ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року Справа № 5024/1686/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Дунаєвської Н.Г.,

Прокопанич Г.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну

скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод будівельних
матеріалів № 1"

на постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 10 квітня 2014
року

та на ухвали господарського суду
Херсонської області від 18 лютого 2014
року

у справі № 5024/1686/2012

господарського суду Херсонської
області

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Квантна"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1"

про зобов'язання виконати певні
дії та стягнення грошових коштів

за участю представників

позивача - не з'явився

відповідача - Лябах О.Л., Спєров
Д.К.

ВДВС - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 09 квітня 2013
року, яке набрало законної сили
відповідно до постанови Одеського
апеляційного господарського суду від 25
червня 2013 року, позов Приватного
акціонерного товариства "Чумак"
задоволено частково та з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1" (далі
відповідач, Завод) на користь ПрАТ
стягнуто: 289989 грн. 77 коп. - пені та 42683
грн. 94 коп. - понесених судових витрат на
оплату судового збору за подання
позову, а також Завод зобов'язаний
повернути ПрАТ: 12178,572 кубометрів
газобетонних блоків, загальною
вартістю 8525000 грн. 40 коп., а в іншій
частині позову відмовлено.

07 травня 2013 року місцевим судом видані
накази на примусове виконання судового
рішення, зокрема:

- наказ про повернення Заводом 12178,572
кубометрів газобетонних блоків,
загальною вартістю 8525000 грн. 40 коп.
ПрАТу,

- наказ про стягнення з відповідача на
користь ПрАТу: 289989 грн. 77 коп. - пені та
42683 грн. 94 коп. - понесених судових
витрат на оплату судового збору за
подання позову.

11 липня 2013 року, ПрАТ, у встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження" порядку, подало заяви та
відповідні накази до Відділу державної
виконавчої служби Новокаховського
міського управління юстиції
Херсонської області (далі ВДВС) для
примусового виконання судового
рішення.

За зазначеними заявами ПрАТу та
судовими наказами, 12 липня 2013 року ВДВС
відкрито виконавчі провадження з
виконання судового рішення, а саме:

- виконавче провадження № 38843246 з
примусового виконання наказу про
повернення ПрАТу Заводом 12178,572
кубометрів газобетонних блоків,
загальною вартістю 8525000 грн. 40 коп.,

- та виконавче провадження № 38880003 з
примусового виконання наказу про
стягнення з відповідача на користь
ПрАТу: 289989 грн. 77 коп. - пені та 42683 грн. 94
коп. - понесених судових витрат на
оплату судового збору за подання
позову та надано боржникові строк до
18.07.2013 р. для добровільного виконання
судового рішення.

Зазначені постанови ВДВС направлені
боржнику в цей же день та отримані
останнім 17 липня 2013 року, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Постановою ВДВС від 22 липня 2013 року
виконавче провадження № 38880003
приєднано до зведеного виконавчого
провадження № 38992075.

Постановою ВДВС від 22 липня 2013 року
накладено арешт на кошти боржника
відповідно до зведеного виконавчого
провадження № 38992075.

Постановою ВДВС від 22 липня 2013 року у
виконавчому провадженні №
38880003 накладено арешт на майно
боржника та оголошена заборона на його
відчуження.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 18 жовтня 2013
року, що набрала законної сили,
залучено до участі у справі в якості
позивача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Кванта", як правонаступника
ПрАТ та замінено стягувача у
виконавчому провадженні з останнього
на ТОВ.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 25 жовтня 2013
року у справі № 5024/1686/2012 заяву ВДВС про
зміну способу виконання
вищезазначеного судового рішення
задоволено та змінено спосіб виконання
рішення господарського суду
Херсонської області шляхом стягнення з
Заводу на користь ТОВ вартості 12178,572
кубометрів газобетон них блоків,
загальною вартістю 8525000 грн. 40 коп.

28 жовтня 2013 року місцевим судом виданий
наказ на його виконання.

07 листопада 2013 року ТОВ, у
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" порядку,
пред'явило відповідний наказ до ВДВС з
метою залучення до матеріалів
виконавчого провадження № 38843246.

Постановою ВДВС від 07 листопада 2013 року
приєднано виконавче провадження №
38843246 (з примусового виконання наказу
про стягнення з Заводу на користь ТОВ
вартості 12178,572 кубометрів газобетон
них блоків, загальною вартістю 8525000 грн.
40 коп.) до зведеного виконавчого
провадження № 38992075.

Постановами ВДВС від 23 грудня 2013 року,
на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України
„Про виконавче провадження" закінчено
виконавчі провадження № 38880003 та №
38843246, а виконавчі документи надіслані
до ліквідаційної комісії Заводу, у
зв'язку із перебуванням останнього у
процесі ліквідації за рішенням
засновника.

Постановами ВДВС від 23 грудня 2013 року
знято арешт з коштів боржника по
зведеному виконавчому провадженню №
38992075 та знято арешт з майна боржника по
виконавчому провадженню № 38880003.

24 січня 2014 року ТОВ звернулось до
господарського суду Херсонської
області зі скаргами на дії ВДВС та
просило скасувати постанови ВДВС від 23
грудня 2013 року про закінчення
виконавчих проваджень № 38843246 та №
38880003, а також про зняття арешту з коштів
та майна боржника № 38880003 та № 38992075.

Скарги мотивовані тим, що нормами
Закону України "Про виконавче
провадження" не передбачено такої
підстави для закінчення виконавчого
провадження, як "передача виконавчого
документа ліквідаційній комісії
(ліквідатору) у разі ліквідації
боржника - юридичної особи", внаслідок
чого оскаржені постанови ВДВС від 23
грудня 2013 року про закінчення
виконавчих проваджень № 38843246 та № 38880003
підлягають скасуванню, у зв'язку з чим
підстави для прийняття постав ВДВС від
23 грудня 2013 року про зняття арешту з
коштів та майна боржника № 38880003 та
№ 38992075 - також відсутні, а тому
зазначені постанови ВДВС підлягають
скасуванню.

18 лютого 2014 року скаржником доповнено
скарги тим, що оскаржувані постанови
ВДВС від 23 грудня 2013 року суперечать
вимогам ч. 1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження", відповідно до
якої підстава для закінчення
виконавчого провадження як передача
виконавчого документа ліквідаційній
комісії (ліквідатору) у разі ліквідації
боржника - юридичної особи - відсутня.

Окремими ухвалами по кожній скарзі
господарського суду Херсонської
області від 18 лютого 2014 року (суддя
Нікітенко С.В.) вищезазначені скарги
ТОВ задоволені та скасовані постанови
ВДВС від 23 грудня 2013 року про
закінчення виконавчих проваджень №
38843246 та № 38880003, а також про зняття
арешту з коштів та майна боржника №
38880003 та № 38992075.

Ухвалою про прийняття апеляційної
скарги до провадження від 14 березня 2014
року апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1" щодо
оскарження постанов Відділу державної
виконавчої служби Новокаховського
міського управління юстиції
Херсонської області від 23 грудня 2013
року про закінчення виконавчих
проваджень № 38843246 та № 38880003, а також
про зняття арешту з майна боржника №
38880003 та № 38992075 об'єднано в одне
апеляційне провадження.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 10 квітня 2014
року ухвали господарського суду
Херсонської області від 18 лютого 2014
року у справі № 5024/1686/2012 щодо
визнання неправомірними та скасування
постанов відділу державної виконавчої
служби Новокаховського міського
управління юстиції Херсонської
області від 23 грудня 2013 року про
закінчення виконавчих проваджень
№ 38843246 та № 38880003 та зняття арешту з
коштів та майна боржника № 38880003 та №
38992075 залишено без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеними
ухвалами та постановою Товариство з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1" звернулось
до Вищого господарського суду України
з касаційними скаргами в яких просить
ухвали господарського суду
Херсонської області від 18 лютого 2014
року та Постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 10
квітня 2014 року скасувати судові
витрати за розгляд касаційних скарг
покласти на позивача.

В обґрунтування зазначених вимог
заявник касаційної скарги посилається
на неправильне застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням
господарського суду Херсонської
області від 09 квітня 2013 року, яке
набрало законної сили та залишено без
змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 25
червня 2013 року, позов ПрАТ задоволено
частково та з Заводу на користь
позивача стягнуто: 289989 грн. 77 коп. - пені
та 42683 грн. 94 коп. - понесених судових
витрат на оплату судового збору за
подання позову. Також, Завод
зобов'язаний повернути ПрАТ - 12178,572
кубометрів газобетонних блоків,
загальною вартістю 8525000 грн. 40 коп., а в
решті частині позову - відмовлено.

07 травня 2013 року місцевим судом видані
накази на виконання вищеназваного
судового рішення, зокрема:

- наказ про повернення Заводом 12178,572
кубометрів газобетонних блоків,
загальною вартістю 8525000 грн. 40 коп. ПрАТ,

- наказ про стягнення з відповідача на
користь ПрАТ: 289989 грн. 77 коп. - пені та 42683
грн. 94 коп. - понесених судових витрат на
оплату судового збору за подання
позову

11 липня 2013 року, ПрАТ, у встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження" порядку, подало заяви та
відповідні накази до ВДВС для
примусового виконання судового
рішення.

За зазначеними заявами ПрАТ та
судовими наказами, 12 липня 2013 року ВДВС
відкрито виконавчі провадження з
виконання вищезазначеного рішення, а
саме:

- виконавче провадження № 38843246 з
примусового виконання наказу про
повернення стягувачу Заводом 12178,572
кубометрів газобетонних блоків,
загальною вартістю 8525000 грн. 40 коп.,

- виконавче провадження № 38880003 з
примусового виконання наказу про
стягнення з відповідача на користь
ПрАТ: 289989 грн. 77 коп. - пені та 42683 грн. 94
коп. - понесених судових витрат на
оплату судового збору за подання
позову та надано боржникові строк до
18.07.2013 р. для добровільного виконання
судового рішення.

Зазначені постанови ВДВС направлені
боржникові в цей же день та отримані
останнім 17 липня 2013 року, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Постановою ВДВС від 22 липня 2013 року
виконавче провадження № 38880003
приєднано до зведеного виконавчого
провадження № 38992075.

Постановою ВДВС від 22 липня 2013 року
накладено арешт на кошти боржника
відповідно до зведеного виконавчого
провадження № 38992075.

Постановою ВДВС від 22 липня 2013 року у
виконавчому провадженні №
38880003 накладено арешт на майно
боржника та оголошена заборона на його
відчуження.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 18 жовтня 2013
року, що набрала законної сили,
залучено до участі у справі в якості
позивача ТОВ, як правонаступника
Приватного акціонерного товариства
"Чумак" та замінено стягувача у
виконавчому провадженні з останнього
на Товариство з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Квантна".

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 25 жовтня 2013
року у справі № 5024/1686/2012 заяву ВДВС про
зміну способу виконання
вищезазначеного судового рішення
задоволено та змінено спосіб виконання
рішення господарського суду
Херсонської області шляхом стягнення з
Заводу на користь ТОВ вартості 12178,572
кубометрів газобетон них блоків,
загальною вартістю 8525000 грн. 40 коп.

13 грудня 2013 року Завод звернувся до
ВДВС із заявою про закінчення
виконавчих проваджень № 38843246 та №
38880003, а також про зняття арешту з коштів
та майна боржника за виконавчими
провадженнями № 38880003 та № 38992075
посилаючись на те, що рішенням
загальних зборів учасників Заводу, що
оформлене протоколом № 28/11/13 від 06
грудня 2013 року вирішено питання щодо
припинення юридичної особи - Заводу,
шляхом ліквідації, створення
ліквідаційної комісії та припинення
повноважень президента товариства.
Крім того, Завод просив ВДВС передати
виконавчі документи голові
ліквідаційної комісії підприємства.

Постановами ВДВС від 23 грудня 2013 року,
на підставі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49
Закону України „Про виконавче
провадження" закінчено виконавчі
провадження № 38880003 та № 38843246, а
виконавчі документи надіслані до
ліквідаційної комісії Заводу, у зв'язку
із перебуванням останнього у процесі
ліквідації за рішенням засновника, а
також знято арешт з коштів боржника по
зведеному виконавчому провадженню №
38992075 та знято арешт з майна боржника по
виконавчому провадженню № 38880003.

Судами встановлено, що постанови ВДВС
від 23 грудня 2013 року направлені
скаржнику 10 січня 2014 року, а отримані
останнім 14 січня 2014 року. Скарги на дії
ВДВС щодо ухвалення названих постанов
подані ТОВ до місцевого суду 24 січня 2014
року, тобто у 10-денний термін
встановлений ст. 121-2 ГПК України.

З витягу з ЄДРПОУ вбачається, що Завод,
як станом на час ухвалення ВДВС
оскаржених постанов, так і на час
розгляду справи місцевим та
апеляційним судом перебуває в процесі
припинення за рішенням засновків, що
однозначно свідчить про те що, Завод у
встановленому законом порядку не
визнано банкрутом та останній лише
перебуває в процесі припинення за
рішенням його засновків.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про
виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі визнання боржника банкрутом.

Частина 3 ст. 67 Закону України „Про
виконавче провадження" встановлює, що
наслідком надсилання виконавчого
наказу ліквідаційної комісії згідно
частини 2 цієї статті є закінчення
виконавчого провадження у
встановленому законом порядку. Проте, в
силу приписів ст. 49 цього Закону,
прийняття засновком (власником)
боржника рішення про свою ліквідацію
та створення, у зв'язку з цим,
ліквідаційної комісії, не є підставою
для закінчення виконавчого
провадження. Також, не передбачено
надсилання органом ВДВС до
ліквідаційної комісії боржника
виконавчого документа у разі
закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності у ВДВС
правових підстав для ухвалення
оскаржених постанов від 23 грудня 2013
року про закінчення виконавчих
проваджень № 38880003 та № 38843246 та
надіслання виконавчих документів до
ліквідаційної комісії боржника, у
зв'язку із перебуванням останнього у
процесі ліквідації за рішенням його
засновника, а також зняття з цих
підстав арешту з коштів боржника по
зведеному виконавчому провадженню №
38992075 та зняття арешту з майна боржника
по виконавчому провадженню № 38880003.

Крім цього, Законом України „Про
виконавче провадження" взагалі не
передбачено такої підстави для
закінчення виконавчого провадження, як
прийняття засновком (власником)
боржника рішення про свою ліквідацію
та створення засновком (власником)
боржника ліквідаційної комісії, у
зв'язку з чим протилежні доводи
скаржників до уваги прийнятими бути не
можуть.

Згідно з статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

З огляду на викладене, судова колегія,
дійшла висновку про обґрунтованість
оскаржуваного рішення, як такого, що
прийнято відповідно до обставин та
матеріалів справи з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вищого господарського
суду дійшла висновку про те, що
оскаржувана постанова суду
апеляційної інстанції та ухвали суду
першої інстанції прийняті з повним,
всебічним та об'єктивним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, правові підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Таким чином, доводи заявника
касаційної скарги про порушення і
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
під час прийняття оскаржуваних
процесуальних документів не знайшли
свого підтвердження, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового
рішення колегія суддів Вищого
господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що постанову суду
апеляційної інстанції слід залишити
без змін, а касаційну скаргу - без
задоволення.

На підставі наведеного вище і
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
будівельних матеріалів № 1" залишити
без задоволення.

2. Постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 10
квітня 2014 року зі справи № 5024/1686/2012
залишити без змін.

Головуючий суддя
І. А. Плюшко

Судді
Н. Г. Дунаєвська

Г. К.
Прокопанич