м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7445/14 07.07.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
до Товариства з обмеженою
відповідністю «Карпатигаз»
про стягнення 37 334,69 грн.
Суддя Спичак О.М.
від позивача: Подоляк О.Р. -
представник за довіреністю;
від відповідача: не з'явився;
На підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 07.07.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з відповідача 35 476,36 грн.
основного боргу, а також 1 154,48 грн. пені,
266,41 грн. 3% річних, 437,44 грн. інфляційних
втрат, а також відшкодування витрат по
сплаті судового збору.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 було порушено
провадження у справі №910/7445/14, розгляд
справи було призначено на 30.05.2014.
В судовому засіданні 30.05.2014 судом у
відповідності до вимог статті 22
Господарського процесуального кодексу
України розглянуто та прийнято до
розгляду заяву позивача про збільшення
позовних вимог, в якій просив суд
стягнути з відповідача 45 931,51 грн.
основного боргу, а також 1 281,89 грн. пені,
286,53 грн. 3% річних, 437,44 грн. інфляційних
втрат. Також, в судовому засіданні
30.05.2014 судом було оголошено перерву до
В судовому засіданні 23.06.2014 судом у
відповідності до вимог статті 22
Господарського процесуального кодексу
України розглянуто та прийнято до
розгляду заяву позивача про уточнення
позовних вимог, в якій просив суд
стягнути з відповідача 45 931,51 грн.
основного боргу, а також 1 128,67 грн. пені,
286,53 грн. 3% річних, 437,44 грн. інфляційних
Також, в судовому засіданні 23.06.2014 було
оголошено перерву до 07.07.2014 та
продовжено строк вирішення спору на 15
днів, про що винесено відповідну ухвалу
07.07.2014 відповідачем через канцелярію
Господарського суду міста Києва подано
заяву про затвердження у справі №
910/7445/14 мирової угоди, текст якої
наведений безпосередньо у заяві.
Суд, в судовому засіданні 07.07.2014
дослідивши подану на затвердження
відповідачем мирову угоду, встановив,
що вона не підписана представниками
сторін, не посвідчена печатками
юридичних осіб сторін спору, а тому
підстави для її затвердження в силу
статті 78 Господарського
процесуального кодексу України - у суду
відсутні. У зв'язку з наведеним, суд
вирішив відхилити заяву відповідача
про затвердження мирової угоди у
справі № 910/7445/14.
В судовому засіданні 07.07.2014 судом у
відповідності до вимог статті 22
Господарського процесуального кодексу
України розглянуто та прийнято до
розгляду заяву позивача про уточнення
позовних вимог, в якій він просив суд
стягнути з відповідача 45 921,51 грн.
основного боргу, а також 1 128,67 грн. пені,
286,53 грн. 3% річних, 437,44 грн. інфляційних
В судовому засіданні 07.07.2014 позивачем
заявлені у позові вимоги (з урахуванням
заяв про уточнення позовних вимог)
підтримано у повному обсязі. Вимога
позивача щодо стягнення з відповідача
45 921,51 грн. основного боргу мотивована
тим, що відповідачем всупереч умов
договору № ЛВ-672/23-11 від 03.10.2011 не було
здійснено у визначений строк оплату з
відшкодування витрат щодо утримання
приміщень та інженерних мереж за
період з серпня 2013 по квітень 2014 року
включно. Крім того, за прострочення
виконання свого зобов'язання з оплати 45
921,51 грн., позивач просив суд стягнути з
відповідача 286,53 грн. 3% річних і 437,44 грн.
інфляційних втрат з посиланням на
приписи ст. 625 Цивільного кодексу
України,а також 1 128,67 грн. пені з
посиланням на 2.2.3 договору № ЛВ-672/23-11
Відповідач в судове засідання 07.07.2014
представників не направив, причин
неявки суд не повідомив.
Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Отже, враховуючи те, що представник
відповідача був присутній в судових
засіданнях по справі 30.05.2014 та 23.06.2014,
відповідачем через канцелярію суду
подано письмовий відзиві на позов, а
тому суд, з метою дотримання строків
вирішення спору, встановлених статтею
69 Господарського процесуального
кодексу України, дійшов висновку, що
неявка представника відповідача в
судове засідання не є перешкодою для
вирішення справи.
Так, відповідач у письмовому відзиві на
позов в обгрунтування заперечень
посилався на те, що відповідач під час
виконання договору діяв саме як
оператор від імені спільної діяльності
по договору про спільну інвестиційну
та виробничу діяльність № 3 від 10.06.2002,
укладеного між ДК «Укргазвидобування»
НАК «Нафтогаз України», ТОВ
«Карпатигаз» та компанією «Misen Enterprises
AB», і відповідний договір про
відшкодування витрат на утримання
приміщень № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011 був
укладений ним і виконувався саме як
оператором спільної діяльності. Також,
вказував на те, що розрахунок пені, 3%
річних та інфляційних втрат
розраховано позивачем невірно.
Розглянувши наявні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд м. Києва, -
10.06.2002 між Дочірньою компанією
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (яка в подальшому на виконання
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 13.06.2012 № 360-р «Про
реорганізацію дочірніх компаній
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» була припинена
наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від
18.07.2012 № 529 шляхом реорганізації -
перетворення у Публічне акціонерне
товариство «Укргазвидобування», яке
набуло всіх майнових та немайнових
прав та обов??язків реорганізованого
підприємства), з однієї сторони, як
першим учасником, та ТОВ «Карпатигаз»,
як другим учасником, ( (разом - сторони)
було укладено договір про спільну
діяльність без утворення юридичної
особи № 3 , відповідно до розділу 2
якого сторони визначили, що його
предметом є взаємні дії учасників з
об'єднання коштів, майна, трудової
участі, майнових і немайнових прав,
необхідних для спільної розробки
Летнянського газового родовища, а саме
- свердловини № 36 даного родовища на
умовах договору без створення нової
01.03.2010 між Дочірньою компанією
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», як учасником-1, з однієї
сторони, та ТОВ «Карпатигаз», як
учасником-2, з іншої сторони, було
укладено додаткову угоду № 3 до
договору про спільну діяльність без
утворення юридичної особи № 3 від
10.06.2002, якою сторонами внесено зміни у
основний договір, зокрема узгоджено, що
ведення загальних справ по виконанню
умов договору покладається на учасника
- 2 (ТОВ «Карпатигаз»), і учасник-2 (ТОВ
«Карпатигаз») представляє інтереси
учасників договору у відносинах з
державними органами влади, управління,
судових органах та перед третіми
особами, а також має право укладати
будь-які договори, спрямовані на
виконання даного договору.
09.10.2011 між Дочірньою компанією
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (яка в подальшому на виконання
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 13.06.2012 № 360-р «Про
реорганізацію дочірніх компаній
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» була припинена
наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від
18.07.2012 № 529 шляхом реорганізації -
перетворення у Публічне акціонерне
товариство «Укргазвидобування», яке
набуло всіх майнових та немайнових
прав та обов?язків реорганізованого
підприємства) в особі головного
інженера Львівського відділення ГПУ
«Полтавагазвидобування», з однієї
сторони (далі - сторона-1), та ТОВ
«Карпатигаз», який діяв як оператор від
імені спільної діяльності по договору
про спільну інвестиційну та виробничу
діяльність № 3 від 10.06.2002, укладеного
між ДК «Укргазвидобування» НАК
«Нафтогаз України», ТОВ «Карпатигаз»
та компанією «Misen Enterprises AB», з іншої
сторони (далі - сторона-2), укладено
договір про відшкодування витрат на
утримання приміщень № ЛВ-672/23-11 (далі -
договір № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011).
Умовами договору № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011
сторони узгодили, що сторона-2
відшкодовує стороні -1 витрати щодо
утримання приміщень та інженерних
мереж, що знаходяться за адресою: м.
Львів, вул.. І.Рубчака, 2, загальною
площею 67,7 кв.м., пропорційно до
займаної неї площі; відповідно до плану
розміщення приміщення, що додається до
договору , сторона-2 займає приміщення,
розміщені на 5 поверсі, загальна площа
67,7 кв.м. (п. 1.1), кінцевий розрахунок за
місяць здійснюється до 20 числа місяця,
наступного за звітним згідно
виставленого стороною-1 рахунку на
підставі кошторисного розрахунку
витрат; при несвоєчасному внесенні
плати, сторона - 2 сплачує пеню із
розрахунку 0,5% облікової ставки НБУ він
несплаченої суми наданих послуг за
кожен день прострочки (п. 2.2.3).
Відповідно до актів наданих послуг до
договору № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011, а саме:
від 31.08.2013 за серпень 2013 року на суму 3
459,13 грн., від 30.09.2013 за вересень 2013 року
на суму 3 647,12 грн., від 31.10.2013 за жовтень
2013 року на суму 4 993,98 грн., від 30.11.2013 за
листопад 2013 на суму 5 881,32 грн., від 31.12.2013
за грудень 2013 року на суму 5 972,70 грн., від
31.01.2014 за січень 2014 року на суму 5 638,51
грн., від 28.02.2014 за лютий 2014 року на суму 5
883,60 грн., від 31.03.2014 за березень 2014 року
на суму 6 069,84 грн., від 30.04.2014 за квітень
2014 року на суму 4 375,31 грн., і які
підписані без будь-яких зауважень та
заперечень головним інженером
Львівського відділення ГПУ
«Полтавагазвидобування» та стороною-2
(ТОВ «Карпатигаз») , як відповідальним
за утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання договору про
спільну діяльність без утворення
юридичної особи № 3 від 10.06.2002, та
посвідчені печатками обох сторін,
стороною-1 було надано, а стороною -2
прийнято послуги з утримання приміщень
у відповідні місяці загалом на суму 45
Також, позивачем на виконання п. 2.2.3
договору № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011 було
сформовано та виставлено відповідачу
для оплати рахунки за відповідні
місяці: з серпня 2013 по квітень 2014 року
включно загалом на суму 45 921,51 грн.
В свою чергу, відповідачем до
матеріалів справи надано платіжні
доручення № 6219 від 20.06.2014 на суму 11 611,21
грн. та № 6309 від 25.06.2014 на суму 34 432,14 грн.,
згідно яких відповідачем в рахунок
погашення існуючої заборгованості за
договором № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011 було
сплачено на користь позивача в особі
Львівського відділення ГПУ
«Полтавагазвидобування» загалом 46 043,95
грн., що позивачем по справі не
Отже, враховуючи те, що після порушення
провадження у справі відповідачем було
здійснено оплату заборгованості за
договором № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011 загалом
в сумі 46 043,95 грн., отже, предмет спору
між сторонами в цій частині відсутній,
а тому провадження у справі щодо
стягнення 45 921,51 грн. підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
Крім того, за прострочення виконання
відповідачем зобов'язання з оплати 45
921,51 грн., позивач просив суд стягнути з
відповідача 286,53 грн. 3% річних і 437,44 грн.
інфляційних втрат з посиланням на
приписи ст. 625 Цивільного кодексу
України,а також 1 128,67 грн. пені з
посиланням на 2.2.3 договору № ЛВ-672/23-11
За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).
Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума, або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняться
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що оскільки відповідачем
всупереч п. 2.2.3 договору № ЛВ-672/23-11 від
03.10.2011 не було здійснено у визначений
строк (до 20 числа місяця, наступного за
звітним) оплату з відшкодування витрат
щодо утримання приміщень та інженерних
мереж за період з серпня 2013 по квітень
2014 року включно загалом в сумі 45 921,51
грн., вказана заборгованість була
погашена відповідачем вже під час
провадження у справі, а тому
відповідачем було порушено умови
договору № ЛВ-672/23-11 від 03.10.2011, а також
положення ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України щодо своєчасного та
повного виконання зобов?язань.
Посилання відповідача у відзиві як на
підставу відмови у позові на те, що він
час виконання договору діяв саме як
оператор від імені спільної діяльності
по договору про спільну інвестиційну
та виробничу діяльність № 3 від 10.06.2002,
укладеного між ДК «Укргазвидобування»
НАК «Нафтогаз України», ТОВ
«Карпатигаз» та компанією «Misen Enterprises
AB», і відповідний договір про
відшкодування витрат на утримання
приміщень № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011 був
укладений ним і виконувався саме як
оператором спільної діяльності - судом
відхиляється як безпідставне та
необґрунтоване, оскільки позивачем як
підставу позову зазначено саме договір
про відшкодування витрат на утримання
приміщень № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011, який
укладено відповідачем на виконання
договору про спільну діяльність без
утворення юридичної особи № 3 від
10.06.2002, в редакції додаткової угоди № 3
якої відповідач виступає особою, яка
представляє інтереси учасників
договору у відносинах з державними
органами влади, управління, судових
органах та перед третіми особами, а
також має право укладати будь-які
договори, спрямовані на виконання
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем заявлено вимоги
до відповідача на підставі договору
про відшкодування витрат на утримання
приміщень № ЛВ-672/23-11 від 09.10.2011, за яким
відповідач виступає як оператор
спільної діяльності згідно договору
спільної діяльності без утворення
юридичної особи № 3 від 10.06.2002 (в
редакції додаткової угоди № 3).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що оскільки відповідачем
всупереч п. 2.2.3 договору № ЛВ-672/23-11 від
03.10.2011 не було здійснено у визначений
строк (до 20 числа місяця, наступного за
звітним) оплату з відшкодування витрат
щодо утримання приміщень та інженерних
мереж за період з серпня 2013 по квітень
2014 року включно загалом в сумі 45 921,51
грн., вказана заборгованість була
погашена відповідачем вже під час
провадження у справі, тобто
відповідачем допущено прострочення зі
сплати щомісячних платежів за період з
серпня 2013 по квітень 2014 року включно
загалом в сумі 45 921,51 грн., що згідно
вимог ст. 549, 611, 610, 612, 625 Цивільного
кодексу України є підставами для
застосування до відповідача
відповідальності за несвоєчасне
виконання зобов?язання у вигляді 3%
річних та інфляційних втрат, а також
штрафної санкції у вигляді пені, а тому
вимоги позивача про стягнення 3% річних,
інфляційних втрат та пені - є законними,
обґрунтованим та підлягають
Суд, здійснивши перевірку наведеного
позивачем розрахунку щодо сум (за
кожним актом), строків прострочення
(починаючи з 21 числа місяця, наступного
за звітним і в якому до 20 числа повинна
була бути здійснена оплата згідно п.
2.2.3, і граничним строками нарахування,
визначених позивачем) та ставок
нарахувань заявлених до стягнення з
відповідача пені, інфляційних втрат та
3% річних, погоджується з наведеними
позивачем у позові розрахунками
вказаних показників, у зв?язку з чим
задовольняє вимоги позивача в цій
частині у повному обсязі, а саме: 286,53
грн. 3% річних, 437,44 грн. інфляційних
втрат, а також 1 128,67 грн. пені.
Посилання відповідача у відзиві на те,
що позивачем невірно визначено період
нарахування вказаних показників та
помилково їх нараховано - судом
відхиляється як необґрунтоване,
оскільки позивачем з урахуванням умов
п. п. 2.2.3 договору № ЛВ-672/23-11 від 03.10.2011
вірно визначено періоди прострочення
оплати за кожною накладною, виходячи з
того, що оплата відповідачем платежів
має здійснюватись до 20 числа місяця,
наступного за звітним, і з якими суд
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що провадження у справі щодо
стягнення з відповідача 45 921,51 грн.
основної заборгованості підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України за відсутністю предмету спору
в цій частині, а в решті вимоги позивача
підлягають задоволенню, а саме: з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 286,53 грн. 3% річних,
437,44 грн. інфляційних втрат, а також 1 128,67
Судовий збір згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на відповідача
повністю, оскільки погашення суми
основного боргу було здійснено ним вже
під час провадження у справі.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Провадження у справі щодо
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпатигаз» 45 921,51
грн. припинити на підставі п. 1-1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України за відсутністю предмету спору
2. Позовні вимоги задовольнити.
3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
Кудрявська, 13-19) на користь Публічного
акціонерного товариства
Кудрявська, 26/28) 3% річних - 286 (двісті
вісімдесят шість) грн. 53 коп.,
інфляційних втрат 437 (чотириста
тридцять сім) грн. 44 коп., пені - 1 128
(одна тисяча сто двадцять вісім) грн. 67
коп. , а також 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн.. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.
4. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення - 14.07.2014

Суддя

Спичак О.М.