньому підстав для
перегляду будь-якого ухваленого у
справі рішення за нововиявленими
обставинами.

При цьому, господарський суд
Львівської області додатково звертає
увагу відповідача на приписи п. 1 ч. 1 ст.
83 Господарського процесуального
кодексу України, де передбачено право
господарського суду при прийнятті
рішення, зокрема, визнати недійсною
повністю чи у певній частині,
пов'язаний з предметом спору договір,
який суперечить законодавству.
Враховуючи наведене вище положення, та
з метою повного, всебічного та
об'єктивного встановлення всіх
обставин справи для правильного
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

17.10.2006 р. між ВАТ «Кредобанк» (банк,
правонаступником якого є ПАТ
«Кредобанк») та ТзОВ
«Трускавецьінвест» (позичальник) в
особі генерального директора Токара
Ігоря Миколайовича укладено кредитний
договір №48/2006. Як свідчить преамбула до
вказаного договору, Токар Ігор
Миколайович в момент підписання
кредитного договору від 17.10.2006 р. №48/2006
від імені ТзОВ «Трускавецьінвест»
(позичальника) діяв на підставі статуту
ТзОВ «Трускавецьінвест» (нова
редакція), зареєстрованого виконавчим
комітетом Трускавецької міської ради,
державну реєстрацію змін до установчих
документів проведено 25.07.2005 р., номер
запису 1000234, протоколу
генеральних зборів акціонерів АТ «СІВ
Централ Інвест і пайова участь» від
07.06.2006р., справжність підпису
президента Якоба Еккенга на якому
засвідчена 14.06.2006р. нотаріусом в м.
Берлін Андреас Окер, справжність
підпису якого засвідчена президентом
земельного суду п. Холльдорф 19.06.2006 р.,
засвідченого 21.06.2006 р. Консульським
відділом №1 посольства України у ФРН;
протоколу зборів акціонерів
(генеральних зборів) АТ «СІВ Централ
Інвесть і пайова участь» від 17.08.2006 р.,
справжність підпису голови зборів
засвідчено нотаріусом Цюріха 28.09.2006р.,
апостиль проставлено 29.09.2006р. за
№19049/2006, довіреності, виданої АТ «СІВ
Централ Інвест і пайова участь»
17.08.2006р., справжність підпису
засвідчена нотаріусом Цюріха 28.09.2006р.,
апостиль проставлено 29.09.2006р. за
№19041/2006. Матеріалами справи також
засвідчується те, що умови кредитного
договору від 17.10.2006р. №48/2006 протягом 2007-
2013років сторонами неодноразово
змінювались, про що укладались
відповідні додаткові договори №№1-14.

Частиною 2 ст. 1055 Цивільного кодексу
України передбачено, що кредитний
договір, укладений з недодержанням
письмової форми, є нікчемним.

Недодержання письмової форми
кредитного договору, а, отже, його
нікчемність, відповідач доводить
відсутністю рішення загальних зборів
учасників ТзОВ «Трускавецьінвест» про
обрання (призначення) Токара Ігоря
Миколайовича генеральним директором
ТзОВ «Трускавецьінвест» станом на
17.10.2006 р., про що позивач не міг не знати
з покликанням на абз. з. 2 ч. 3 ст. 92
Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу
України, недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу
України, правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Статтею 4 Цивільного кодексу України
визначено нормативні акти, які слід
вважати актами цивільного
законодавства України.

Суд зважає на доводи представника
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк», викладені у доповненнях
від 02.07.2014 року до письмових заперечень
на клопотання ТзОВ «Трускавецьінвест»
про зупинення провадження у справі,
згідно з якими тлумачення положення ч. 2
ст. 207 Цивільного кодексу України у
поєднанні з ст. 4 ЦК України дозволяє
стверджувати, що правові джерела
підтвердження повноважень особи на
підписання правочинів від імені
юридичної особи є вичерпними, при
цьому, такі повноваження не
підтверджуються рішенням загальних
зборів учасників товариства, про яке
веде мову банк. Рішення загальних
зборів учасників товариства про
обрання генерального директора
засвідчує правомірність набуття
особою статусу генерального директора
/вступ в обов'язки органу управління
товариством/ та спричиняє відповідні
правові наслідки для цієї особи та
самого товариства.

Разом з тим, частиною 1 ст. 92 Цивільного
кодексу України визначено, що юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.
Порядок створення органів юридичної
особи встановлюється установчими
документами та законом.

Частиною 3 ст. 92 Цивільного кодексу
України передбачено, що орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

За спірних обставин справи
повноваження на підписання кредитного
договору від імені ТзОВ
«Трскавецьінвест» визначені статутом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест» в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, та покладені на
виконавчий орган товариства -
генерального директора (п. 16.5. статуту
ТзОВ «Трускавецьінвест»).

Наявність у Токара Ігоря Миколайовича
повноважень на підписання правочинів
від імені ТзОВ «Трускавецьінвест»
станом на 17.10.2006р. підтверджується
випискою серії ААА №045509 з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом
20.09.2006р. (дата передує моменту укладення
договору), а також довідкою №2926 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
виданою Головним управлінням
статистики у Львівській області станом
на 14.07.2006р. (дата передує моменту
укладення кредитного договору). Разом з
тим, припинення з 14.02.2008р. трудових
відносин Токара Ігоря Миколайовича з
ТзОВ «Трускавецьінвест» згідно з
наказом від №619-К від 14.02.2008р. по ТзОВ
«Трускавецьінвест» «Про звільнення з
посади генерального директора ТзОВ
«Трускавецьінвест» також беруться
судом до уваги як доказ в підтвердження
факту виконання останнім до 14.02.2008р.
визначених статутом повноважень
виконавчого органу товариства,
передбачених п.п. 16.1., 16.5 статуту ТзОВ
«Трускавецьінвест», зокрема,
повноважень щодо укладення правочинів
від імені товариства.

Із матеріалів справи судом
встановлено, що станом на момент
укладення кредитного договору власник
- 100 % учасник ТзОВ «Трускавецьінвест»
стверджує про перебування Токара Ігоря
Миколайовича у статусі генерального
директора ТзОВ «Трускавецьінвест» та
безпосередньо уповноважує останнього
на укладення від імені ТзОВ
«Трускавецьінвест» кредитного
договору з ВАТ «Кредобанк» та
іпотечних договорів, про що свідчать:
копія протоколу генеральних зборів
акціонерів АТ «СІВ Централ Інвест і
пайова участь» від 07.06.2006р., копія
протоколу зборів акціонерів
(генеральних зборів) АТ «СІВ Централ
Інвесть і пайова участь» від 17.08.2006р.,
копія довіреності, виданої АТ «СІВ
Централ Інвест і пайова участь» 17.08.2006р.
Наведеним вище відображено рішення 100 %
учасника ТзОВ «Трускавецьінвест» на
виникнення між ТзОВ «Трукавецьінвест»,
від імені якого діє Токар Ігор
Миколайович, та ВАТ «Кредобанк»
спірних договірних правовідносин.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу
України також передбачено, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Окрім цього, підпис сторони (сторін) на
правочині підтверджує лише форму
правочину, в якій його вчинено -
письмову, а відповідно, сам факт
вчинення правочину юридичними особами
підтверджується наявністю печатки на
документі, вчиненому письмово. Тобто,
наявність печатки на договорі є
свідченням скріплення не підпису
особи, а самого документу.

Аналогічної правової позиції
дотримався Вищий господарський суд
України у справі №21/235-09 у постанові від
01.11.2011 р.

Відповідачем не спростовується факт
належності відбитку печатки на
кредитному договір зі сторони
позичальника ТзОВ «Турскавецьінвест».
Разом з тим, відповідачем не
представлено в матеріали справи
належних та допустимих доказів в
підтвердження повноважень на
підписання від імені ТзОВ
«Трускавецьінвест» правочинів у
спірний період іншою посадовою особою
чи органом, ніж виконавчий орган -
генеральний директор та Токар Ігор
Миколайович.

Підсумовуючи наведене вище та надаючи
правову оцінку наявним у справі
доказам в сукупності, суд приходить до
переконання, що усі істотні умови
кредитного зобов'язання викладено на
письмовому носії - на папері, кредитний
договір від 17.10.2006 р. №48/2006 підписаний
сторонами в особі осіб уповноважених
на його підписання та скріплений
печатками сторін. Наведене засвідчує
факт дотримання сторонами письмової
форми правочину, передбаченої ч. 2 ст. 207
Цивільного кодексу України, а тому
твердження про його нікчемність не
підтверджуються наявними у справі
матеріалами та дійсними обставинами
справи.

З огляду на приписи ст. 204 Цивільного
кодексу України, кредитний договір від
17.10.2006р. №48/2006 є дійсним та правомірним
правочином, а тому на підставі ст. 629
Цивільного кодексу України підлягає до
виконання сторонами.

Тому суд не має підстав визнавати
недійсним кредитний договір від 17.10.2006
р. № 48/2006 повністю чи частково
відповідно п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідачем не наведено
обґрунтованих доводів, що свідчили б
про необхідність зупинення
провадження у даній справі, у зв'язку з
чим суд ухвалив відмовити в
задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі.

Як встановлено судом вище, сторони
спору уклали кредитний договір №48/2006
від 17.10.2006 р., умови якого в подальшому
змінювались відповідними додатковими
договорами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

З матеріалів та дійсних обставин
справи судом встановлено, що позивачем
на виконання умов кредитного договору
надано відповідачу кредитні транші на
загальну суму 7 436 017,06 доларів США (до
підписання Додаткового договору №12
від 11.05.2010р. - до конвертації кредиту з
іноземної валюти (долари США) в
національну валюту (гривню), а також 41 805
187,60 грн.

За умовами п. 5.1. кредитного договору
позичальник зобов'язаний повернути
банку кредит у повному обсязі в порядку
і терміни передбачені цим договором
та/або додатками до нього. Повернення
кредиту може здійснюватися шляхом
безготівкових перерахунків або
внесення готівки в касу банку (п. 5.2.
кредитного договору), а згідно п. 4.7.
кредитного договору (в редакції згідно
Додаткового договору №8 від 25.02.2009р.),
позичальник виконує свої зобов'язання
по поверненню кредиту, сплати комісій,
процентів та інших платежів за цим
договором шляхом перерахування у
безготівковій формі та/або внесення
готівки в касу банку на: рахунок
№7496; рахунок №9070 (згідно
Додаткового договору №13 від 27.07.2011р.).

Згідно з п. 2.7. кредитного договору,
погашення заборгованості здійснюється
щомісячно частинами. Розмір і
детальний порядок сплати
заборгованості визначено згідно з
графіком погашення заборгованості (в
редакціях п. 2.7. кредитного договору, що
діяли у відповідний період згідно
внесених змін додатковими договорами).

Матеріалами справи підтверджується, що
станом на момент вирішення даного
спору по суті відповідач свої
зобов'язання про поверненню кредиту
виконав в наступному обсязі: сплатив в
користь позивача 382 623,35 доларів США та 4
433 260,00 грн. в якості погашення тіла
кредиту, 2 293 848,22 доларів США і 45 779 106,82
грн. процентів за користування
кредитом, а також 41 000,00 грн. комісії за
адміністрування кредиту.

Згідно з положеннямист. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні положення передбачені ст. 193
Господарського кодексу України.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо в зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню й
цей строк (термін).

Матеріалами та дійсними обставинами
справи не підтверджується факт сплати
відповідачем чергових платежів по
поверненню кредиту згідно з графіком
повернення суми кредиту, визначеного п.
2.7. кредитного договору в редакції,
згідно з додатковим договором №14 від
21.06.2013р., починаючи з липня 2013р., сплати
процентів за користування кредитом,
починаючи з 01.06.2013р., а також сплати
комісії за адміністрування кредиту, що
нарахована з 01.07.2013р.

Протилежне відповідачем не доведено,
належними та допустимими доказами не
підтверджено.

Наведене вище засвідчує факт
прострочення відповідачем чергових
платежів по кредитному договору.

Положенням ч. 2 ст. 1050 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом з матеріалів справи також
встановлено, що повідомлення-вимога
позивача від 03.10.2013 р. №27-8898/13 про
дострокове повернення кредиту у
зв'язку з допущеним порушенням
кредитного зобов'язання, відповідачем
не виконано.

Наведені вище обставини засвідчують
факт порушення відповідачем
(позичальником) своїх договірних
зобов'язань перед позивачем щодо
своєчасного повернення кредиту,
наданого в межах дії кредитного
договору, що спричинює визначені
законом правові наслідки.

У зв'язку з цим, у відповідача перед
позивачем станом на 23.04.2014 р. виникла
заборгованість по поверненню кредиту
(основний борг) в розмірі 93 745 255,75 грн.,
заборгованість по процентах, що
нарахованих в період з 01.06.2013р. по
31.03.2014р. - 12 685 581,21 грн., заборгованість по
комісії за адміністрування кредиту, що
нарахована в період з 01.07.2013 р. по 31.03.2014
р. - 4500,00 грн. Вказана заборгованість по
кредитному договору підтверджується
матеріалами справи, судом перевірено
правильність розрахунку
заборгованості за процентами та
комісії по кожному з періодів її
нарахування і встановлено його
відповідність умовами договору.

Станом на момент розгляду справи в
матеріалах справи відсутні докази
погашення заборгованості за кредитним
договором.

З наведеного суд приходить до
переконання, що заявлена позивачем до
стягнення з відповідача зазначена сума
боргу, що виникла на підставі
кредитного договору, є обґрунтованою.

Суд відхиляє за безпідставністю доводи
відповідача в якості заперечень щодо
розміру заборгованості останнього
перед позивачем по кредитному
договору, стягнення якої є предметом
даного спору, з огляду на нікчемність
кредитного договору та заявлення ним у
господарській справі №914/1700/14
самостійних позовних вимог про
застосування наслідків нікчемного
кредитного договору і визнання
недійсними, зокрема забезпечувальних
(іпотечних) договорів, звернення
стягнення на предмет яких є способом
стягнення заборгованості по
кредитному договору у даній справі.

Матеріалами та дійсними обставинами
справи судом спростовуються доводи
відповідача на предмет нікчемності
кредитного договору від 17.10.2006 р. №48/2006
через недотримання письмової форми
правочину. У зв'язку з цим, твердження
відповідача про те, що в останнього є
обов'язок повернути позивачу виключно
те, що ним отримано за нікчемним
правочином на його поточний рахунок
№496, а саме 7 436 017,06 доларів США, у
свою чергу у банку існує обов'язок
повернути відповідачу 2 662 552,57 доларів
США та 50 195 366,82 грн., є необґрунтованим
та безпідставними, а тому не беруться
судом до уваги.

Разом з тим, суд відзначає, що
відповідач, визнаючи отриману на
поточний рахунок суму кредиту лише в
розмірі 7 436 017,06 доларів США,
безпідставно не визнає отримання ним
по кредитному договору кредиту в
розмірі 41 805 187,60 грн., оскільки цей факт
підтверджується випискою про рух
коштів по позичковому рахунку №496
в гривні за період з 23.04.2007 р. по 15.11.2010р.
(ф. 1220), випискою про рух коштів по
позичковому рахунку №070 в гривні
за період з 17.10.2006 р. по 24.06.2014 р. (ф. 1220),
відповідними меморіальними ордерами
за період з 24.04.2007 р. по 13.07.2007 р. на
загальну суму 3 530 845,49 грн. з наданням
траншів кредиту за заявками ТзОВ
«Трускавецьінвест» для розрахунків з
контрагентами, меморіальним ордером
№642636 від 11.05.2010 р. на суму 20 061 913,99 грн. з
призначенням платежу - надання кредиту
відповідно до кредитного договору
№48/2006 від 17.10.2006 р., погашення
заборгованості ТзОВ «Тофі» по к/д №9
від 19.11.2007р., меморіальним ордером № 642661
від 11.05.2010 р. на суму 16 421 500,04 грн. з
призначенням платежу - надання кредиту
відповідно до кредитного договору
№48/2006 від 17.10.2006 р., погашення
заборгованості ТзОВ «ПраноІнвест» по
к/д №11 від 24.04.2008 р., меморіальним
ордером №21340155 від 18.08.2011 р. на суму 1 790
928,08 грн. з призначенням платежу -
погашення відсотків по 31.05.2011 р. згідно
з кредитним договором №48/2006 від 17.10.2006р.
та додаткового договору №13 від 27.07.2011 р.
відповідно до кредитного договору
№48/2006 від 17.10.2006 р., довідкою ПАТ
«Кредобанк» від 02.07.2014 р. №27-7304/14.
Надання вказаних кредитних коштів
відповідає призначенню кредиту,
передбаченого 2.1.2. п. 2.1. кредитного
договору в редакції, станом на момент
видачі кожного з кредитних траншів, а
також порядку надання кредиту,
передбаченого пп. 2.1.5. п. 2.1. кредитного
договору в редакції, станом на момент
видачі кожного з кредитних траншів.
Більше того, фактом сплати
відповідачем відсотків за
користування кредитом в період з 2007р.
по 11.05.2010 р. (до моменту конвертації
валюти кредиту) в гривні
підтверджується отримання ним
кредитних траншів в гривні, факт чого
ним заперечується. Кредитний транш в
сумі 2 436 444,50 доларів США входить в
загальну суму отриманого та визнаного
відповідачем кредиту в розмірі 7 436 017,06
доларів США, однак цей транш згідно
меморіального ордера №642633 від 11.05.2010 р.
на суму 2 436 444,50 доларів США був
скерований на погашення кредиту ТзОВ
«ТОФІ» к/д №9 від 19.11.2007 р., тому поточний
рахунок ТзОВ «Трускавецьінвест» не
надходив, що відповідає умовам
кредитного договору.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом (ч. 1 ст. 611
Цивільного кодексу України), зокрема,
сплата неустойки (пені).

Відповідно до п. 7.1. кредитного
договору, за порушення порядку
виконання зобов'язань за кредитним
договором, зокрема, але не виключно: за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань (повернення кредиту або
його частини, оплати процентів,
комісій) позичальник на вимогу банку
сплачує йому пеню: за зобов'язання в
гривні - в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період
прострочки за весь період прострочки;
за зобов'язаннями в іноземній валюті -
0,1% за кожен день
простроченої/несплаченої суми.

Позивачем також заявлено до стягнення
з відповідача пеню, що нарахована в
період з 23.10.2013р. по 23.04.2014р., в розмір 1 009
137,35 грн., в тому числі: пеню по
простроченій основній сумі кредиту - 397
513,88 грн.; пеню по прострочених
відсотках - 611 414,70 грн.; пеню по
простроченій комісії за
адміністрування кредиту - 208,77 грн.

Здійснивши перерахунок розміру пені,
яка заявлена до стягнення за вказаний
період, виходячи з подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла на момент
прострочення, суд вважає її
обґрунтованою частково на суму 997 343,69
грн., з яких 394 098,63 грн. - пеня по
простроченій основній сумі кредиту, 603
039,16 грн. - пеня по прострочених
відсотках, 205,90 грн. - пеня по
простроченій комісії за
адміністрування кредиту. Нарахування
пені в розмірі 11 793,66 грн., з яких 3 415,25
грн. - пеня по простроченій основній
сумі кредиту, 8 375,54 грн. - пеня по
прострочених відсотках, 2,87 грн. - пеня
по простроченій комісії за
адміністрування кредиту), розцінюється
судом як безпідставне.

Відтак, спір у даній справі виник у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем перед позивачем своїх
договірних зобов'язань по кредитному
договору. Захист порушеного права
позивача полягає у стягненні
заборгованості в розмірі 107 444 474,31 грн.,
з якої обґрунтованою визнається судом
сума в розмірі 107 432 680,65 грн., в тому
числі 93 745 255,75 грн. - заборгованість по
основній сумі, 12 685 581,21 грн. -
заборгованість по процентах, 4 500,00 грн. -
заборгованість по комісії за
адміністрування кредиту, а також 997 343,69
грн. - пеня (394 098,63 грн. - пеня по
простроченій основній сумі кредиту, 603
039,16 грн. - пеня по прострочених
відсотках, 205,90 грн. - пеня по
простроченій комісії за
адміністрування кредиту), шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Із матеріалів справи судом
встановлено, що станом на момент
вирішення даного спору по суті договір
іпотеки від 17.10.2006р. з подальшими
змінами та доповненнями та договір
іпотеки від 26.06.2013р., згідно зі ст. 204
Цивільного кодексу України, є чинними
та дійними, протилежного сторони не
довели, належними та допустимими
доказами сторони не підтвердили, тому,
у відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковими для
виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 575 Цивільного
кодексу України, іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що іпотекою є вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

З матеріалів справи судом встановлено,
що в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором від
17.10.2010р. №48/2006 сторонами укладено
договір іпотеки від 17.10.2006р. з
подальшими змінами та доповненнями та
договір іпотеки від 26.06.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку", у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Аналогічне положення передбачено і
положеннями пп. 3.1.4. п. 3.1. та п. 5.1.
згаданих вище договорів іпотеки.

З наведеного вище вбачається, що
правовою підставою для звернення
стягнення на предмет іпотеки є факт
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання.
Вказаний факт судом підтверджено
матеріалами та дійсними обставинами
справи, висновок з приводу чого
викладено вище.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу

про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у
не менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Повідомлення-вимога від 03.10.2013року
№27-8898/13, що скеровувалась 07.10.2013 року
іпотекодержателем на поштову адресу
відповідача, підтвердженням чого є
опис вкладення у цінний лист від 07.10.2013
року, список відправлень № 185/Ц та
фіскальний чек, про усунення порушень
останнім залишено без відповіді та
виконання.

Статтями 38 та 41 Закону України "Про
іпотеку" передбачено можливість
реалізації предмета іпотеки шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження" з дотриманням
вимог цього Закону.

Судом встановлено, що в результаті
завершеної у квітні 2012р. відповідачем
реконструкції предмету іпотеки за
договором іпотеки від 17.10.2006р. -
нежитлової будівлі санаторію «Женева»,
що розташована за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 61/,
загальна площа предмету іпотеки
збільшилась з 2 052,3 м. кв. до 3 164,65 м. кв.,
що підтверджується декларацією про
готовність об'єкта до експлуатації),
яка зареєстрована Інспекцією ДАБК у
Львівській області від 18.04.2012р. серія ЛВ
№7.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», іпотека поширюється на
частину об'єкта нерухомого майна, яка
не може бути виділеною в натурі і була
приєднана до предмета іпотеки після
укладення іпотечного договору без
реєстрації права власності на неї як на
окремий об'єкт нерухомості.

З матеріалів справи судом встановлено
належність предмета іпотеки -
нежитлової будівлі санаторію «Женева»,
загальною площею 2 052,3 м. кв., зазначеної
за планом земельної ділянки під
літерою А 4, розташованої за адресою:
Львівська область, м. Трускавець, вул.
Суховоля, 61, Товариству з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
на праві приватної власності згідно
Свідоцтва про право власності на
будівлю санаторію «Женева», виданого
виконавчим комітетом Трускавецької
міської ради 20.11.2002року на підставі
рішення виконавчого комітету
Трускавецької міської ради №217 від
20.11.2002року. Доказів, які б спростовували
зазначені відомості, відповідачем суду
не надано.

Право власності на 1 112,35 м. кв. (3 164,65 м.
кв. - 2 052,3 м. кв.) нежитлового приміщення
по вул. Суховоля, 61 у місті Трускавець,
на які нежитлове приміщення
збільшилось в результаті проведеної
відповідачем реконструкції, не
зареєстровано за жодною особою.

При цьому, відповідачем не доведено, в
матеріали справи не надано належних
доказів, передбачених Інструкцією
щодо проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, затвердженою наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18.06.2007 року №55,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 06.07.2007 року за №774/14041, що
підтверджують можливість виділення в
натурі наведеної вище частини
нежитлового приміщення по вул.
Суховоля, 61 у місті Трускавець.

З огляду на викладене вище, суд
відзначає, що іпотека, що виникла на
підставі договору іпотеки від
17.10.2006року, поширюється також на 1 112,35 м.
кв., на які в результаті реконструкції
збільшився предмет іпотеки - нежитлова
будівля санаторію «Женева», загальною
площею 2 052,3 м. кв., зазначена за планом
земельної ділянки під літерою А 4,
розташована за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 61.

Таким чином, за дійсних обставин справи
вбачається, що позивач вправі звернути
стягнення на предмет іпотеки за
договором від 17.10.2006р., котрий станом на
момент вирішення спору по суті є
об'єктом нерухомого майна, загальною
площею 3 164,65 м. кв.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 01.02.2013 р. у
справі №5011-57/8106-2012.

У судовому засіданні, що відбулось
14.07.2014 року, позивачем підтримано позов,
у тому числі шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки згідно з
договором іпотеки від 17.10.2006року, -
будівлю санаторію «Женева» загальною
площею 3 164,65 м. кв.

Разом з тим, з матеріалів справи судом
встановлено та не спростовано
відповідачем у справі, що предмет
іпотеки за договором іпотеки від
17.10.2006р. - земельна ділянка, а також
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 26.06.2013р. належать ТзОВ
«Трускавецьінвест» на праві приватної
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про іпотеку" у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України "Про
іпотеку" початкова ціна продажу
предмета іпотеки встановлюється
рішенням суду або за згодою між
іпотекодавцем та іпотекодержателем, а
якщо вони не досягли згоди, - на
підставі оцінки, проведеної відповідно
до законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність, при цьому початкова ціна
продажу майна не може бути нижчою за 90
відсотків його вартості, визначеної
шляхом його оцінки.

Відповідач заперечує правомірність
визначення банком початкової ціни
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації, виходячи з його заставної
вартості. Вважає, що реалізація
вказаного майна повинна відбутись за
ринковою вартістю, у зв'язку з цим, в
матеріали справи відповідач надав
висновки про вартість земельних
ділянок та майна станом на 26.05.2014 року
та 27.05.2014 року, які є предметом іпотеки.
Зокрема, ринкова вартість земельної
ділянки (загальною площею 0,2587 га, яка
знаходиться за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 59,
кадастровий номер земельної ділянки
:02:001:0009) становить 4 168 951 грн., а
ринкова вартість будівлі готельного
корпусу (спальний), 6 А', загальною
площею 9 043,4 м кв., що знаходиться за
адресою: Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 59, становить
153 272 000 грн. Ринкова вартість земельної
ділянки (загальною площею 0,1354 га, що
розташована за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 61,
кадастровий номер земельної ділянки
:02:001:0005) становить 2 288 869 грн. 45 коп.,
а ринкова вартість нежитлової будівлі
санаторію «Женева» (загальною площею
до реконструкції 2 052,3 м. кв., після
реконструкції 3 164,65 м. кв. (згідно з
декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації), що розташована за
адресою: Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61,становить 59
140 000 грн.

Заявою від 04.07.2014 року банк погодився з
визначеною ринковою вартістю предмета
іпотеки, яка може бути визнана судом як
початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації на прилюдних
торгах.

У судовому засіданні, що відбулось
14.07.2014 року, позивач погодився також з
початковою ціною предмета іпотеки
(нежитлової будівлі санаторію
«Женева») для його подальшої
реалізації, виходячи з його ринкової
вартості станом на 04.07.2014 року, згідно
поданого відповідачем висновку про
вартість майна, де вказано, що ринкова
вартість нежитлової будівлі санаторію
«Женева» (загальною площею до
реконструкції 2 052,3 м. кв., після
реконструкції 3 164,65 м. кв. (згідно з
декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації), що розташована за
адресою: Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61) становить
59 984 000 грн.

З огляду на викладене між сторонами у
справі відсутній спір щодо визначення
початкової ціни предмета іпотеки для
його подальшої реалізації на прилюдних
торгах.

З метою визначення вартості предметів
іпотеки відповідачем заявлено у справі
клопотання від 04.07.2014 року про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи, при
вирішенні якого суд виходить з
наступного.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 року №4 «Про деякі питання
практики призначення судової
експертизи», судова експертиза - це
дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних
об'єктів, явищ і процесів, які містять
інформацію про обставини справи, що
перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Судова експертиза призначається лише у
разі дійсної потреби у спеціальних
знаннях для встановлення фактичних
даних, що входять до предмета
доказування, тобто у разі, коли
висновок експерта не можуть замінити
інші засоби доказування.

Водночас і згідно з ч. 1 ст. 41
Господарського процесуального кодексу
України експертиза призначається для
з'ясування питань, що потребують
спеціальних знань.

У зв'язку з відсутністю між сторонами
спору з приводу вартості предмета
іпотеки, яка визнається початковою
ціною предмета іпотеки для його
подальшої реалізації на прилюдних
торгах, суд не вбачає правових підстав
та ухвалив відмовити в задоволенні
клопотання відповідача від 04.07.2014 р. про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи з
визначення вартості предметів іпотеки,
на які позивач звертає стягнення у
даному спорі.

Суд відхиляє за безпідставністю доводи
відповідача щодо наявності підстав для
відмови в задоволенні позову з огляду
на те, що вартість предмета іпотеки
значно перевищує суму заборгованості,
а тому звернення стягнення на усі
об'єкти нерухомого майна суперечить ч. 5
ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Згідно ч. 5 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку", якщо предметом іпотеки є два
або більше об'єкти нерухомого майна,
стягнення звертається в обсязі,
необхідному для повного задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пп. 3.1.4. п. 3.1 договорів
іпотеки, у випадку невиконання
іпотекодавцем зобов'язань за цим та/або
за кредитним договором
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки,
реалізувати його відповідно до розділу
5 цього договору, та за рахунок
вирученої від реалізації предмета
іпотеки суми переважно перед іншими
кредиторами задовольнити в повному
обсязі свою вимогу, що визначена на
момент фактичного задоволення,
включаючи суму кредиту, сплату
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, необхідних витрат на
утримання заставленого майна, а також
витрат, пов'язаних з реалізацією
предмета іпотеки.

Суд погоджується з доводами позивача
про те, що порядок звернення стягнення
на предмет іпотеки в обидвох договорах
іпотеки регламентований Розділом 5,
однак у жодному з них сторонами не
погоджено застереження про часткову
реалізацію предмета іпотеки.

Оскільки, сторонами в іпотечних
договорах не узгоджено їх поведінку
про порядок реалізації заставленого
майна у разі, якщо сума боргу менша
вартості майна, визначеного іпотечними
договорами, то відповідно до положень
статтей 38, 39 Закону України "Про
іпотеку", в рішенні суду вказується
початкова ціна предмета іпотеки, що
визначена сторонами, і решта коштів,
вилучених від реалізації предмета
іпотеки повертається іпотекодавцю.

При цьому, частина 1 статті 41 Закону
України «Про іпотеку» містить
застереження, що реалізація предмета
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду проводиться, якщо інше
не передбачено рішенням суду, шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження", з дотриманням
вимог ЗаконуУкраїни «Про іпотеку».

Стаття 54 Закону України "Про виконавче
провадження" регламентує порядок
звернення стягнення на заставлене
майно. Зокрема, частина 6 цієї статті
встановлює, що за рахунок коштів, що
надійшли від реалізації заставленого
майна, здійснюються утримання,
передбачені статтею 43 Закону України
"Про виконавче провадження", яка
встановлює, що розподіл коштів від
реалізації майна боржника
здійснюється у такому порядку: у першу
чергу повертається авансовий внесок
сторін та інших осіб на організацію та
проведення виконавчих дій; у другу
чергу компенсуються витрати державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, не покриті авансовим
внеском сторін та інших осіб; у третю
чергу задовольняються вимоги
стягувача та стягується виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків фактично
стягнутої суми; у четверту чергу
стягуються штрафи, накладені державним
виконавцем відповідно до цього Закону.
Після цих відрахувань кошти
спрямовуються для задоволення вимог
заставодержателя.

Таким чином, станом на момент вирішення
даного спору по суті неможливо
здійснити звернення стягнення на
заставлене майно у межах
заборгованості по кредитному договору.

Крім того, в силу статті 39 Закону
України "Про іпотеку", в рішенні суду
зазначається початкова ціна предмета
іпотеки, що не виключає можливості її
зменшення у разі уцінки державним
виконавцем у порядку, встановленому
статтею 62 Закону України "Про виконавче
провадження". Аналогічної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
від 15.10.2012р. у справі №5023/1509/12 та у
постанові від 21.08.2013р. у справі
№921/106/13-г.

З огляду на наведене вище та зважаючи
на дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позовної вимоги про стягнення з
відповідача в користь позивача
заборгованості в розмірі 107 432 680,65 грн.,
в тому числі 93 745 255,75 грн.
заборгованості по основній сумі, 12 685
581,21 грн. заборгованості по процентах, 4
500,00 грн. заборгованості по комісії за
адміністрування кредиту, а також 997 343,69
грн. пені (394 098,63 грн. - пеня по
простроченій основній сумі кредиту, 603
039,16 грн. - пеня по прострочених
відсотках, 205,90 грн. - пеня по
простроченій комісії за
адміністрування кредиту), шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача пені в розмірі 11 793,66 грн.,
де 3 415,25 грн. пеня по простроченій
основній сумі кредиту, 8 375,54 грн. - пеня
по прострочених відсотках, 2,87 грн. -
пеня по простроченій комісії за
адміністрування кредиту), шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
є необґрунтованою, тому в цій частині в
позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати суд покладає на відповідача
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 4, 22, 24, 25, 27, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал» задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
(ідентифікаційний номер юридичної
особи 30439207, Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал» (ідентифікаційний номер
юридичної особи 37854056, 79026, Львівська
область, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 43)
заборгованість за кредитним договором
від 17.10.2006року №48/2006 в сумі 107 432 680,65 грн.,
в тому числі 93 745 255,75 грн. -
заборгованість по основній сумі, 12 685
581,21 грн. - заборгованість по процентах, 4
500,00 грн. - заборгованість по комісії за
адміністрування кредиту, а також 997 343,69
грн. - пеня (394 098,63 грн. - пеня по
простроченій основній сумі кредиту, 603
039,16 грн. - пеня по прострочених
відсотках, 205,90 грн. - пеня по
простроченій комісії за
адміністрування кредиту), шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, встановивши спосіб реалізації
предметів іпотеки - шляхом проведення
прилюдних торгів, а саме:

на предмет іпотеки за договором
іпотеки від 17 жовтня 2006 року,
посвідченим ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Трускавецького міського
нотаріального округу Львівської
області та зареєстрованим в реєстрі за
№1988:

- нежитлову будівлю санаторію «Женева»,
загальною площею 3 164,65 м. кв. (на момент
укладення Договору іпотеки від 17
жовтня 2006 року, посвідченого ОСОБА_6,
приватним нотаріусом Трускавецького
міського нотаріального округу
Львівської області та зареєстрованим в
реєстрі за №1988, загальною площею 2 052,3 м.
кв. до проведення реконструкції, після
проведення реконструкції площею - 3 164,65
м. кв.), що зазначена за планом
земельної ділянки під літерою А 4,
розташована за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля,
будинок, 61 (шістдесят один), що належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю«Трускавецьінвест»
на підставі Свідоцтва про право
власності на будівлю санаторію
«Женева», виданого виконавчим
комітетом Трускавецької міської ради
20.11.2002р. згідно рішення виконавчого
комітету Трускавецької міської ради
№217 від 20.11.2002р., зареєстрованого
Дрогобицьким державним комунальним
міжміським бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки
від 20.11.2002р. за реєстровим №54 у
реєстровій книзі №1, реєстраційний
номер у електронному реєстрі прав
власності на нерухоме майно 152440,

- земельну ділянку, загальною площею
0,1354 (нуль цілих одна тисяча триста
п'ятдесят чотири десятитисячних) га, що
розташована за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля,
будинок, 61 (шістдесят один), що належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
на підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого 11 жовтня 2006 року
Трускавецькою міською радою
Львівської області, акт зареєстровано
в Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №31,
цільове призначення земельної ділянки
- обслуговування санаторію,
кадастровий номер земельної ділянки
:02:001:0005,

визначивши початкову ціну реалізації
предмета іпотеки за договором іпотеки
від 17 жовтня 2006 року для його подальшої
реалізації в загальному розмірі 62 272 869
грн., у тому числі нежитлової будівлі в
розмірі 59 984 000,00 грн. та земельної
ділянки в розмірі 2 288 869 грн.;

на предмет іпотеки за Договором
іпотеки від 26 червня 2013 року,
посвідченим ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Трускавецького міського
нотаріального округу Львівської
області та зареєстрований в реєстрі за
№346, а саме на:

- будівлю готельного корпусу /спальний/,
6 А', загальною площею 9 043,4 (дев'ять тисяч
сорок три цілих чотири десятих) м. кв.,
що знаходиться за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля,
будинок, 59 (п'ятдесят дев'ять) та
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю«Трускавецьінвест»
на праві власності на підставі
Свідоцтва про право власності серії
САЕ №382732, виданого виконавчим
комітетом Трускавецької міської ради
Львівської області на підставі рішення
№306 від 26.10.2011року, право власності на
яку зареєстроване в Комунальному
підприємстві Львівської обласної ради
«Дрогобицьке міжміське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
25.10.2012р. за реєстраційним номером 15770336
із здійсненням відповідного запису в
книзі: 1 за номером запису: 55,

-земельну ділянку, загальною площею 0,2587
(нуль цілих дві тисячі п'ятсот
вісімдесят сім десятитисячних) га, яка
знаходиться за адресою: Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля,
будинок, 59 (п'ятдесят дев'ять), та
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю«Трускавецьінвест»
на праві власності на підставі
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого реєстраційною
службою Трускавецького міського
управління юстиції Львівської області
28.02.2013 року, індексний номер: 852605.
Цільове призначення: обслуговування
санаторію. Кадастровий номер земельної
ділянки :02:001:0009,

визначивши початкову ціну реалізації
предмета іпотеки за Договором іпотеки
від 26 червня 2013 року для його подальшої
реалізації в загальному розмірі 157 440 951
грн., у тому числі будівлі в розмірі 153 272
000 грн. та земельної ділянки в розмірі 4
168 951 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
(ідентифікаційний номер юридичної
особи 30439207, Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал» (ідентифікаційний номер
юридичної особи 37854056, 79026, Львівська
область, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 43) 73
071 грн. 97 коп. судового збору.

У задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
(ідентифікаційний номер юридичної
особи 30439207, Львівська область, м.
Трускавець, вул. Суховоля, 61) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Ідеа Капітал» (ідентифікаційний номер
юридичної особи 37854056, 79026, Львівська
область, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 43) 11
793,66 грн. пені, з яких 3 415,25 грн. пеня по
простроченій основній сумі кредиту, 8
375,54 грн. - пеня по прострочених
відсотках, 2,87 грн. - пеня по
простроченій комісії за
адміністрування кредиту), відмовити.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91 -
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повне рішення складене та підписане
21.07.2014 року.

Суддя
Матвіїв Р.І.