ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.14р. Справа № 904/3823/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничої
фірми "Ютас-Дніпро", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб",
м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за
договором поставки в сумі 20 832 грн. 79
коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Вандич А.Ю., дов. №б/н
від 06.06.2014 року;

від відповідача: Головко О.М., дов.
№180 від 01.11.2013 року;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробнича
фірма "Ютас-Дніпро" (далі-Позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб"
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості за договором поставки
товару в сумі 19 422 грн. 53 коп. - основного
боргу, 1 155 грн. 36 коп. - пені, 234 грн. 90 коп.
- 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Відповідачем
умов Договору ТП №416 поставки товару
від 20.03.2012 року. (а.с. 9-13)

10.07.2014 року Позивач направив на адресу
господарського суду клопотання про
витребування доказів, відповідно до
якого просить суд:

- витребувати у Відповідача
рахунок-фактуру, товарну накладну,
сертифікат виробника, податкову
накладну;

- у разі неотримання будь-якого із
зазначених документів та їх
відсутності на підприємстві - надати
двосторонній акт про їх відсутність.

Розглянувши вказане клопотання
господарський суд не вбачає підстав
для його задоволення, оскільки в силу
положення статті 33 Господарського
процесуального кодексу, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, таким чином саме на
Позивача відповідно до законодавства
покладений обов'язок доводити
обставини, а саме обставини щодо
направлення Відповідачу відповідного
рахунку, на які він посилається при
обґрунтуванні своїх позовних вимог.

В судовому засіданні представник
Позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача відзив на
позовну заяву не надав, просить суд в
задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи свої заперечення
Відповідач вказує на те, що умовами
Договору №416 поставки товару від 20.03.2012
року, а саме п. 4.1 визначений момент
настання у Відповідача обов'язку з
оплати наданих Позивачем послуг, який
полягає у тому, що Покупець здійснює
розрахунок за Договором в сумі 100%
вартості партії товару, зазначеної в
специфікаціях до Договору шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника
протягом 15 календарних днів з моменту
надання Постачальником рахунку.
Вказаною специфікацією узгоджено
порядок оплати за поставлений товар, а
саме оплата за товар здійснюється в
сумі 100% вартості партії товару,
вказаної в специфікації до Договору
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок Постачальника
протягом 20 календарних днів з моменту
поставки товару, або партії товару та
надання Постачальником рахунку.

У зв'язку з тим, що Позивачем на його
адресу рахунок не направлявся та
відповідно ним не отримувався,
Відповідач вказує на
необґрунтованість позовних вимог
Позивача, так як обов'язок сплати
заборгованості у нього не настав,
просить суд в позові останньому
відмовити.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника Позивача та
Відповідача, оцінивши надані докази в
їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

20.03.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю науково-виробничою
фірмою "Ютас-Дніпро" (далі-Постачальник)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб"
(далі-Покупець) був укладений Договір
ТП №416 поставки товару (далі-Договір),
відповідно до п. 1.1 якого Постачальник
зобов'язався поставити, а Покупець
прийняти та оплатити продукцію
матеріально-технічного призначення, що
в подальшому іменується товар.
Найменування, сортимент, номенклатура,
сортамент, якість, кількість, ціна,
умови та строки поставки товару
зазначені в Специфікаціях, оформлених
у вигляді Додатків до Договору, які є
його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, ціна
товару, який поставляється за
Договором, визначається в гривнях та
зазначена в Специфікаціях, які
додаються до Договору. Ціна товару
включає ПДВ, порядок нарахування якого
встановлений Податковим кодексом
України.

Згідно з пунктом 2.2 Договору, ціна
товару визначена з урахуванням умов
поставки (згідно Інкотермс 2000),
передбачених відповідною
специфікацією до Договору.

Ціна товару, що зазначена в додатках до
Договору, є фіксованою та не підлягає
збільшенню. Сума Договору дорівнює
сумі специфікацій. (п.п. 2.3, 2.4 Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що
товар поставляється партіями на умовах
та у строки, узгоджені сторонами в
специфікаціях до Договору.

Згідно з пунктом 3.3 Договору, разом з
товаром Постачальник передає Покупцю
наступні товаросупроводжувальні
документи:

- рахунок-фактуру;

- товарну накладну;

- сертифікат якості виробника;

- податкову накладну.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що
Покупець здійснює розрахунок за
Договором в сумі 100% вартості партії
товару, зазначеної в специфікаціях до
Договору шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Постачальника протягом 15 календарних
днів з моменту надання Постачальником
рахунку.

Відповідно до пункту 10.1 Договору, він
вступає в силу з моменту фактичного
підписання його повноважними
представниками сторін та діє до 31.12.2012
року, а в частині не виконаних
зобов'язань за Договором - до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань.

16.05.2013 року сторони підписали Додаткову
угоду №1 до Договору, пунктом 1 якої
вирішили продовжити строк дії Договору
до 31.12.2014 року.

Специфікацією №5 до Договору від 05.12.2013
року сторони погодили товари, які
поставляються Покупцю, їх кількість та
вартість, яка становить 19 422 грн. 52 коп.
(а.с. 15).

Вказаною специфікацією узгоджено
порядок оплати за поставлений товар, а
саме оплата за товар здійснюється в
сумі 100% вартості партії товару,
вказаної в специфікації до Договору
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок Постачальника
протягом 20 календарних днів з моменту
поставки товару, або партії товару та
надання Постачальником рахунку.

На виконання умов Договору Позивач
поставив Відповідачу товар,
обумовлений специфікацією №5, на
загальну суму 19 422 грн. 53 коп., що
підтверджується накладною №12/02 від
11.12.2013 року (а.с. 17), та довіреністю на
отримання товарно-матеріальних
цінностей №7845 від 11.12.2013 року (а.с. 16).

Для оплати за поставлений товар
Позивачем виставлено рахунок №12/02 від
10.12.2013 року на суму 19 422 грн. 53 коп. (а.с. 18).

Відповідачем суму в розмірі 19 422 грн. 53
коп. не оплачено, внаслідок чого
Позивач 30.04.2014 року на його адресу
направив вимогу про сплату
заборгованості №б/н від 30.04.2014 року з
розрахунком, яку Відповідач отримав
06.05.2014 року. (а.с.20-24).

Відповідач відповіді на вимогу
Позивача не надав, за поставлений товар
не розрахувався, внаслідок чого
Позивач був вимушений звернутись до
господарського суду з метою захисту
своїх інтересів.

Розглядаючи вказані позовні вимоги,
перш за все необхідно вказати на
наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу
України, встановлено що, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Розглянувши позовні вимоги, дослідивши
матеріали справи, господарський суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог з огляду на
наступне.

Як вказувалось вище, умовами спірного
Договору, а саме пунктом 4.1 встановлено,
що Покупець здійснює розрахунок за
Договором в сумі 100% вартості партії
товару, зазначеної в специфікаціях до
Договору шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Постачальника протягом 15 календарних
днів з моменту надання Постачальником
рахунку.

Крім того, специфікацією №5 від 05.12.2013
року узгоджено порядок оплати за
поставлений товар, а саме оплата за
товар здійснюється в сумі 100% вартості
партії товару, вказаної в специфікації
до Договору шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Постачальника протягом 20 календарних
днів з моменту поставки товару, або
партії товару та надання
Постачальником рахунку.

До позовної заяви Позивачем додано
копію рахунку №12/02 від 10.12.2013 року,
натомість Позивачем не додано до
матеріалів позовної заяви жодних
доказів направлення та отримання
Відповідачем оригіналу вказаного
рахунку, що відповідно виключає
можливість виникнення у Позивача
обов'язку щодо оплати Відповідачем за
поставлений йому товар, оскільки
вказана обставина фактично є
порушенням умов Договору, яка є
необхідною та погодженою сторонами для
здійснення оплати за поставлений
товар.

Ухвалою господарського суду від 19.06.2014
року було зобов'язано Позивача надати
докази стосовно направлення Позивачем
та отримання Відповідачем рахунку №12/02
від 10.12.13 року (Специфікація №5).
Вказаних доказів (як вказувалось вище)
Позивачем не надано, крім того,
останнім суду не надано також
будь-яких доказів стосовно можливих
перепон в наданні вказаних доказів.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином позовні вимоги щодо
стягнення суми основного боргу в
розмірі 19 422 грн. 53 коп. не є
обґрунтованими належним чином та не
підлягають задоволенню, а отже, не
підлягають і задоволенню відповідно
розраховані Позивачем від суми
основного зобов'язання пеня та 3%
річних.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
по справі покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 34, 36, 43-45, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Суддя
О.І. Красота

Рішення підписано

10.07.2014р.