РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

08 липня 2014 року
Справа № 924/19/13-г

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій
В.А.

судді
Мамченко Ю.А. ,

судді Дужич
С.П.

при секретарі судового засідання:
Баклан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення господарського суду
Хмельницької області від 31.03.14 р. у
справі № 924/19/13-г

за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" (м.Дніпропетровськ)

до 1. Дочірнього підприємства Державної
акціонерної компанії "Хліб України"
"Старокостянтинівський елеватор"
(Хмельницька область, м.
Старокостянтинів);

2. Публічного акціонерного товариства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" в особі філії
"Старокостянтинівський елеватор"
(Хмельницька область, м.
Старокостянтинів)

про витребування майна у
недобросовісного володільця

за зустрічним позовом публічного
акціонерного товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" (м. Київ)

до публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
(м.Дніпропетровськ)

про відшкодування витрат на утримання
майна в сумі 100 683, 42 грн.

За участю представників:

Позивача - Лукашин Євген Володимирович
( довіреність № 547-О від 20.02.2012 р. )

Відповідача 1 - не з'явився

Відповідача 2 - Колесник Роман Юрійович
( довіреність №103 від 13.03.2014 р. )

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 31.03.14 р. у
справі №924/19/13-г (головуючий суддя
Музика М.В., суддя Муха М.Є., суддя Шпак
В.О.) у позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до відповідачів: 1.
Дочірнього підприємства Державної
акціонерної компанії "Хліб України"
"Старокостянтинівський елеватор" та 2.
Публічного акціонерного товариства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" в особі філії
"Старокостянтинівський елеватор" про
витребування майна у недобросовісного
володільця - відмовлено.

У зустрічному позові публічного
акціонерного товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" про відшкодування витрат
на утримання майна в сумі 100 683,42 грн. -
відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги не відповідають чинному
законодавству і фактичним обставинам
справи, не підтверджені належними
доказами (т.2 арк.справи 157, 158).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк" подав
через господарський суд Хмельницької
області апеляційну скаргу в якій
просить рішення скасувати та прийняти
нове рішення, яким первісний позов
задоволити (т.2 арк. справи 168-171).

Скаржник стверджує, що ПАТ КБ
«Приватбанк» згоди на будь-яке
розпорядження заставним майном не
надав, зареєстрував обтяження на
предмет застави в Реєстрі обтяжень
рухомого майна, що підтверджується
витягом №5949356 від 19.12.2005 р., а тому,
відповідно ч.3 ст.397 Цивільного кодексу
України, ч.2 ст.17 Закону України «Про
заставу», п.17.7 договору, володіння
відповідачем предметом застави не може
бути правомірним, оскільки боржник,
тобто ТзОВ «Віта Укра-Пол» не мав право
на розпорядження предметом застави без
згоди заставодержателя, тобто ПАТ КБ
«Приватбанк».

Вважає, що ліквідація ТзОВ «Віта
Укра-Пол» не є підставою для відмови у
позові з огляду наступне.

П.8 ч.1 ст. 346 ЦК України підставою
припинення права власності є звернення
стягнення на майно за зобов'язаннями
власника.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 30.11.2011 року у
справі №11/5025/1790/11 звернуто стягнення на
предмет застави, що визначений
договором застави №2873 від 08.12.2005 року.

На думку апелянта право власності на
заставлене майно ТзОВ «Віта Укра-Пол»
припинилося у 2011 році, натомість ПАТ КБ
«Приватбанк» отримав речове право на
розпорядження спірним рухомим майном
шляхом його продажу будь-якій особі.

Запис про ліквідацію ТзОВ «Віта
Укра-Пол» внесено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 13.05.2013р. На
момент ліквідації ТзОВ «Віта Укра-Пол»
ПАТ КБ «Приватбанк» вже набув права
власності на майно застоводавця.

Представник позивача 08.07.2014р. у судове
засідання з'явився, доводи викладені в
апеляційній скарзі підтримав.

Представник ПАТ «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» в особі філії
«Староконстянтинівський елеватор»
також у судове засідання з'явився, щодо
апеляційної скарги заперечив.

Зокрема, у своїх запереченнях (вх.№13800/14
від 08.07.2014р.) звернув увагу суду на той
факт, що згідно ст.598 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

Статтею 609 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи (боржника або
кредитора), крім випадків, коли законом
або іншим нормативно-правовими актами
виконання зобов'язання ліквідованої
юридичної особи покладається на іншу
юридичну особу, зокрема за
зобов'язаннями про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров»я або смертю.

13.05.2013 року ЄДРПОУ було внесено запис
про припинення третьої особи, тобто,
третя особа ліквідована.

Таким чином, укладений 08.12.2005р. між
третьою особою і позивачем кредитний
договір №08.03.02.01.2873 був припинений на
підставі статей 598 та 609 Цивільного
кодексу України.

Разом з цим, 08.12.2005 року між позивачем та
третьою особою в забезпечення вище
зазначеного кредитного договору
№08.03.02.01.2873 було укладено договір
застави майна №2873 відповідно до якого
третя особа передала у заставу
наступне майно: піч хлібопекарську
промислову, електричну Winkley EH-5SB/3A,
мішалку у комплекті з двома котлами
Diosna, напівавтомат для випічки булок
Fortuna, взбивалку Hobart.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
заставу» право застави припиняється з
припиненням забезпеченого заставою
зобов'язання.

Статтею 593 Цивільного кодексу України
передбачено, що право застави
припиняється у разі: 1) припинення
зобов'язання, забезпеченого заставою.

А тому, відповідач 1 вважає, що з
припиненням кредитного договору
припинився і договір застави, за таких
обставин, позивач втратив будь-які
права на заставлене майно.

На підставі викладеного просить суд
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Розглядом матеріалів справи
встановлено наступне:

08.12.2005р. між ТОВ "Віта Укра-Пол" і
Закритим акціонерним товариством
комерційним банком "ПриватБанк" було
укладено кредитний договір № 08.03.02.01.2873.

30.09.2009р. рішенням загальних зборів
акціонерів змінено найменування
позивача за первісним позовом з
закритого акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" на
публічне акціонерне товариство
"ПриватБанк". 17.07.2009 р. проведено держану
реєстрацію вказаних змін (номер запису
ЄДРПОУ 8006727).

08.12.2005р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ
"Віта Укра-Пол" в забезпечення вище
зазначеного кредитного договору №
08.03.02.01.2873. було укладено Договір
застави майна № 2873, відповідно до якого
ТОВ "Віта Укра-Пол" передала у заставу
наступне майно: піч хлібопекарську
промислову, електричну Winkley EH-5SB/3A,
мішалку в комплекті з двома котлами
Diosna, напівавтомат для випічки булок
Fortuna, взбивалку Hobart.

Відповідно до п.7.2 Договору застави
майна №2873 ТОВ "Віта Укра-Пол"
зобов'язується забезпечити
схоронність предмету застави,
знаходження його в обсязі згідно п.6 та
стані згідно п. 8 цього договору.

30.09.2005 р. між ДП ДАК "Хліб України"
"Старокостянтинівський елеватор" та
ТОВ "Віта Укра-Пол" було укладено
договір оренди нерухомого майна та
обладнання №5, відповідно до умов якого
ТОВ "Віта Укра-Пол" орендувала у ДП ДАК
"Хліб України" "Старокостянтинівський
елеватор" приміщення пекарні, що
знаходиться за адресою: Хмельницька
область, м. Сторокостянтинів, вул.
Кривоноса, 1.

Відповідач 2 - ПАТ "ДПЗКУ" створена на
виконання Постанови Кабінету
Міністрів України №764 від 11.08.2010р. "Про
заходи з утворення державного
підприємства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України".

Відповідно до п. 4 Постанови КМ України
№ 764 було постановлено утворити
державне підприємство "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" з віднесенням його до сфери
управління Міністерства аграрної
політики та продовольства.

Пунктом 5 Постанови КМ України було
постановлено, що статутний капітал
підприємства підлягав формуванню
шляхом передачі до нього цілісних
майнових комплексів дочірніх
підприємств ДАК "Хліб України", що
ліквідуються (в т.ч. ДП ДАК "Хліб
України" "Старокостянтинівський
елеватор"), з подальшим утворенням на їх
базі відокремлених підрозділів
підприємства.

Відповідно до Акту приймання-передачі
цілісного комплексу № 32 від 20.01.2011 р.
комісія з ліквідації ДП ДАК "Хліб
України" "Старокостянтинівський
елеватор" передала, а Державне
підприємство "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" прийняло цілісний майновий
комплекс, у т.ч. і будівлю пекарні, що
знаходиться за адресою: Хмельницька
обл., м. Старокостянтинів, вул.
Кривоноса, 1. Даний акт
приймання-передачі майнового
комплексу затверджено Міністерством
аграрної політики України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 593 від 06 червня 2011 р. погоджено
перетворення державного підприємства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" у державне
публічне акціонерне товариство
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" та внесено
відповідні зміни до Постанови КМ
України №764. Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України №325 від 07 липня 2011р. було
реорганізовано державне підприємство
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" у публічне
акціонерне товариство "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" та установлено, що статутний
капітал Товариства формується на базі
майна державного підприємства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України"

18 листопада 2011 р. комісією з
реорганізації було складено Акт
приймання-передачі майна, майнових
прав та обов'язків до публічного
акціонерного товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України", відповідно до якого до
статутного капіталу було передано у
т.ч. і комплекс будівель та споруд, що
розташовані за адресою: Хмельницька
область, м. Старокостянтинів, вул.
Кривоноса, 1. Даний акт затверджено
Міністерством аграрної політики та
продовольства.

З матеріалів справи вбачається, що
комплекс будівель та споруд, що
розташовані за адресою: Хмельницька
область, м. Старокостянтинів, вул.
Кривоноса, 1, у т.ч. будівля пекарні,
увійшли до статутного капіталу
відповідача 2 за первісним позовом.

На момент передачі нерухомого майна до
статутного капіталу відповідача за
зустрічним позовом у приміщенні
будівлі пекарні знаходилось майно: піч
хлібопекарська промислова, електрична
марки Winkler EH-5SB/3A; мішалка в комплекті з
двома котлами марки Diosna; напівавтомат
для випічки булок марки Fortuna; взбивалка
марки Hobart. Дане майно зберігалось у
приміщенні будівлі пекарні
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Віта Укра-Пол", яке на
підставі договору № 5 оренди
нерухомого майна та обладнання від 30
вересня 2005 р. орендувало дане
приміщення у ДП ДАК "Хліб України"
"Старокостянтинівський елеватор".

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заперечення на апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд прийшов до висновку
про наступне:

Відповідно до п. 1 Договору застави
майна № 2873 від 08.12.2005 р. (т.1 арк. справи
11-13) предметом договору є надання ТОВ
"Віта Укра-Пол" в заставу майна, опис
якого зазначений в п.6. цього договору, в
забезпечення виконання зобов'язання
ТОВ "Віта Укра-Пол" перед ПАТ КБ
"ПриватБанк" за кредитним договором №
08.03.02.01.2873.

Відповідно до п. 6 вказаного договору
ТОВ "Віта Укра-Пол" передало в заставу
майно, а саме: піч хлібопекарську
промислову, електричну Winkley EH-5SB/3A,
мішалку в комплекті з двома котлами
Diosna, напівавтомат для випічки булок
Fortuna, взбивалку Hobart, вказане майно
належало ТзОВ "Віта Укра-Пол" на праві
власності.

Відповідно до п.10.3 договору на
підставах, передбачених чинним
законодавством, на предмет застави
може бути звернено стягнення.

Статтею 572 Цивільного кодексу України
встановлено, що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно ст.589 Цивільного кодексу України
у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановленого договором.

Частиною 1 статті 590 Цивільного кодексу
України встановлено, що звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до п. 22 Договору застави
майна ПАТ КБ "ПриватБанк" має право на
власний розсуд обрати один із таких
позасудових способів звернення
стягнення на предмет застави:

1) передача предмету застави у
власність ПАТ КБ "ПриватБанк" в рахунок
виконання забезпечених предметом
застави зобов'язань;

2) продаж ПАТ КБ "ПриватБанк" предмету
застави шляхом укладання договору
купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем або на публічних
торгах;

Так, заставодержатель - ПАТ КБ
"ПриватБанк" обрав судову процедуру
звернення стягнення на предмет застави
і відповідно до рішення господарського
суду Хмельницької області від 30.11.2011 р.
у справі №11/5025/1790/11, що набрало законної
сили (т.1 арк. спр.15-17), звернуто
стягнення на предмет застави, що
розташований за адресою: Хмельницька
область, м. Сторокостянтинів, вул.
Кривоноса, 1, шляхом безпосереднього
продажу конкретному покупцю з правом
укладання заставодержателем - ПАТ КБ
"ПриватБанк" договору купівлі-продажу
предмету застави від імені ТОВ "Віта
Укра-Пол".

13.05.2013р. до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців було внесено запис (т.2
арк.справи 125,126) про припинення ТзОВ
"Віта Укра-Пол", тобто на момент
винесення рішення, ТОВ "Віта Укра-Пол"
ліквідовано і заставне майно,
витребування якого є предметом
розгляду за первісним позовом,
товариству не належить.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що рішення господарського суду
Хмельницької області від 30.11.2011 р. по
справі № 11/5025/1790/11 не може бути виконане
шляхом безпосереднього продажу
заставного майна від імені ТОВ "Віта
Укра-Пол" у зв'язку із ліквідацією
останньої, а тому відмовив у позові.

Однак, колегія суддів не погоджується з
даним висновком зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 397 Цивільного
кодексу України фактичне володіння
майном є правомірним, якщо інше не
випливає із закону або не встановлено
рішенням суду.

Пунктом 17.7 договору застави
передбачено обов'язок заставодавця,
тобто ТзОВ «Віта Укра-Пол» не
передавати предмет застави в оренду
(майновий найм), у лізинг, у спільну
діяльність або користування, не
здійснювати його відчуження або інше
розпорядження предметом застави без
письмової згоди заставодержателя.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про
заставу» передбачено, що заставодавець
може відчужувати заставлене майно
тільки за згодою заставодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
КБ «Приватбанк» згоди на будь-яке
розпорядження заставним майном не
надав.

Відповідно до витягу №5949356 від 19.12.2005р.,
ПАТ КБ «Приватбанк» 19.12.2005р.
зареєстрував обтяження на предмет
застави в Реєстрі обтяжень рухомого
майна.

Отже, фактичне володіння відповідачем
предметом застави не може бути
правомірним, оскільки боржник, тобто
ТзОВ «Віта Укра-Пол» не мав право на
розпорядження предметом застави без
згоди заставодержателя, тобто ПАТ КБ
«Приватбанк».

Тому, колегія суддів позовні вимоги
банку вважає законними та
обґрунтованими.

Ліквідація ТзОВ «Віта Укра-Пол» не є
підставою для відмови у позові з огляду
наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.346 Цивільного
кодексу України підставою припинення
права власності є звернення стягнення
на майно за зобов'язаннями власника.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 30.11.2011 року у
справі №11/5025/1790/11 звернуто стягнення на
предмет застави, що визначений
договором застави №2873 від 08.12.2005 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
право власності на заставлене майно
ТзОВ «Віта Укра-Пол» припинилося у 2011
році.

Натомість ПАТ КБ «Приватбанк» отримав
речове право на розпорядження спірним
рухомим майном шляхом його продажу
будь-якій особі.

Запис про ліквідацію ТзОВ «Віта
Укра-Пол» внесено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 13.05.2013р. На
момент ліквідації ТзОВ «Віта Укра-Пол»
ПАТ КБ «Приватбанк» вже набув права
власності на майно застоводавця.

Відповідно до ст.400 Цкивільного кодексу
України, недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
або інше право відповідно до договору
або закону, або яка є добросовісним
володільцем цього майна. У разі
невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
цього майна.

Щодо зустрічного позову ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" колегія суддів звертає увагу
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відсутні будь-які договірні відносини
між публічним акціонерним товариством
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" в особі філії
"Старокостянтинівський елеватор" та
публічним акціонерним товариством
комерційний банк "Приватбанк" щодо
утримання майна, а саме: печі
хлібопекарської промислової,
електричної Winkley EH-5SB/3A, мішалки в
комплекті з двома котлами Diosna,
напівавтомату для випічки булок Fortuna,
взбивалки Hobart.

Крім цього, в матеріалах справи
відсутні належні докази, які б
підтверджували понесені позивачем за
зустрічним позовом витрати на
утримання майна.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі усіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: 1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Пунктом 2 статті 103 ГПК України
встановлено, що апеляційна інстанція
за результатами розгляду апеляційної
скарги має право скасувати рішення
повністю або частково і прийняти нове
рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення господарського суду
Хмельницької області від 31.03.14 р. у
справі № 924/19/13-г підлягає задоволенню,
а рішення суду першої інстанції слід
скасувати, та прийняти нове, яким позов
задоволити.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 31.03.14 р. у справі № 924/19/13-г
задоволити.

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 31.03.14р. у
справі №924/19/13-г скасувати в частині
відмови у позові публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до відповідачів: 1)
Дочірнього підприємства Державної
акціонерної компанії "Хліб України"
"Старокостянтинівський елеватор" 2)
Публічного акціонерного товариства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" в особі філії
"Старокостянтинівський елеватор" про
витребування майна у недобросовісного
володільця.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" задоволити.

Витребувати заставне майно, а саме: піч
хлібопекарську промислову, електричну
Winkler EH-5SB/3A, мішалку в комплекті з дома
котлами Diosna, напівавтомат для випічки
булок Fortuna, взбивалку Hobart, шляхом його
вилучення у Публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" в особі філії
"Старокостянтинівський елеватор"
(Хмельницька область,
м.Старокостянтинів, вул.Кривоноса, 1,
) та передати вказане
майно публічному акціонерному
товариству комерційний банк
"Приватбанк" (49094, м.Дніпропетровськ,
вул.Набережна Перемоги, буд.50, )

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" в особі філії
"Старокостянтинівський елеватор"
(Хмельницька область,
м.Старокостянтинів, вул.Кривоноса, 1,
) на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (49094,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, буд.50, ) 1609
(одна тисяча шістсот дев'ять) грн. 50 коп.
судового збору за подання позовної
заяви.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" в особі філії
"Старокостянтинівський елеватор"
(Хмельницька область,
м.Старокостянтинів, вул.Кривоноса, 1,
) на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (49094,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, буд.50, ) 804
(вісімсот чотири) грн. 75 коп. судового
збору за подання апеляційної скарги.

В решті рішення залишити без змін.

Видачу наказів доручити
господарському суду Хмельницької
області.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Саврій В.А.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Дужич С.П.