ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
Справа № 915/577/14

за позовом: Прокурора
Березнегуватського району
Миколаївської області /вул. Леніна, 120,
смт. Березнегувате, Миколаївська обл.,
56203/ в інтересах держави в особі

позивача: Державної екологічної
інспекції у Миколаївській області /вул.
Дзержинського, 134, м. Миколаїв, 54055/

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:
Калузька сільська рада
Березнегуватського району
Миколаївської області /с. Калуга,
Березнегуватський район, Миколаївська
обл., 56232/

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 /АДРЕСА_1/

про стягнення 28058,58 грн. збитків

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від прокурора: Ібрагімова А.О.
(посвідчення від 03.02.2014 № 024456)

від позивача: Арутюнян А.О. (довіреність
від 08.01.2014 № 02/03)

від відповідача: ОСОБА_1

третя особа: не з'явився

інша особа: Наумова О.Ю. - головний
спеціаліст - юрисконсульт Управління
екології та природних ресурсів
Миколаївської обласної державної
адміністрації (довіреність від 19.06.2014 №
07/178)

СУТЬ СПОРУ: прокурор
Березнегуватського району
Миколаївської області звернувся до
господарського суду в інтересах
держави в особі позивача з позовом до
відповідача про стягнення з останнього
28058,58 грн. збитків, заподіяних внаслідок
самовільного водокористування.

Заявлений позов прокурор обґрунтовує
тим, що відповідач без дозволу на
спеціальне водокористування протягом
періоду з 27.10.2013 по 18.12.2013 здійснював
господарську діяльність з видобування
води з артсвердловини АДРЕСА_2, чим
порушив вимоги ст.ст. 44, 48, 49 Водного
кодексу України та завдав державі
збитків в сумі 28058,58 грн.

Позивач позов прокурора підтримав у
повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову
прокурора заперечив, мотивуючи
наступним:

- з жовтня 2013 року по даний час
відповідач намагався отримати дозвіл
на спеціальне водокористування, проте
з об'єктивних причин його не отримав;

- згідно з ст. 23 Кодексу України про
надра відповідач не повинен отримувати
дозвіл на спеціальне водокористування.

Ухвалою суду від 25.04.2014 провадження у
справі було порушено, позовна заява
прийнята до розгляду, розгляд справи
призначений на 26.05.2014 о 17 год. 10 хв. Цією
ж ухвалою до участі у справі на стороні
позивача була залучена третя особа.

Ухвалою суду від 26.05.2014 розгляд справи
був відкладений на 10.06.2014 о 14 год. 40 хв. у
зв'язку з необхідністю витребування
нових доказів по справі.

Ухвалою суду від 10.06.2014 розгляд справи
був відкладений на 26.06.2014 о 12 год. 00 хв. у
зв'язку з необхідністю витребування
нових доказів по справі.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення присутніх
представників учасників судового
процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з дозволом від 26.10.2010 №
УКР3213А/НИК, на підставі концесійного
договору від 24.10.2005, укладеного з
третьою особою, відповідач здійснював
до 26.10.2013 спеціальне водокористування з
підземної свердловини АДРЕСА_2.

З 27.10.2013 по 18.12.2013 (спірний період) у
відповідача був відсутній дозвіл на
спеціальне водокористування, проте
спеціальне водокористування з
підземної свердловини АДРЕСА_2
останній не припинив, що
підтверджується довідкою відповідача
(а.с. 24, т.1), поясненнями усіх учасників
судового процесу та іншими доказами.

18.12.2013 державним інспектором позивача,
у присутності відповідача, була
проведена перевірка дотримання
останнім вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів, щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами, за результатами якої був
складений акт перевірки, підписаний
відповідачем без зауважень.

Згідно з цим актом, за результатами
перевірки було встановлено, зокрема, що
у відповідача відсутній дозвіл на
спеціальне водокористування з
свердловини АДРЕСА_2, чим порушено
норми ст.ст. ст. 44, 48, 49 Водного кодексу
України.

Відповідач надав державному
інспектору позивача довідку про те, що
у період з 27.10.2013 по 18.12.2013 ним було
добуто з вказаної свердловини 407 м3 води
без дозволу на спеціальне
водокористування.

18.12.2013 державним інспектором позивача у
спірних правовідносинах відносно
відповідача був складений протокол про
адміністративне правопорушення № 004910
та винесений припис № 75 про
необхідність отримання відповідачем
до 01.02.2014 дозволу на спеціальне
водокористування.

24.12.2013 державним інспектором позивача у
спірних правовідносинах була винесена
постанова № 183 про накладення на
відповідача штрафу в розмірі 136,00 грн.,
який відповідач сплатив 30.12.2013, що
підтверджується квитанцією за № 27.

25.12.2013, відповідно до Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерством охорони навколишнього
природного середовища від 20.07.2009 № 389,
позивачем був здійснений розрахунок
розміру збитків, заподіяних
відповідачем державі протягом періоду
з 27.10.2013 по 18.12.2013 внаслідок
самовільного водокористування з
вищеназваної свердловини АДРЕСА_2, який
становить 28058,58 грн.

Відповідач щодо вказаного розрахунку
збитків жодних заперечень суду не
подав.

16.01.2014 позивач звернувся до відповідача
з претензією № 08/119 про відшкодування
суми спірних збитків.

Станом на час вирішення даного спору
відповідач спірні збитки не сплатив, у
зв'язку з чим і виник спір у даній
справі.

Оцінюючи подані учасниками судового
процесу докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, господарський суд вважає,
що позов прокурора підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 Водного кодексу
України водокористування може бути
двох видів - загальне та спеціальне.

Згідно з ч. 1-2 ст. 48, ч. 1 ст. 49 Водного
кодексу України спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.
Спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу.

Господарським судом встановлено, що з
27.10.2013 по 18.12.2013 (спірний період) у
відповідача був відсутній дозвіл на
спеціальне водокористування, проте
спеціальне водокористування з
підземної свердловини АДРЕСА_2
останній не припинив, чим завдав
державі збитки.

Господарський суд вважає, що в діях
відповідача наявний склад
господарського правопорушення, а
розрахунок розміру збитків проведений
позивачем згідно з Методикою
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерством охорони навколишнього
природного середовища від 20.07.2009 № 389.

Згідно з ч. 1 ст. 111 Водного кодексу
України підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземці та особи без
громадянства, іноземні юридичні особи
зобов'язані відшкодувати збитки,
завдані ними внаслідок порушень
водного законодавства, в розмірах і
порядку, встановлених законодавством
України.

За встановлених обставин,
господарський суд вважає, що позов
прокурора грунтується на нормах
чинного законодавства України та
фактичних обставинах справи, а тому
підлягає задоволенню господарським
судом.

Згідно з ст. 49 Водного кодексу
України, в редакції станом на 26.10.2013,
дозвіл на спеціальне водокористування
видається: Радою Міністрів Автономної
Республіки Крим, обласними, Київською,
Севастопольською міськими державними
адміністраціями - у разі використання
води водних об'єктів
загальнодержавного значення; органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими радами за
погодженням із Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями - у разі
використання води водних об'єктів
місцевого значення. Видача дозволу на
спеціальне водокористування
здійснюється за клопотанням
водокористувача з обгрунтуванням
потреби у воді, погодженим з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
розвитку водного господарства, а на
території Автономної Республіки Крим -
органом виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань водного
господарства, - в разі використання
поверхневих вод, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері геологічного вивчення
та раціонального використання надр, - в
разі використання підземних вод та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
охорони здоров'я, - в разі використання
водних об'єктів, віднесених до
категорії лікувальних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач не подав суду жодного
належного та допустимого доказу, що
він, до або після закінчення терміну
дії дозволу від 26.10.2013 № УКР3213А/НИК,
звертався до повноважного органу з
відповідним (належно оформленим)
клопотанням про видачу дозволу на
спеціальне водокористування.

В той же час, викликаний в судове
засідання в порядку ст. 30 ГПК України
працівник Управління екології та
природних ресурсів Миколаївської
обласної державної адміністрації
пояснив суду, що з жовтня 2013 року по
даний час відповідач не звертався до
управління з клопотанням про надання
дозволу на спеціальне
водокористування, а також до
управління не надходило від
дозвільного центру клопотань
відповідача про надання відповідного
дозволу.

За цих обставин, господарський суд не
приймає до уваги доводи відповідача, що
з жовтня 2013 року по даний час
відповідач намагався отримати дозвіл
на спеціальне водокористування, проте
з об'єктивних причин його не отримав.

Господарський суд не приймає до уваги
доводи відповідача, що згідно з ст. 23
Кодексу України про надра відповідач
не повинен отримувати дозвіл на
спеціальне водокористування, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Кодексу
України про надра землевласники і
землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

Відповідач не подав суду жодного
належного та допустимого доказу, що він
є власником або користувачем земельної
ділянки, в межах якої знаходиться
свердловина АДРЕСА_2. Більше того, в
судовому засіданні відповідач пояснив
суду, що він не є власником та
користувачем цієї земельної ділянки, а
отже норма ст. 23 Кодексу України про
надра не застосовується до спірних
відносин.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1,
84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, номер НОМЕР_1) на
користь держави в особі Державної
екологічної інспекції у Миколаївській
області (вул. Дзержинського, 134, м.
Миколаїв, 54055, код 37992292, р/р № 0069,
код бюджетної класифікації 24062100, , МФО 826013, банк УКСУ у
Березнегуватському районі
Миколаївської області) збитки,
заподіяні державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, в сумі 28058 (двадцять вісім
тисяч п'ятдесят вісім) грн. 58 коп.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, номер НОМЕР_1) до
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 08.07.2014.

Суддя

Д.О.Бездоля