КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. Справа№ 910/1048/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Ткаченка Б.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі:
Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури міста Києва:
представник - Левицька Н.В. (
посвідчення № 002805 від 05.09.2012 року),

від позивача 1: представник - не
з'явився,

від позивача 2: представник - Грищенко
І.В. ( за довіреністю № 25/133 від 20.12.2013
року),

від відповідача : представник - не
з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Заступника прокурора м. Києва

на рішення Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014р.

у справі № 910/1048/14 (Головуючий суддя:
Літвінова М.Є.;

судді: Отрош І.М., Сташків Р.Б.)

за позовом Заступника прокурора м.
Києва в інтересах держави в особі

1.Міністерства фінансів України;

2.Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ"

до Публічного акціонерного товариства
"Автомобільна компанія "Укртранс"

про стягнення 13 203 996,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року Заступник прокурора м.
Києва в інтересах держави в особі
Міністерства фінансів України та
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ"
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства "Автомобільна
компанія "Укртранс" про стягнення 13 203
996,63 грн. заборгованості за кредитним
договором №65/04 від 16.07.2004.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 р. по справі № 910/1048/14
позовні вимоги задоволено частково:
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Автомобільна компанія
"Укртранс" на користь Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "Київ" 5 950 349,24 грн.
строкової заборгованості за кредитом,
43 914,53 грн. поточної заборгованості за
процентами за користування кредитом у
національній валюті, 226 243,38 дол. США , що
еквівалентно за офіційним курсом НБУ
станом на 16.01.2014 - 1 808 363,34 грн. поточної
заборгованості за процентами за
користування кредитом в іноземній
валюті, 2 269 549,26 грн. простроченої
заборгованості за кредитом, 1 100 643,41 грн.
простроченої заборгованості за
процентами за користування кредитом у
національній валюті, 226 243,38 дол. США, що
еквівалентно за офіційним курсом НБУ
станом на 16.01.2014 - 1 808 363,34 грн.
простроченої заборгованості за
процентами за користування кредитом в
іноземній валюті, 120 370,48 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту, 71 479,10
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом у
національній валюті, 2 377,11 дол. США , що
еквівалентно за офіційним курсом НБУ
станом на 16.01.2014 - 19 000,24 грн., в іншій
частині позову відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої
інстанції зазначив, відповідачем не
було виконано належним чином умови
кредитного договору, факт наявності
заборгованості за кредитним договором
№ 65/04 від 16.07.2004 року належним чином
доведений, документально
підтверджений та позичальником не
спростований.

Не погоджуючись з рішенням суду,
заступник прокурора м. Києва звернувся
з апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просить рішення господарського
суду міста Києва № 910/1048/14 від 09.04.2014 р.
змінити та виключити з його
резолютивної частини гривневий
еквівалент заборгованості в іноземній
валюті за офіційним курсом НБУ станом
на 16.01.2014 року. В решті рішення суду
залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав на те, що судом першої
інстанції не вірно було зазначено в
резолютивній частині рішення
гривневий еквівалент стягуваної суми
за курсом НБУ на дату пред'явлення
позову.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 року
було прийнято до розгляду апеляційну
скаргу заступник прокурора м. Києва
та призначено розгляд справи № 910/1048/14
на 17.06.2014 р. у складі колегії суддів:
головуючий суддя Руденко М.А., суддів:
Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

17.06.2014р. представники позивача 1 та
відповідача у судове засідання не
з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, як свідчать матеріали
справи про час та місце розгляду справи
були повідомлені належним чином.
Колегією суддів було відкладено
розгляд справи до 15.07.2014 року.

15.07.2014 року представники позивача 1 та
відповідача вдруге не з'явились у
судове засідання, про причини неявки
суд не повідомили, як свідчать
матеріали справи, про час та місце
розгляду справи всі представники
сторін були повідомлені належним
чином.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду від 13.08.2008 р. №
01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року
„Про деякі питання застосування норми
Господарського процесуального кодексу
України").

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
позивача 1 та відповідача, за наявними у
справі доказами.

15.07.2014 року представник Прокуратури
підтримав вимоги своєї апеляційної
скарги, просив її задовольнити, рішення
змінити та виключити з його
резолютивної частини гривневий
еквівалент заборгованості в іноземній
валюті за офіційним курсом НБУ станом
на 16.01.2014 року.

Представник позивача 2 підтримає
вимоги апеляційної скарги, просить її
задовольнити, рішення змінити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, виходячи з вимог
чинного законодавства, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
16.07.2004 між Акціонерним комерційним
банком "Київ" та Відкритим акціонерним
товариством "АК "Укртранс"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Автомобільна
компанія "Укртранс", позичальник)
укладено договір про надання кредиту
№65/04 (далі - Договір)(а.с.17).

За умовами вищезазначеного договору,
кредитор надає позичальнику кредит для
покриття витрат по придбанню
автотранспортних засобів за
зовнішньо-економічними контрактами
№2004/316/01/06 від 01.06.2004 та
№/2004/UKRTRANS/10хCF85/24.05.04 ІВ від 24.05.2004 на
строк з 16.07.2004 до 15.07.2007 в сумі 1 280 000,00
дол. США зі сплатою 15 % річних. (п. 1.1
договору) Відповідно до п.4.4.1 договору,
позичальник зобов'язується повернути
кредитору отриманий кредит в повному
обсязі, в строк та у порядку,
встановлених цим договором.

Позичальник зобов'язується сплатити
кредитору проценти за користування
кредитом у розмірі та у порядку, що
встановлені договором. (4.4.2 договору).
Позичальник зобов'язується
забезпечити своєчасне повернення
кредиту, сплатити проценти за його
користування та виконати всі договірні
зобов'язання, передбачені договором
(п.4.4.5 договору). Позичальник
зобов'язується в разі виникнення
заборгованості за кредитом та
процентами, кошти на погашення
заборгованості в першу чергу
направляти на сплату процентів за
користування кредитом (п.4.4.6 договору).

В подальшому між сторонами укладалися
додаткові угоди до договору №65/04 від
16.07.2004 відповідно до яких змінювались
умови договору, а саме:

- додатковою угодою №1 від 21.01.2005 (а.с.22)
змінено по всьому тексту договору
номери рахунків для врахування
заборгованості: за кредитом з 4965
на 4965; за нарахованими процентами
з 4965 на 4965;

- додатковою угодою №2 від 12.07.2007 (а.с.23)
пункт 1.1 сторони домовились викласти в
наступній редакції: 1.1 кредитор надає
позичальнику кредит для покриття
витрат по придбанню автотранспортних
засобів за зовнішньо-економічними
контрактами №2004/316/01/06 від 01.06.2004 та
№SEES/2004/UKRTRANS/10*CF85/24.05.04 ІВ від 24.05.2004 на
строк з 16.07.2004 до 15.08.2008 в сумі 1 280 000,00
дол. США зі сплатою 15 % річних.

- додатковою угодою №3 від 15.08.2008 (а.с.23)
за користування кредитом збільшено
відсоткову ставку з 15.08.2008 до 19.5% річних;
продовжено строк дії кредитного
договору в сумі 997 600, 00 дол. США до 16.11.2009.

- додатковою угодою №4 від 28.11.2008 (а.с.24)
встановлено, що сплата відсотків за
користування кредитними коштами
нарахованих позичальнику за листопад
місяць 2008 року сплатити в грудні 2008
року не пізніше останнього робочого
дня місяця.

- додатковою угоди №5 від 30.12.2008 (а.с.25)
пункт 4.4.7 договору виклали у наступній
редакції: "відсотки за користування
кредитними коштами, нарахованими
позичальнику за листопад, грудень 2008
року сплатити в березні 2009 року не
пізніше останнього робочого дня
місяця. Починаючи з 01 січня 2009 року
нараховані проценти за користування
кредитом перераховувати на рахунок
№4965 в АКБ "Київ" МФО 322498
щоквартально не пізніше останнього
робочого дня кварталу".

- додатковою угодою №6 від 29.07.2011 (а.с.26)
сторони дійшли згоди про внесення змін
до договору, а саме:

Встановити ліміт кредитування в гривні
в сумі 7 980 800,00 грн.

У зв'язку із встановленням ліміту
кредиту в гривні викласти п. 1.1 Договору
в новій редакції: ліміт кредиту - 7 980 800,00
грн., 997 600,00 дол. США, ліміт діє до 19.00 год.
29.07.2011, строк повернення кредиту до
28.02.2014 включно, розмір плати за
користування кредитом - 18 % річних у
гривні та 19,5 % річних у доларах США.

Для обліку заборгованості кредитор
відкриває позичальнику рахунки:
позичковий рахунок за кредитом у
гривні №9001 та №4965 у доларах
США, за нарахованими процентами в
гривні рахунок №9001, в доларах США
- рахунок №4965."

Відповідно до п. 4.4.1 повернення кредиту
здійснюється за наступним графіком: з
лютого 2012 року по січень 2014 року -
щомісячно до останнього дня місяця
(включно)по 120 000,00 грн., до 28 лютого 2014 -
решта сума заборгованості.

Згідно п. 4.4.7, поточні нараховані
проценти за користування кредитними
коштами сплачувати на рахунок №
4905 у гривні щомісячно до 5 числа
місяця, наступного за місяцем, за який
нараховані проценти, а також в день
повернення заборгованості за кредитом
в повній сумі.

Пунктом 4.4.8 визначена черговість
проведення повернення заборгованості.

Додатковою угодою №7 від 23.08.2012 (а.с.31),
сторони дійшли згоди щодо внесення
змін до Договору, а саме: викласти п. 1.1
в новій редакції: 1.1 Кредитор надає
позичальнику кредит - ліміт у гривні 8 219
898,50 грн., ліміт у дол. США - 997 600,00 дол.
США, ліміт діє до 19.00 год. 29.07.2011, термін
повернення кредиту до 28.02.2014, розмір
палати за користування кредитом - 15 %
річних у гривні та 19,5 % річних у доларах
США.

В п. 1.3 додаткової угоди №7 від 23.08.2012
сторони визначили графік повернення
кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з меморіальних ордерів (а.с.33-35)
всього на виконання умов договору
банком надано відповідачу кредитні
кошти на суму 1 240 000 дол. США та 8 219 898,50
грн.

Відповідач , в порушення умов договору
частину кредитних коштів не повернув, а
також не сплатив відсотки за
користування ними.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що станом на 14.01.2014 факт
наявності заборгованості за кредитним
договором №65/04 від 16.07.2004 відповідача
перед банком належним чином доведений,
документально підтверджений та
позичальником не спростований. А тому,
у зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за договором №65/04
від 16.07.2004 позивач правомірно
нарахував відповідачу штрафні санкції
передбачені договором.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
зважаючи на наступне.

Суд першої інстанції правомірно,
посилаючись на норми ст.ст. 174, 193 ГК
України, ст. ст. 11, 509, 526, 626, 629 ЦК України
зазначив, що підставою виникнення
зобов'язання є договір укладений між
сторонами, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору.

Згідно ст. 530 ЦК Кодексу якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що станом на 14.01.2014
факт наявності заборгованості за
кредитним договором №65/04 від 16.07.2004 по
строковій заборгованості за кредитом в
розмірі 5 950 349,24 грн., поточній
заборгованості за процентами за
користування кредитом у національній
валюті в розмірі 43 914,53 грн., поточній
заборгованості за процентами за
користування кредитом у іноземній
валюті в розмірі 226 243,38 дол. США,
простроченій заборгованості за
кредитом в розмірі 2 269 549,26 грн.,
простроченій заборгованості за
процентами за користування кредитом у
національній валюті в розмірі 1 100 643,41
грн., простроченій заборгованості за
процентами за користування кредитом у
іноземної валюті в розмірі 226 243,38 дол.
США відповідача перед банком належним
чином доведений, документально
підтверджений та позичальником не
спростований.

Стосовно нарахування позивачем
штрафних санкцій, за неналежне
виконання умов договору №65/04 від 16.07.2004
в розмірі 132 442,28 грн. - пені за
несвоєчасне повернення кредиту, 72 471,84
грн. - пені за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом у
національній валюті, 2 410,12 дол. США -
пені за несвоєчасну сплату процентів
за користування кредитом у іноземній
валюті, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно п. 5.1 договору, при порушенні
строку повернення кредиту та
перерахування процентів за його
користування позичальник сплачує
кредитору пеню за кожний день
прострочки в розмірі 0,1% від суми
простроченого платежу, але не більше
подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частина 6 ст. 232 ГК України передбачає,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно ч. 1-2 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Перевіривши розрахунки пені, колегія
суддів вважає, що позивачем не вірно
було розраховано пеню, тому
погоджується з перерахунком пені суду
першої інстанції, таким чином
задоволенню підлягає пеня за
несвоєчасне повернення кредиту - 120 370,48
грн., пеня за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом у
національній валюті - 71 479,10 грн., пеня за
несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитом в іноземній
валюті - 2 377,11 дол. США (що еквівалентно
за офіційним курсом НБУ станом на 16.01.2014
- 19 000,24 грн.).

Стосовно доводів апеляційної скарги,
проте, що судом першої інстанції
безпідставно було зазначено в
резолютивній частині рішення
гривневий еквівалент стягуваної суми
за курсом НБУ на дату пред'явлення
позову, колегія суддів зазначає, що
зазначені відомості носять
інформаційний характер, що до
стягнення гривневого еквіваленту при
виконанні судового рішення державний
виконавець повинен виходити з вимог ст.
533 ЦК України, яка передбачає
визначення за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності, сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку місцевого
господарського суду з огляду на
вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законне
обґрунтоване рішення, яке відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується із рішенням
господарського суду міста Києва від
09.04.2014 року у справі № 910/1048/14, отже
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника
прокурора м. Києва на рішення
господарського суду міста Києва від
09.04.2014 року у справі № 910/1048/14 залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 року у справі № 910/1048/14
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/1048/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
Б.О. Ткаченко

Є.Ю. Пономаренко