ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" липня 2014 р.
Справа № 918/586/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши
матеріали справи за позовом ТОВ "СВС
СІТІ МЕДІЯ" до Тараканівської
сільської ради про стягнення
заборгованості за надані послуги в
сумі 7 205,48 грн.

В засіданні приймали участь
представники:

позивача : Теперик О.В. дов.№ 661 від 31.10.13
р.

відповідача : Бороденко Н.М. голова
сільської ради.

СУТЬ СПОРУ: ТОВ "СВС СІТІ МЕДІЯ"
звернулось до господарського суду з
позовною заявою про стягнення з
Тараканівської сільської ради 4 680 грн.
00 коп. заборгованості за надані послуги
згідно договору № 7707 від 15.03.11р., 111 грн.
57 коп. індексу інфляції, 2 050 грн. 22 коп. 15
% за несвоєчасне виконання грошового
зобов`язання, 363 грн. 69 коп. пені.

Ухвалою суду від 14 травня 2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі № 918/586/14,
розгляд справи призначено на 10 червня
2014 року.

Ухвалою господарського суду від 10
червня 2014 року розгляд справи
відкладено на 23 червня 2014 року у зв`язку
з неявкою представника відповідача у
судове засідання.

Ухвалою суду від 23 червня 2014 року
розгляд справи відкладено на 07 липня 2014
року.

02 липня 2014 року Тараканівська сільська
рада через канцелярію господарського
суду подала зустрічну позовну заяву в
якій просить суд визнати недійсним
договір № 7707 від 15 березня 2011 року,
укладений між ТОВ "СВС СІТІ МЕДІЯ" та
Тараканівською сільською радою.

Ухвалою суду від 02 липня 2014 року
відмовлено Тараканівській сільській
раді у прийнятті зустрічного позову.

У судовому засіданні 07 липня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач відзиву на позов не надав, у
судовому засіданні 07 липня 2014 року його
представник не заперечив наявність
заборгованості за вищевказаним
договором.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши подані письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2011 року товариство з
обмеженою відповідальністю "СВС СІТІ
МЕДІЯ" (Виконавець) та Тараканівська
сільська рада (Замовник) уклали договір
№7707(а.с.6).

Згідно пункту 1.1 даного договору
виконавець за завданням замовника
зобов'язується надати послуги з
розробки інформаційних матеріалів
(стаття-презентація), їх графічного
оформлення та редагування, а також з
публікації вказаних інформаційних
матеріалів (стаття-презентація) на
порталі www.meriaonline.com.ua українською,
російською, німецькою та англійською
мовами.

У пунктах 2.1, 2.2 договору зазначено, що
вартість послуг становить 4 680 грн. з
ПДВ, строк оплати - до 07.06.2011р.

Виконання грошових зобов'язань за цим
Договором здійснюється у наступній
черговості: 1) пеня, 2) проценти та
інфляційні втрати відповідно до ст.625
Цивільного кодексу України, 3)
заборгованість за надані згідно умов
цього Договору послуги, 4) інші платежі
(пункт 2.3 Договору).

У п. 3.1. договору сторони погодили, що
виконавець розробляє і публікує
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) за допомогою
письмових матеріалів і фотографій, які
надає замовник.

Відповідно до пункту 3.2 Договору
замовник зобов'язаний протягом 7
календарних днів з дня його підписання
надіслати виконавцю письмові
матеріали та фотографії для обробки,
узгоджені в додатку до цього Договору,
в іншому випадку інформаційні
матеріали (стаття-презентація)
розробляються та публікуються без
фотографій.

Пунктом 3.6 Договору визначено, що
виконавець зобов'язаний опублікувати
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonline.com.ua протягом 60 календарних
днів з моменту укладення цього
Договору.

Згідно п.5.1. договору він діє протягом 1
року з моменту його укладення.

Договір від імені замовника укладений
та підписаний головою сільської ради
Бороденко Н.М., від імені виконавця
договір укладений та підписаний
представником Костюк А.В., який діє на
підставі Агентського Договору №6 від
28.04.2010 року.

Договір скріплений відбитками печаток
сторін.

У додатку до договору №7707 від 15 березня
2011 року сторони визначили інформацію
про замовника, яка повинна бути
розміщена на порталі www.meriaonline.com.ua (а.с.
7-9).

У п.3.7. договору зазначено, що
виконавець зобов`язаний письмово
повідомити замовника про публікацію
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonline.com.ua.

Судом встановлено, що
листом-повідомленням № 401 від 25 травня
2011 року позивач повідомив відповідача,
що презентація, в якій описана основна
інформація про с.Тараканів та його
інвестиційні можливості,
зареєстрована на порталі www.meriaonline.com.ua 21
квітня 2011 року (а.с.13).

Згідно повідомлення про вручення
поштового відправлення повідомлення
№401 від 25 травня 2011 року отримане
відповідачем 31 травня 2011 року (а.с.13).

У вказаному повідомленні зазначено, що:
якщо протягом 4 робочих днів з дати
отримання даного повідомлення позивач
не отримає від відповідача будь-яких
повідомлень щодо редагування даних
інформаційних матеріалів, то
вважатиметься, що компанія «СВС СІТІ
МЕДІЯ» виконала свої договірні
зобов'язання у розробленні та
публікації інформаційних матеріалів
(статті-презентації) на порталі
www.meriaonline.com.ua, і надані компанією «СВС
СІТІ МЕДІЯ » послуги вважаються
прийнятими.

Відповідач не направляв позивачу
будь-яких повідомлень щодо редагування
інформаційних матеріалів чи зауважень
щодо якості наданих послуг.

Судом встановлено, що позивач виконав
взяті на себе зобов'язання за Договором
№7707 від 15 березня 2011 року належним
чином, що підтверджується роздруківкою
з сайту www.meriaonline.com.ua, наданою суду.

В порушення умов договору оплата за
надані позивачем послуги відповідачем
не проведена і станом на день розгляду
справи заборгованість відповідача
становить 4 680 грн. 00 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За умовами частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст.525 ЦК України з
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.(ст.526 ЦК України).

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

У відповідності із статтею 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За умовами статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність або відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

У статті 33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач на момент прийняття рішення
не надав документів, які б могли
свідчити про погашення заборгованості
перед позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість та законність
вимог позивача про стягнення з
відповідача 4 680 грн. 00 коп. боргу за
договором № 7707 від 15 березня 2011 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем покладеного на нього
обов'язку щодо своєчасної оплати
наданих послуг, позивач просить суд
стягнути з відповідача 363 грн. 69 коп.
пені нарахованої за період з 08 червня
2011 року по 07 грудня 2011 року включно
(а.с.11-12).

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України
встановлено, що сплата (передання)
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що у
випадку невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань замовник зобов'язаний
сплатити виконавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оскільки розмір вказаної штрафної
санкції, нарахованої позивачем,
відповідає вищезазначеним приписам
законодавства та положенням договору,
а також є арифметично вірним, позовна
вимога про стягнення з відповідача 363
грн. 69 коп. пені підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача 111 грн. 57 коп. втрат від
інфляції нарахованих за період з 08
червня 2011 року до 31 березня 2014 року та 2
050 грн. 22 коп. 15 % річних нарахованих за
період з 08 червня 2011 року до 08 травня 2014
року (а.с.11).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно пункту 4.2 Договору у випадку
невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань, замовник на вимогу
виконавця зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 15% річних від
простроченої суми.

Перевіривши розрахунок 15 % річних та
інфляційних збитків наданий позивачем
суд визнає його вірним.

Оскільки заявлений позивачем до
стягнення розмір 15 % річних та
інфляційних збитків відповідає
вимогам чинного законодавства, не
суперечить положенням договору та
визнано судом вірним, позовні вимоги
про стягнення з відповідача даних сум
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України на
відповідача покладаються витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1827 грн.
00 коп.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Тараканівської сільської
ради Рівненської області (35641,
Рівненська область, Дубенський район,
с.Тараканів, вул.Львівська, 117, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "СВС СІТІ
МЕДІЯ" (01054, м.Київ, вул. Воровського,
буд.32, кв.2, ) 4 680 грн. 00
коп. боргу, 111 грн. 57 коп. втрат від
інфляції, 2 050 грн. 22 коп.. 15% річних, 363
грн. 69 коп. пені та 1 827 грн. 00 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено "10" липня 2014
року.

Суддя
Войтюк В.Р.