м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10087/14 01.07.14

За позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Метінвест-СМЦ»

до товариства з
обмеженою відповідальністю «СП
Буддеталь»

про стягнення 436 782,36 грн.

Суддя Удалова О.Г.

Представники сторін:

від позивача Чайка К.П. (за
довіреністю)

від відповідача Волтарніст М.О.
(за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Метінвест-СМЦ»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «СП
Буддеталь» про стягнення 437 290,36 грн. (365
523,28 грн. основного боргу, 11 800,54 грн.
пені, 36 552,33 штрафу, 2 216,94 грн. 3% річних, 21
197,27 грн. інфляційних).

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору поставки № МКП-765/12/13 в
частині повної та своєчасної оплати за
поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 28.05.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/10087/14 та
призначено розгляд останньої на 24.06.2014
р.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
надав усні пояснення по справі, а також
документи, які були залучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача
заперечив проти задоволення позову,
надав усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 24.06.2014 р. було
оголошено перерву до 01.07.2014 р. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

01.07.2014 р. через канцелярію суду від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву.

У вказаному відзиві відповідач
заперечував отримання товару від
позивача на суму 378 523,28 грн. відповідно
до видаткових накладних, наданих
позивачем.

У судовому засіданні представник
позивача подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог до 436 782,36 грн. у
зв'язку з частковою оплатою
відповідачем заборгованості. Крім
того, позивачем надана бухгалтерська
довідка, в якій зазначається, що станом
на 01.07.2014 р. сума заборгованості
відповідача за договором поставки
МКП-765/12/13 від 30.12.2013 складає 365 015,28 грн.
Позивач позовні вимоги з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог
підтримав у повному обсязі, надав усні
пояснення по справі та документи для
долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив,
надав усні пояснення по справі.

Розглянувши надані документи та
матеріали, з'ясувавши обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи та вирішення спору по суті, суд
встановив:

30.12.2013 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Метінвест-СМЦ» (далі
- постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю «СП
Буддеталь» (далі - покупець) було
укладено договір поставки № МКП-765/12/13
(далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується передати у
встановлений даному Договорі термін у
власність покупця металопродукції
(далі - товар), а покупець зобов'язується
оплатити вартість товару та прийняти
його відповідно до умов Договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що
ціна, загальна кількість, асортимент,
сортамент та розгорнута номенклатура
товару, що поставляється за цим
Договором, визначається у
рахунках-фактурах постачальника або в
інших додатках до договору та/або у
видаткових/залізничних накладних
постачальника.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що
факт поставки товару за цінами,
загальною кількістю, асортиментом,
сортаментом та номенклатурою,
зазначеними у рахунках-фактурах та/або
видаткових/залізничних накладних, або
факт оплати рахунка-фактури означає
взаємну згоду постачальника і покупця
з умовами поставки та умовами оплати
товару (якщо вони вказані в
рахунку-фактурі постачальника), ціною,
загальною кількістю, асортиментом,
сортаментом та номенклатурою товару,
які зазначені у рахунках-фактурах
постачальника та/або у
видаткових/залізничних накладних, а
також є підтвердженням факту отримання
покупцем від постачальника
рахунку-фактури для оплати товару, який
постачальник поставляє/поставив.

Відповідно до п. 2.5 Договору датою
поставки товару вважається :

- при поставці залізничним
транспортом - дата календарного
штемпеля станції відправлення на
залізничній накладній;

- при поставці автомобільним
транспортом постачальника - дата
видаткової накладної постачальника
або товарно-транспортної накладної;

- при самовивозі товару покупцем
зі складу постачальника - дата
видаткової накладної постачальника.

Згідно з п. 3.5 Договору оплата товару
здійснюється покупцем шляхом
передоплати 100% вартості товару в
терміни, які вказані в
рахунках-фактурах постачальника. З
моменту зарахування на поточний
рахунок постачальника 100% оплати за
поставлений товар, або товар, що має
бути поставлений, ціна на товар не
підлягає зміні.

Додатковою угодою № 1 до Договору
сторони передбачили, що постачальник
має право поставити товар покупцю без
попередньої оплати. В цьому випадку
покупець оплачує поставлений товар у
розмірі 100% від вартості поставленого
товару протягом 30 календарних днів з
дати поставки.

На виконання умов Договору позивачем
було поставлено відповідачу товар на
суму 378523,28 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 90045905 від
07.02.2014 р., № 90046009 від 07.02.2014 р.

Відповідач частково розрахувався за
поставлену продукцію, сплативши 13508,00
грн., що підтверджується доказами,
наданими в матеріали справи.

Спір у справі виник у зв'язку з
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті поставленого
згідно Договору товару, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 365 015,28 грн.

Договір є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, п. 3.5
Договору, п. 1.3 Додаткової угоди до
Договору та видаткової накладної,
відповідач був зобов'язаний
розрахуватися за поставлений товар
протягом 30 календарних днів з дати
поставки.

Таким чином, заборгованість
відповідача за поставлений товар
становить 365 015,28 грн., а строк виконання
грошового зобов'язання на момент
розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Твердження відповідача про
неотримання товару за накладними судом
відхиляються з огляду на наступне.

Товар, що був поставлений за
видатковими накладними, був отриманий
відповідачем в особі ОСОБА_3,
повноваження якого на отримання товару
підтверджуються довіреністю № 2421 від
07.02.2014 р. (засвідчена підписами
керівника підприємства і головного
бухгалтера та печаткою відповідача).
Накладні підписані представником
відповідача, що також підтверджує факт
поставки товару.

Таким чином, суд керуючись ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України та на підставі Договору
дійшов висновку, що позивачем доведено
здійснення поставки товару за
видатковими накладними.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем в сумі 36 5015,28 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений та
відповідачем не спростований, тому
вимога про його стягнення є
правомірною.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з пені у розмірі 11 800,54
грн., штрафу у розмірі 36 552,33 грн., 3%
річних у розмірі 2 216,94 грн. та
інфляційних у розмірі 21 197,27 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений строк свого обов'язку по
перерахуванню коштів не виконав,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання, тому дії
відповідача є порушенням зобов'язання
(ст. 610 Цивільного кодексу України), і
він вважається таким, що прострочив (ст.
612 Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими, зокрема, є сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, різновидом якої є штраф та
пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 Цивільного
кодексу України пеня та штраф є
формами неустойки, а відповідно до
статті 230 Господарського кодексу
України - видами штрафних санкцій,
тобто не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності. У
межах одного виду відповідальності
може застосовуватися різний набір
санкцій.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що за
прострочення строків оплати товару,
встановлених в Договорі та додатках до
нього, покупець сплачує
постачальникові пеню в розмірі 0,5% від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочки за весь період
прострочення. Крім сплати пені за той
самий період покупець сплачує
постачальникові штраф у розмірі 10% від
суми неоплаченого товару в зазначені в
Договорі та додатках до нього строки.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За розрахунком позивача, прийнятим
судом як вірний, з відповідача підлягає
стягненню 365 015,28 грн. основного боргу, 36
552,33 грн. штрафу, 11 800,54 грн. пені, 2
216,94 грн. 3% річних та 21 197,27 грн.
інфляційних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

У поданому відзиві представник
відповідача надав копії банківських
виписок на суму 357 652,94 грн., які, на
думку відповідача, є доказом оплати
товару за спірними накладними. Однак,
вказане твердження відповідача
спростовується наступним. 20.03.2014 р. між
сторонами було складено та підписано
акт звірки взаєморозрахунків, з якого
вбачається, що дані кошти були оплачені
за поставками від 17.01.2014 р. та від 07.02.2014
р., які не є предметом даного спору.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «СП Буддеталь» (02160, м.
Київ, проспект Возз'єднання 15, кім. 603,
код 14334466) з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення, на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Метінвест-СМЦ» (01004,
м. Київ, вул. Крутий Узвіз, 7, код 32036829)
365 015 (триста шістдесят п'ять тисяч
п'ятнадцять) грн. 28 коп. основного боргу,
11 800 (одинадцять тисяч вісімсот) грн. 54
коп. пені, 36 552 (тридцять шість тисяч
п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 33 коп. штрафу,
2 216 (дві тисячі двісті шістнадцять) грн.
94 коп. 3% річних, 21 197 (двадцять одну
тисячу сто дев'яносто сім) грн. 27 коп.
інфляційних, 8 735 (вісім тисяч сімсот
тридцять п'ять) грн. 65 коп. судового
збору.

Повне рішення складено 09.07.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова