номер провадження справи 27/52/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014
Справа № 908/1874/14

За позовом: Мелітопольського
міжрайонного прокурора (72319 Запорізька
область, м. Мелітополь, вул.
Байбулатова, 22) в інтересах в інтересах
Мелітопольської міської ради (72312
Запорізька область, м. Мелітополь, вул.
К.Маркса, 5)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стадіон
"Машиностроитель" (72310 Запорізька
область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57)

про розірвання договору оренди та
повернення земельної ділянки

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Від позивача: Костирь Д.А., дов. б/н від
16.06.2014 р.

Від відповідача: не з'явився

Від прокуратури: Красних О.О.,
посвідчення № 013462 від 03.12.2012р.

ВСТАНОВЛЕНО:

Господарським судом Запорізької
області розглядається позов
Мелітопольського міжрайонного
прокурора, Запорізька область, м.
Мелітополь заявлений в інтересах
Мелітопольської міської ради,
Запорізька область, м. Мелітополь до
Товариства з
обмеженою відповідальністю "Стадіон
"Машиностроитель", Запорізька область,
м. Мелітополь про
розірвання договору оренди та
повернення земельної ділянки вартістю
3 452 130 грн. 82 коп., кадастровий номер
:01:018:0001, укладеного 18.12.2006р. та
зареєстрованого в Запорізькій
регіональній філії державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" при Державному
комітеті по земельних ресурсах 09.02.2007р.
за № 16 та зобов'язання ТОВ
"Стадіон "Машиностроитель" повернути за
належністю Мілітопольскій міській
раді за актом прийому-передачі
земельну ділянку кадастровий номер
:01:018:0001, вартістю 3 452 130 грн. 82 коп.,
площею 18763,35 кв.м, розташовану по вул.
Ломоносова, 215 у м. Мелітополі у стані,
не гіршому порівняно з тим, у якому він
її одержав в оренду.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 02.06.2014р., справу
№ 908/1874/14 передано на розгляд судді
Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 03.06.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/1874/14,
присвоєно справі номер провадження
27/52/14 та призначено судове засідання на
17.06.2014р.

Ухвалою голови господарського суду
Запорізької області від 17.06.2014р.
розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК
України, було перенесено на 02.07.2014р.

Ухвалою суду від 02.07.2014р. розгляд справи
відкладався на 16.07.2014р., у зв'язку з
неявкою у судове засідання
представника відповідача.

16.07.2014р. продовжено розгляд справи №
908/1874/14.

До початку розгляду справи 16.07.2014р.
представники позивача та прокуратури
заявили клопотання щодо відмови від
здійснення технічної фіксації
судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа
розглядається, склад суду, та
роз'яснено представникам позивача та
прокуратури, які прибули в судове
засідання, їх права, у тому числі право
заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 16.07.2014р. прокурор,
який приймав участь у справі та
представник позивача підтримали
позовні вимоги, на підставах,
викладених у позовній заяві.

До початку судового засідання
прокурором надано до канцелярії суду
письмові пояснення до позовної заяви
(додані до матеріалів справи).

Відповідач у судові засідання,
відкриті 17.06.2014р., 02.07.2014р. та 16.07.2014р. не
з'явився. Про час та місце розгляду
справи був попереджений належним
чином. Поважні причини своєї неявки
суду не повідомив. Клопотань про
розгляд справи за відсутності
відповідача або про відкладення
розгляду справи на адресу суду не
надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні, протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81-1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі,
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців) і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

На виконання вимог суду, прокурором
надано витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, щодо адреси
відповідача та знаходження його на
теперішній час в державному реєстрі на
день розгляду справи. Згідно реєстру,
станом на 16.06.2014р. місцезнаходження
юридичної особи - ТОВ "Стадіон
"Машиностроитель" є:72310 Запорізька
область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57.

Ухвали суду від 03.06.2014р., 17.06.2014р., 02.07.2014р.
надіслано на адресу відповідача,
зазначену у позовній заяві та витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України,
обов'язок доказування і подання
доказів покладається на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого
Господарського Суду України, які
викладені в інформаційному листі від
15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" - неявка в
судові засідання учасників судового
процесу (сторін), ненадання
витребуваних судом документів та
доказів, необхідних для повного
розгляду справи - подібна практика,
спрямована на свідоме невиправдане
затягування судового процесу, порушує
права інших учасників судового процесу
та суперечить вимогам статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання
стороною у справі, іншим учасником
судового процесу доказів з неповажних
причин, спрямоване на затягування
судового процесу, може розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії
Вищого господарського суду України №
04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і
доповнень і про визнання таким, що
втратило чинність, деяких роз'яснень
президії Вищого арбітражного суду
України", особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання
не звільняє відповідача від виконання
вимог суду, викладених в ухвалах суду і
направлення суду витребуваних
матеріалів.

Суд зазначає, що господарський
процесуальний кодекс України не
обмежує коло осіб, які можуть з'явитися
в судове засідання та представляти
інтереси ТОВ "Стадіон
"Машиностроитель", згідно статті 28 ГПК
України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами, якщо їх
достатньо для вирішення спору по суті.
Відповідач свої зобов'язання не
виконав, не скористався правом на
захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, заслухавши
представників прокуратури та позивача,
оцінивши надані докази, суд вважає
вимоги позивача такими, що підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Господарським судом встановлено, що
18.12.2006р. між Мелітопольською міською
радою(орендодавець) та ТОВ "Стадіон
"Машиностроитель" (орендар) було
укладено договір оренди земельної
ділянки.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, а також свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

За приписами п. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України, кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Порядок захисту прав суб'єктів
господарювання та споживачів
визначається Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 ГПК України,
звертаючись з позовами до
господарських судів, підприємства,
установи, організації реалізують
надане їм право захищати в судовому
порядку свої порушені або оспорюванні
права та охоронювані законом інтереси
у спосіб, передбачений, зокрема, ст. 16
ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ЗК України, у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, право
користування земельною ділянкою
посвідчується договором оренди,
зареєстрованим відповідно до закону.

Договір оренди земельної ділянки
зареєстрований у Запорізькій
регіональній філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах", про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 09.02.2007 р. №
16.

Відповідно до п. 1 договору
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування
відповідно до рішення Мелітопольської
міської ради від 22.09.2006р. № 1/7 земельну
ділянку, землі населених пунктів
змішаного використання (1.13.3.УКЦВЗ), яка
знаходиться м. Мелітополь, вул.
Ломоносова, 215 (кадастровий номер
земельної ділянки .01.018.0001).

На підставі акту приймання-передачі
відповідач прийняв вищезазначену
земельну ділянку у орендодавця.

Пунктом 2 договору встановлено, що в
оренду передається земельна ділянка
загальною площею 18763,35 кв.м.

Згідно п. 3 договору на земельній
ділянці знаходяться об'єкти нерухомого
майна: комплекс.

Відповідно до пунктів 9, 10, 11 договору
орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі (національній валюті
України - гривнях) та розмірі 1,5
відсотків від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, що становить
12 763 грн. 04 коп.

Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції.

Орендна плата вноситься щомісячно до 30
числа місяця наступного за звітним.

Згідно п. 8 договору, цей договір
укладено строком до 13.03.2056р., починаючи
з дати його державної реєстрації.

Згідно п. 27 договору орендар
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі вносити орендну плату.

Відповідно до розрахунку, проведеного
фінансовим управлінням
Мелітопольської міської ради
відповідач з жовтня 2013р. по березень
2014р. неналежним чином виконував умови
договору, фактично не сплачував
орендну плату за використання
земельної ділянки, внаслідок чого
виникла заборгованість у розмірі 26 701
грн. 71 коп.

Згідно п. 34 договору сторони визначили
підстави припинення дії договору
шляхом його розірвання, зокрема, за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у наслідок невиконання другою
стороною обов'язків, передбачених
договором, а також з інших підстав,
визначених законом.

Статтями 11 та 509 Цивільного
кодексу України визначено, що однією із
підстав виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватись належним чином і в
установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності

конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Ст. 218 ГК України встановлено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання, якщо не доведе, що ним
вжито усіх залежних від нього заходів
для недопущення господарського
правопорушення.

Правовідносини сторін врегульовано
договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу
України використання землі в Україні є
платним. Плата за землю справляється
відповідно до закону.

Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з п. в ч.1 ст. 96 Земельного кодексу
України землекористувачі зобов'язані
своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату.

Пунктом 27 Договору визначено, що
обов'язком орендаря є своєчасна сплата
орендної плати, визначеної у договорі.

Відповідно до п. 2.23 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин"
розглядаючи справи зі спорів про
розірвання договору оренди з підстав
заборгованості з орендної плати,
потрібно мати на увазі, що згідно зі
статтями 1, 13 Закону України "Про оренду
землі" основною метою договору оренди
земельної ділянки та одним з
визначальних прав орендодавця є
своєчасне отримання останнім орендної
плати у встановленому розмірі.

Умовами договору та чинним
законодавством передбачена можливість
розірвання договору оренди у разі
систематичної несплати орендних
платежів, тобто, встановлення факту
системного характеру.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов`язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічний
припис містять п.п. 1, 7 ст. 193
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 651 ЦК України,
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення
стороною договору, коли в наслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розрахувала при укладенні
договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного
кодексу України, у разі зміни або
розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни.

Відповідно до інформації
Мелітопольської міської ради від
23.05.2014р., яка долучена до матеріалів
справи, будь-які листи, заяви від
орендаря про припинення,
переукладення, внесення змін до
спірного договору до міської ради не
надходили, рішення Мелітопольської
міської ради, спрямовані на припинення
дії спірного договору не приймались.

На день розгляду справи у суді договір
між позивачем та відповідачем є чинним.

Статтею 13 Закону України «Про оренду
землі» визначено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

До істотних умов договору оренди
земельної ділянки за приписами ст. 15
вказаного Закону віднесено орендну
плату із зазначенням її розміру,
індексації, форм платежу, строків,
порядку її внесення і перегляду та
відповідальність за її несплату.

Згідно зі ст. 21 Закону орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Статтею 24 Закону встановлено право
орендодавця вимагати від орендаря
своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 32 Закону, на
вимогу однієї із сторін договір оренди
землі може бути достроково розірваний
за рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 статті 291 ГК України,
договір оренди може бути достроково
розірваний з підстав, передбачених
Цивільним кодексом України для
розірвання договору найму, в порядку,
встановленому ст. 188 цього Кодексу.

Пунктом 2.20 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах що виникають із
земельних відносин" (в редакції від
16.01.2013р.) роз'яснено, що у вирішенні
спорів про розірвання договору оренди
земельної ділянки судам слід
враховувати, що відповідно до статті 32
Закону України "Про оренду землі" на
вимогу однієї із сторін договір оренди
землі може бути достроково розірваний
за рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
умовами договору, та з підстав,
визначених статтями 24 і 25 Закону
України "Про оренду землі", у разі
випадкового знищення чи пошкодження
об'єкта , оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також з підстав, визначених ЗК України
та іншими законами України.

Наведене свідчить про те, що чинним
законодавством передбачено можливість
дострокового розірвання договору
оренди землі за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін цього договору. Таке
розірвання може ініціюватися як з
підстав, визначених сторонами у
спірному договорі, так і у випадках,
визначених законом.

Пунктом 21 договору сторони узгодили, що
після припинення його дії орендар
повертає орендодавцеві земельну
ділянку у стані, не гіршому порівняно з
тим, у якому він одержав її в оренду.
Передача здійснюється за актом
приймання-передачі об'єкту оренди.

Як свідчать матеріали справи,
пояснення позивача, відповідач в
добровільному порядку орендоване ним
приміщення не звільнив, акт
приймання-передачі не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України та ч. 2
ст. 653 ЦК України у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у
разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України договір
найму укладається на строк,
встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України
"Про оренду землі", у разі розірвання
договору оренди землі орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
земельну ділянку на умовах, визначених
договором.

Таким чином, законодавством визначено,
що повернення земельної ділянки у разі
дострокового припинення договору
оренди здійснюється на умовах,
визначених договором.

Враховуючи встановлені на підставі
оцінки доказів обставини справи, суд
дійшов висновку, що будь-які правові
підстави у відповідача займати
орендовану земельну ділянку відсутні і
він зобов'язаний повернути орендодавцю
дану земельну ділянку, зазначену у
договорі оренди земельної ділянки від
18.12.2006р.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договору.

Згідно із ст. 795 ЦК України повернення
наймачем предмета договору найму
оформлюється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

На день розгляду справи у
господарському суді, відповідач
орендовану земельну ділянку не
повернув, акт приймання-передачі не
підписав.

За таких обставин, вимоги прокурора та
позивача про розірвання договору
оренди та повернення земельної ділянки
вартістю 3 452 130 грн. 82 коп., кадастровий
номер :01:018:0001, укладеного 18.12.2006р.
та зареєстрованого в Запорізькій
регіональній філії державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" при Державному
комітеті по земельних ресурсах 09.02.2007р.
за № 16 та зобов'язання ТОВ
"Стадіон "Машиностроитель" повернути за
належністю Мілітопольскій міській
раді за актом прийому-передачі
земельну ділянку кадастровий номер
:01:018:0001, вартістю 3 452 130 грн. 82 коп.,
площею 18763,35 кв.м, розташовану по вул.
Ломоносова, 215 у м. Мелітополі у стані,
не гіршому порівняно з тим, у якому він
її одержав в оренду є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України -
16.07.2014року прийнято рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача, оскільки спір до суду
доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 29,33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Мелітопольського
міжрайонного прокурора в інтересах в
інтересах Мелітопольської міської
ради, Запорізька область, м. Мелітополь
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стадіон
"Машиностроитель", Запорізька область,
м. Мелітополь задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної
ділянки від 18.12.2006р. між
Мелітопольською міською радою (72312,
Запорізька область, м. Мелітополь, вул.
К. Маркса, 5, )
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стадіон
"Машиностроитель" (72310 Запорізька
область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57,
) вартістю 3 452 130 грн. 82
коп., кадастровий номер :01:018:0001,
зареєстрований в Запорізькій
регіональній філії державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" при Державному
комітеті по земельних ресурсах 09.02.2007р.
за № 16.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Стадіон
"Машиностроитель" (72310 Запорізька
область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57,
) повернути за
належністю Мелітопольській міській
раді (72312, Запорізька область, м.
Мелітополь, вул. К. Маркса, 5, ) земельну ділянку кадастровий
номер :01:018:0001, вартістю 3 452 130 грн. 82
коп., площею 18763,35 кв.м, розташовану по
вул. Ломоносова, 215 у м. Мелітополі у
стані, не гіршому порівняно з тим, у
якому він її одержав в оренду, за актом
прийому-передачі.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю "Стадіон
"Машиностроитель" (72310 Запорізька
область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57,
) на користь Державного
бюджету України (одержувач: УДКСУ у м.
Запоріжжя (Орджонікідзевський район),
22030001; банк одержувача: ГУДКСУ у
Запорізькій області; МФО 813015; ; № рахунку 3007, код
класифікації доходів бюджету 22030001
"Судовий збір (Державна судова
адміністрація України, 050) 2 436 (дві
тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00
коп. судового збору. Видати наказ після
набрання рішенням законної сили.

Суддя
С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 18.07.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.