ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 липня 2014 року Справа № 3/5007/1128/12 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Грейц
К.В.,суддів:Бакуліної С.В., Волковицької
Н.О., Добролюбової Т.В., Мачульського
Г.М.,розглянувши заявуЖитомирського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 04.03.2014у
справі№ 3/5007/1128/12 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Славекс-Авто"

до
Житомирського обласного
територіального відділення

Антимонопольного комітету України,

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: 1.
Мале приватне підприємство
"Вік-Експо",

2. Товариство з обмеженою
відповідальністю

"Луцьк-Експо",

про визнання
недійсним рішення № 3.7.1-30/2012 від 30.07.12.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Славекс-Авто"
звернулось з позовом, згідно з яким
просило визнати недійсним рішення
відділення АМК України від 30.07.2012 №
1.16/-63р.

Рішенням Господарського суду
Житомирської області від 21.10.2013 у
справі № 3/5007/1128/12, яке залишено без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.12.2013, позов
задоволено частково та визнано
недійсним рішення відділення АМК
України від 30.07.2012 № 1.16/-63р у частині, що
стосується визнання відповідних дій
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Славекс-Авто"
порушенням, передбаченим пунктом 1
статті 50, пунктом 4 частини другої
статті 6 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", та
накладення на останнього штрафу у сумі
68000,00 грн; в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 у справі № 3/5007/1128/12
судові рішення попередніх інстанцій
залишено без змін.

Житомирське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України (далі - АМК України) звернулось
з заявою про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від 04.03.2014
у справі № 3/5007/1128/12, в якій просить
заяву задовольнити повністю, скасувати
постанову Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 та судові рішення
суду першої та апеляційної інстанцій
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України законодавства про захист
економічної конкуренції, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права заявником подано
постанови Вищого господарського суду
України від 08.10.2013 у справі №919/515/13, від
06.08.2013 у справі №906/284/13-г, від 09.10.2012 у
справі №5024/329/2012.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не знайшла підстав для допуску справи
№ 3/5007/1128/12 до провадження Верховного
Суду України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах,
або встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце у разі, коли суд
касаційної інстанції при розгляді двох
чи більше аналогічних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Постановою від 04.03.2014 у справі №
3/5007/1128/12 суд касаційної інстанції
залишив без змін судові рішення
попередніх інстанцій, якими задоволено
позов щодо визнання частково недійсним
рішення АМК України. При цьому суд
касаційної інстанції виходив зі
встановлених судами попередній
інстанцій обставин справи відносно
того, що відділенням АКМ України були
неповно з'ясовані обставини, які мали
значення для справи, а також не були
доведені обставини, які мали значення
для її вирішення і які відповідачем
були безпідставно визнано як такі, що
мали місце.

Проте в постановах від 06.08.2013 у справі №
906/284/13-г, від 09.10.2012 у справі № 5024/329/2012
Вищий господарський суд України
зазначив про безпідставність позовів
про визнання недійсними рішень
відділень Антимонопольного комітету
України, якими на позивачів було
накладено штраф за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, що
потягло за собою спотворення
результатів торгів. При цьому суд
касаційної інстанції виходив з того,
що:

- територіальне відділення АМК,
приймаючи спірне рішення, правильно
встановило, що сукупність встановлених
обставин, характер та кількість
наведених співпадінь у тендерній
документації ТОВ ВТФ "Авіас" і ТОВ
"Сента Плюс" виключають можливість
того, що пропозиції конкурсних торів
готувалися кожним з цих підприємств
окремо та без обміну між ними
інформацією; свідчить по спільну
підготовку ТОВ ВТФ "Авіас" і ТОВ "Сента
Плюс" пропозицій; при цьому названими
суб'єктами господарювання було
узгоджено ціни та дії під час
проведення процедури торгів з метою
забезпечення перемоги у них ТОВ ВТФ
"Авіас", що мало наслідком спотворення
торгів (справа № 5024/329/2012).

- діями позивача - ТОВ "Велтайм", які
полягали в узгодженості його поведінки
з ТОВ "Фактор Нафтогаз" під час участі у
тендері по закупівлі продуктів
нафтоперероблення рідких КДК 23.20.1, було
порушено законодавство, що виявилось у
вигляді антиконкурентних узгоджений
дій, які призвели до спотворення
результатів торгів. При цьому характер
оформлення тендерної документації та
поведінки учасників тендеру, яка була
проявлена ними у цьому ж зв'язку, дають
підстави вважати про існуючу між ними
домовленість щодо усунення
конкуренції та змагальності
(справа № 906/284/13-г).

Твердження про подібність
правовідносин у оскаржуваній
постанові та постановах, на які
посилається заявник, не має фактичного
обґрунтування, оскільки, на відміну від
оскаржуваної постанови, при прийнятті
рішень у наданих для порівняння копях
постанов, Вищий господарський суд
України виходив з доведеності факту
наявності у діях позивача порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції у вигляді вчинення
антиконкурентних узгоджений дій, які
стосуються спотворення результатів
торгів, про які йдеться у ч. 1 ст. 50, п. 4 ч.
2 ст. 6 Закону України "Про захист
економічної конкуренції".

Крім того, не може бути доказом
неоднакового застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах постанова Вищого
господарського суду України від 08.10.2013
у справі №919/515/13, якою рішення судів
попередніх інстанцій скасовані, а
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції, оскільки
прийняття касаційною інстанцією
постанови про скасування судових
рішень судів нижчих інстанцій з
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі, а тому на відповідну постанову
не може бути здійснено посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116 - 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Житомирському обласному
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
допуску справи № 3/5007/1128/12 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий
суддя:К.ГрейцСуддіС.Бакуліна
Н.Волковицька Т.Добролюбова
Г.Мачульский