КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.
Справа№ 910/10822/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова
А.С.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 08.07.2014
року по справі № 910/10822/14 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" на ухвалу господарського суду
міста Києва від 04.06.2014 року по справі №
910/10822/14 (суддя - Якименко М.М.)

За позовом дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної

компанії "Нафтогаз України"

до комунального підприємства
"Севтеплоенерго" Севастопольської

міської Ради

про стягнення 2 545 047,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду міста Києва з
позовом до комунального підприємства
"Севтеплоенерго" Севастопольської
міської Ради, в якому просить стягнути
з відповідача 2 139 609,79 грн. Інфляційних
втрат та 405 437,55 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.06.2014 року у справі № 910/10822/14
позовну заяву повернуто без розгляду
на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого
суду, позивач, дочірня компанія "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", звернувся
з апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду та
просить скасувати ухвалу та направити
справу до місцевого суду для розгляду
по суті.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого суду обставинам
справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2014 року по
справі № 910/10822/14 апеляційну скаргу
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" прийнято її до
провадження і призначено розгляд на
08.07.2014 року.

04.07.2014 року від дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" надійшли
додаткові документи, які судовою
колегією оглянуто та долучено до
матеріалів справи.

Комунальним підприємством
"Севтеплоенерго" Севастопольської
міської Ради на підставі ст. 96 ГПК
України не надано до суду відзиву на
апеляційну скаргу.

Представник позивача був присутнім в
судовому засіданні та надав свої
пояснення, якими підтримав доводи, що
викладені в апеляційній скарзі та
просив апеляційну скаргу задовольнити,
а ухвалу господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 року скасувати та
направити справу до місцевого суду для
розгляду по суті.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явились, причини неявки
не повідомлено, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, що підтверджується конвертом з
ухвалою які були повернуті на адресу
суду з поміткою «інші причини, що не
дали змогу виконати обов'язки щодо
пересилання поштового відправлення».

В інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 14.08.2007
№ 01-8/675 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року»(пункт 15) зазначено, що
відповідно до пункту 2 частини другої
статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№ 01-8/123 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
зазначено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист відправляє до
пункту 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році»
(із змінами від 08.04.2008), в якому
зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній»і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Таким чином, колегія судів приходить до
висновку, що відповідач був
повідомлений належним чином про час та
місце судового засідання.

Враховуючи викладене, а також
наявність в матеріалах справи всіх
необхідних для перегляду рішення
доказів, апеляційний суд вважає за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутністю представника
відповідача, проти чого також не
заперечує представник позивача,
присутній у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача
та перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала
господарського суду міста Києва від
04.06.2014 року по справі № 910/10822/14 -
скасуванню, виходячи з наступного.

Як визначає ст. 106 ГПК України, окремо
від рішення місцевого господарського
суду можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку ухвали місцевого
господарського суду, зокрема ухвала
про повернення позовної заяви (п. 2 ч. 1
ст. 106 ГПК України).

Апеляційні скарги на ухвали місцевого
суду розглядаються в порядку,
передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення
господарського суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України одними з основних засад
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами, а господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" кожен має
право на участь у розгляді своєї справи
у визначеному процесуальним законом
порядку в суді будь-якої інстанції.

Основні вимоги, що пред'являються до
форми та змісту позовної заяви, а також
вимоги щодо надання разом з нею певних
доказів, визначені ст. ст. 54 - 57 ГПК
України.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Докази виконання вимог вказаної норми,
в силу п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України,
додаються до позовної заяви.

У статті 63 ГПК України визначені
підстави для повернення позовної заяви
без розгляду, зокрема, відповідно до п. 6
ч. 1 цієї статті суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Підставою, що потягло за собою
повернення позовної заяви, є посилання
суду першої інстанції на невиконання
позивачем обов'язку передбаченого ст. 56
та 57 ГПК України щодо направлення
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідачу з описом
вкладення.

Відповідно до ст. 56 ГПК України до
позовної заяви додається документ,
який підтверджує відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів. Позивачем в
якості доказу виконання вимог ст. 56 ГПК
України додані документи, зокрема опис
вкладення у цінний лист направлення на
адресу відповідача "позовної заяви з
додатками", однак які саме додатки були
відправлені не було зазначено в описі
вкладення, в зв'язку з чим, керуючись п. 6
ч. 1 ст. 63 ГПК України та абзацом 7 п. 3.5.
Постанови пленуму Вищого
Господарського Суду України від 26.12.2011
року № 9 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" суд першої інстанції
дійшов до висновку, що позивачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження факту надсилання на
адресу відповідача всіх додатків до
позовної заяви, які перераховані в ній.

Однак, колегія апеляційного
господарського суду не погоджується з
таким висновком місцевого суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до постанови КМУ «Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку» від 05.03.2009 року № 270
розрахунковим документом, що
підтверджує факт надання послуг
поштового зв'язку є документ
встановленої відповідно до Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо). Таким чином, належним доказом
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладень в поштовий
конверт та документ, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Згідно п. 61 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 05.03.2009 року (зі змінами і
доповненнями), у разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення.

Наказом Держкомзв'язку № 139 від 12.07.2002
року «Про затвердження
спеціалізованих форм бланків, книг,
ярликів, що застосовуються у поштовому
зв'язку, та технічних умов щодо їх
виготовлення» затверджено основні
реквізити, які містяться в описі
вкладення у цінний лист.

Як вбачається з додатків до позовної
заяви № 31/10 - 1662 від 25.03.2014 до суду було
надано докази відправки позову та
доданих до нього документів
відповідачу: фіскальний чек № 3121 від
26.03.2014 року та опис вкладення у цінний
лист № 262 від 26.03.2014 року, у змісті
якого вказано кількість додатків,
направлених відповідачу, що відповідає
кількості додатків, зазначених у
змісті позовної заяви.

Вказаний опис вкладення містить усі
необхідні реквізити, які встановлені у
формі № 107, затвердженій Наказом
Держкомзвязку № 139 від 12.07.2002 року. Дане
поштове відправлення було прийнято
працівником поштового зв'язку, який
перевірив відповідальність вкладення
опису, а саме: позовної заяви № 31/10 - 1662
від 25.03.2014 року та доданих до неї згідно
списку 9 (дев'яти) додатків. Факт
перевірки наявності всіх додатків у
поштовому підтверджується підписом
працівника поштового зв'язку на
примірнику опису вкладення у цінний
лист та проставленим ним відбитком
календарного штемпелю.

Таким чином, враховуючи те, що факт
надсилання відповідачу копії позовної
заяви № 31/10-1662 від 25.03.2014 року та всіх
доданих до неї документів
підтверджується фіскальним чеком № 3121
від 26.03.2014 року та описом вкладення у
цінний лист № 262 від 26.03.2014 року, на
якому на підставі положень п. 61 Правил
надання послуг поштового зв'язку
працівником підприємства поштового
зв'язку проставлені його власний
підпис та відбиток календарного
штемпеля, - що з урахуванням наявності
всіх інших необхідних реквізитів для
опису вкладення у цінний лист
підтверджує той факт, що надані суду
фіскальний чек та опис вкладення у
цінний лист є належними доказами
надсилання відповідачу копії позовної
заяви № 31/10-1662 від 25.03.2014 року з усіма
доданими до неї документами, на що не
звернув увагу суд першої інстанції.

Аналогічна позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 06.02.2014 року у справі №
02-02/5028/1311/2012/409, від 16.07.2013 року у справі №
903/339/13, від 03.02.2014 року у справі № 910/20932/13,
від 08.04.2014 року у справі № 910/17431/13.

Крім того, позивачем було за допомогою
ТОВ «Експрес Мейл» здійснено
кур'єрську відправку позовної заяви з
додатками відповідачу.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» розрахунковий документ -
документ встановленої форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим законом, і зареєстрований у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Надана суду накладна кур'єрської
служби «Ехрress mail» № 5670666 має всі
необхідні реквізити, що передбачені
Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Складання опису вкладення у цінний
лист передбачено умовами договору №
749-К-12/14-60 від 20.05.2014 року.

Оскільки, склалась така ситуація, що
УДППЗ «Укрпошта» не приймає поштові
відправлення до АР Крим та м.
Севастополя, то позивач звернувся до
кур'єрських послуг.

Таким чином, позивачем було здійснено
всі передбачені чинним законодавством
України дії щодо надсилання
відповідачу копії позовної заяви та
наданих до неї документів.

Крім того, п. 6 ст. 63 ГПК України
передбачає повернення позовної заяви
лише у випадку відсутності доказів
надсилання копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Вказаний у ч. 1 ст. 63 ГПК України перелік
підстав повернення позовної заяви є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України, у
випадках скасування апеляційною
інстанцією ухвали про повернення
позовної заяви у справі справа
передається на розгляд місцевого
господарського суду.

Виходячи з викладеного вище, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала господарського
суду міста Києва від 04.06.2014 року у
справі № 910/10822/14 - підлягає скасуванню з
наступним направленням справи до
місцевого господарського суду для
подальшого розгляду.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 54, 56, 57, 63, 99, 101-105, 106 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" на ухвалу
господарського суду міста Києва від
04.06.2014 року по справі № 910/10822/14
задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста
Києва від 04.06.2014 року у справі № 910/10822/14
скасувати.

3. Матеріали справи № 910/10822/14 направити
до господарського суду міста Києва для
подальшого розгляду.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
П.В. Авдеєв

В.В. Куксов