КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р. Справа№ 910/429/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Лозовицький М.С.-
представник;

від відповідача:Жабокрицька В.А.-
представник.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Західенерго"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014

у справі № 910/429/14 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Західенерго"

до Державного агентства резерву
України

про зобов'язання (спонукання) укласти
договір

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Західенерго"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з вимогами до Державного
агентства резерву України про
зобов'язання укласти (визнати
укладеним) договір, відповідно до умов
якого відповідач зобов'язується
документально оформити передачу
вимушено використаного товару (вугілля
ДГР 0-200 в кількості 209 776,74 тонн), а
позивач зобов'язується оплатити його
вартість, яка становить 11 696 228,93 грн.,
без ПДВ.

Позовна заява мотивована тим, що
позивач направив на адресу відповідача
проект договору б/н від 07.11.2012,
предметом якого є зобов'язання
Державного агентства резерву України
документально оформити передачу
використаного товару (вугілля ДГР 0-200 в
кількості 209776,74 тонн) та зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Західенерго" оплатити його
вартість, яка становить 11696228 грн. 93 коп.
(без ПДВ), із строком дії до 01.01.2023. При
цьому позивач зазначає, що укладення
даного спірного договору є
обов`язковим, оскільки існує пряма
вказівка закону на його укладення, так
як спірний договір є державним
замовленням. Проте, відповідач на
звернення позивача не відреагував,
договір б/н від 07.11.2012 про передачу
використаного товару (вугілля ДГР 0-200 в
кількості 209 776,74 тонн) не уклав,
внаслідок чого позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
укладеним відповідний договір.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
скаржник звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 скасувати та прийняти
нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Західенерго"у справі №
910/429/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Отрюху Б.В.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
28.04.2014 для розгляду апеляційної скарги
у справі № 910/429/14 сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя Отрюх
Б.В., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.04.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 27.05.2014.

23.05.2014 від представника відповідача
через відділ документального
забезпечення суду надійшов відзив на
апеляційну скаргу; 27.05.2014 від
представника позивача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
останнього дістатися з м.Донецьк до
м.Києва, яке мотивоване суттєвим
загостренням обстановки у м.Донецьку
та проведенням активних дій
антитерористичної операції
українських збройних сил на території
міста (Міжнародний аеропорт міста
Донецька, залізничний вокзал).

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014
задоволено клопотання представника
позивача, розгляд справи відкладено до
19.06.2014.

19.06.2014 від представника позивача через
відділ документального забезпечення
суду надійшла телеграма з проханням
відкласти розгляд справи, яка
мотивована неможливістю останнього
дістатися з м.Донецьк до м.Києва у
зв'язку з блокуванням залізничного
вокзалу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014
продовжено строк вирішення спору,
розгляд справи відкладено на 01.07.2014.

23.06.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, яке
мотивоване зверненням позивача до суду
першої інстанції із заявою про
роз'яснення оскаржуваного рішення,
відповідно до наслідків розгляду якої
може залежати позиція позивача в суді
апеляційної інстанції. Також,
представник позивача подав клопотання
про залучення до участі у справі третіх
осіб, а саме Державної фінансової
інспекції України. В обґрунтування
зазначеного клопотання, представник
позивача посилається на Довідку
Державної фінансової інспекції
України від 20.06.2013 № 04-15/72, відповідно до
якої при проведенні зустрічної звірки
з питань підтвердження фактичної
наявності матеріальних цінностей
матеріального резерву, переданих на
відповідальне зберігання Державним
агентством резерву України,
встановлено відсутність
заборгованості позивача перед
Державним агентством резерву України.

Як вбачається з поданого клопотання
представника Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Західенерго" про
залучення до участі у справі Державної
фінансової інспекції України, воно не
містить жодних обґрунтувань,чи буде у
зв'язку з прийняттям постанови по цій
справі таку особу наділено новими
правами чи покладено на неї нові
обов'язки, або змінено її наявні права
та/або обов'язки, або позбавлено певних
прав та/або обов'язків у майбутньому. З
огляду на наведене, колегія суддів
відмовляє у задоволенні вказаного
клопотання з огляду на те, що воно є
необґрунтованим.

В судовому засіданні 01.07.2014 сторони
надали свої пояснення по справі.

Щодо вищезазначеного клопотання
представника позивача про відкладення
розгляду справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Однак, це є правом суду, а не обов'язком,
при цьому суд враховує вимоги статті 69
Господарського процесуального кодексу
України щодо строків розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Враховуючи пояснення представника
позивача, надані в судовому засіданні,
відсутність в зазначеному клопотанні
обґрунтованих доводів щодо
неможливості вирішення спору в даному
судовому засіданні, колегія суддів
вважає можливим здійснити перевірку
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 02.02.1998 між
Державним комітетом України по
матеріальних резервах (в подальшому -
Державне агентство резерву України) та
Державною акціонерною генеруючою
компанією "Західенерго"
(правонаступником якої є Відкрите
акціонерне товариство "Західенерго",
перейменоване надалі у Публічне
акціонерне товариство "ДТЕК
Західенерго", на виконання Постанови
Кабінету міністрів України від 23.01.1998 №
73-2 було укладено договір № 7 щодо
отримання в порядку тимчасового
позичання матеріальних цінностей, в
тому числі вугілля марки ДГР 0-200 в
кількості 243 132,040 тонн, що оформлено
нарядом на відпуск № 2-7/9 від 02.02.1998.

В 1997 - 2000 р.р., відповідно до листа
Міністерства палива та енергетики
України 1-49/1 від 21.01.2000 року Ладижинська
ТЕС ВАТ "Західенерго" (правонаступником
якої є Публічне акціонерне товариство
"ДТЕК Західенерго") вимушено
використало вугілля марки ДГР 0-200 в
кількості 243 132,040 тонн, яке було
закладено на зберігання, у зв'язку з
критичною ситуацією, яка склалась в
період 1997-2000 роках щодо виробництва та
постачання електричної енергії
підприємствам, установам та населенню,
для недопущення кризової ситуації.

28.12.2002 Кабінет Міністрів України
прийняв Постанову № 2045 «Про погашення
заборгованості та впорядкування
розрахунків підприємства
електроенергетики з Державним
комітетом з державного матеріального
резерву України» ( далі по тексту-
Постанова КМУ № 2045).

На виконання Постанови КМУ від 28.12.2002 №
2045 між відповідачем та позивачем був
укладений договір № юр-7-1/177-2003 від
25.02.2003 щодо повернення до державного
резерву отриманого за договором від
02.02.1998 № 7 вугілля в кількості 456,1
тис.тонни, або сплати його вартості в
сумі 29 651 364,48 грн. Зазначена
заборгованість за даним договором була
повністю сплачена погашена позивачем.

Проте договору щодо відпуску та
повернення вимушено використаного
вугілля марки ДГР 0-200 у кількості 209 776,74
тонни укладено не було.

Відповідно до акту звірки наявності
вугілля станом на 01.01.2003 за
Ладижинською ТЕС обліковувалось 618 928,74
тонни вугілля державного резерву, в
тому числі 243 132,04 тони марки ДГР-0-200.

Нестача зазначеної кількості вугілля
та його самовільне використання на
Ладижинській ТЕС встановлені у акті
перевірки наявності вугілля
державного резерву від 06.08.2005.

З тексту договору № юр-7-1/177-2003 від 25.02.2003
вбачається, що вказаним договором не
передбачено погашення заборгованості
щодо вугілля марки ДГР 0-200 в кількості
243 132,040 тонн, нестача та самовільне
використання кого встановлені в
вищенаведеному акті.

Відповідно до ч. 1 статті 187
Господарського кодексу України спори,
що виникають при укладанні
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом, розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

Згідно з положеннями ч. 1-4 статті 183
Господарського кодексу України
договори за державним замовленням
укладаються між визначеними законом
суб'єктами господарювання -
виконавцями державного замовлення та
державними замовниками, що
уповноважені від імені держави
укладати договори (державні контракти),
в яких визначаються господарські
зобов'язання сторін та регулюються
відносини замовника з виконавцем щодо
виконання державного замовлення.
Держава в особі Кабінету Міністрів
України виступає гарантом за
зобов'язаннями державних замовників.
Укладення сторонами договору за
державним замовленням (державного
контракту) здійснюється в порядку,
передбаченому статтею 181 цього Кодексу,
з урахуванням особливостей,
передбачених законодавством.
Державний контракт укладається шляхом
підписання сторонами єдиного
документа. Ухилення від укладення
договору за державним замовленням є
порушенням господарського
законодавства і тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами. Спори,
пов'язані з укладенням договору за
державним замовленням, в тому числі при
ухиленні від укладення договору однієї
або обох сторін, вирішуються в судовому
порядку.

Відповідно до статті 13 Господарського
кодексу України державне замовлення є
засобом державного регулювання
економіки шляхом формування на
договірній (контрактній) основі складу
та обсягів продукції (робіт, послуг),
необхідної для пріоритетних державних
потреб, розміщення державних
контрактів на поставку (закупівлю) цієї
продукції (виконання робіт, надання
послуг) серед суб'єктів господарювання,
незалежно від їх форми власності.

Державний контракт - це договір,
укладений державним замовником від
імені держави з суб'єктом
господарювання - виконавцем державного
замовлення, в якому визначаються
економічні та правові зобов'язання
сторін і регулюються їх господарські
відносини.

Засади та загальний порядок формування
державного замовлення на поставку
(закупівлю) продукції, виконання робіт,
надання послуг для задоволення
пріоритетних державних потреб
визначаються законом.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з твердженням позивача,
що спірний договір, який останній
просить визнати укладеним, має ознаки
державного замовлення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державний матеріальний резерв"
використання відповідальним
зберігачем матеріальних цінностей
державного резерву без відповідного
рішення на це центрального органу
виконавчої влади, що здійснює
управління державним резервом,
трактується як самовільне відчуження
матеріальних цінностей державного
резерву. Відповідно до Закону України
"Про державний матеріальний резерв"
самовільно відчужені матеріальні
цінності мають бути повернуті до
державного резерву в натуральному
виразі зі сплатою штрафних санкцій у
встановленому законом порядку.

В п. 3 Постанови КМУ № 2045 чітко
встановлено, що відповідач може
оформити відпуск з державного резерву
підприємствам електроенергетики (в
тому числі ВАТ "Західенерго", ВАТ
"Центренерго", ВАТ "Дніпренерго", ВАТ
"Донбасенерго" і т.д.) вугілля у
кількості 6,7 млн. тонн.

На даний час на виконання Постанови КМУ
№ 2045 відповідачем вже оформлено
відпуск вимушено використаного
підприємствами електроенергетики
вугілля у кількості 6,7 млн. тонн, тобто
постанову КМУ № 2045 Держрезервом
виконано в повному обсязі, а тому у
відповідача відсутні підстави
укладати новий договір про оформлення
вимушено використаного палива.

Крім того, оскільки предметом позову
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Західенерго"є визнання договору
укладеним, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст.180 Господарського
кодексу України зміст господарського
договору становлять умови договору,
визначені угодою його
сторін,спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті,що приймаються ними як
обов'язкові, умови договору відповідно
до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов.

Істотними є умови, визнані такими за
законом чи необхідні для договорів
даного виду, а також умови, щодо яких на
вимогу однієї із сторін повинна бути
досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані погодити предмет,
ціну та строк дії договору.

Зважаючи на те, що між позивачем та
відповідачем не було погоджено істотні
умови договору (такі як кількість, ціна,
строк дії договору), колегія суддів
приходить до висновку, що підстави для
визнання договору укладеним відсутні,
а тому вимога позивача про зобов'язання
позивача укласти спірний договір є
такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Доводи, наведені скаржником в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в рішенні, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 по справі №
910/429/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/429/14 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко