ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.14р. Справа № 904/3884/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транспортні
рішення", м. Одеса

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"ЛЕСКАРД", м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
договором транспортного
експедирування вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполученні
27 078 грн. 00 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Мурзак Ю.М.,
директор;

ОСОБА_2, адвокат,
договір №б/н від 19.06.2014 року;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Транспортні рішення"
(далі-Позивач) звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"ЛЕСКАРД" (далі-Відповідач) про
стягнення заборгованості за договором
транспортного експедирування вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні в сумі 24 500 грн.
00 коп. - основного боргу, 912 грн. 00 коп. - 3%
річних, 1 666 грн. 00 коп. - інфляційних
втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Відповідачем
умов Договору №46/1 транспортного
експедирування вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполучення
від 07.02.2013 року. (а.с. 10-11).

24.06.2014 року від Відповідача на адресу
господарського суду надійшов відзив на
позовну заяву, в якому останній просить
суд в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи свої заперечення
Відповідач вказує на те, що умовами
Договору №46/1 транспортного
експедирування вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполучення
від 07.02.2013 року, а саме п. 4.4 визначений
момент настання у Відповідача
обов'язку з оплати наданих Позивачем
послуг, який полягає у наданні
Позивачем Відповідачу всіх необхідних
оригіналів документів,
рахунку-фактури, СМR та Акту виконаних
робіт, яких Позивачем Відповідачу у
повному обсязі так надано і не було
(СМR). З цих підстав Відповідач вказує на
необґрунтованість позовних вимог
Позивача та просить суд в позові
останньому відмовити.

В судове засідання представник
Позивача не з'явився направивши 09.07.2014
року на адресу суду клопотання з
витребуваними ухвалою суду від 19.06.2014
року документами (у тому числі з
оригіналами) позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити, а також
слухати справу без участі його
представника на підставі наявних
документів.

Представники Відповідача у судовому
засіданні підтримали направлений до
суду відзив на позов, просили суд в
задоволенні позову відмовити.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
Позивача, оскільки останній
повідомлений про час та дату розгляду
справи належним чином (а.с. 37), а в
матеріалах справи наявні документи
необхідні для вирішення спору по суті
та прийняття обґрунтованого рішення.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників Відповідача,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

встановив:

07.02.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"ЛЕСКАРД" (далі-Замовник) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Транспортні рішення" (далі-Перевізник)
був укладений Договір №46/1
транспортного експедирування вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному сполучення (далі-Договір),
відповідно до пункту 1.1 якого
Перевізник зобов'язується від свого
імені та за рахунок Замовника
здійснити доставку вантажу у
міжнародному сполученні, на підставі
договору, укладеного між Замовником та
Перевізником.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
Замовник зобов'язаний надавати
Перевізнику оригінал або факс-копію
транспортної заявки, що є невід'ємною
частиною Договору, за 48 год. до дати
завантаження з підписом
відповідальної особи та печаткою в
довільній формі з указанням такої
інформації: маршрут; найменування
вантажу; вага та обсяг вантажу (на один
автомобіль); митне оформлення;
кількість автомобілів; дата і час
завантаженні; адреса завантаження;
вантажовідправник; контактна особа при
завантаженні і його телефон; адреса
вивантаження; вантажоодержувач;
контактна особа при розвантаженні та
його телефон; прикордонний перехід;
вартість послуг, терміни доставки,
додаткові умови (вантаж в складі
збірного - при необхідності), інші
умови, які сторони домовляться вважати
істотними.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, плата
за послуги транспортного
експедирування на кожне перевезення
фіксується в заявці. Взаєморозрахунки
за Договором проводяться в
національній валюті України, сума
оплати визначається за курсом,
визначеним НБУ на день здійснення
перевезення і фіксується в
рахунку-фактурі, може бути змінена в
однобічному порядку Перевізником в
сторону збільшення в залежності від
зміни цього курсу шляхом направлення
додаткового рахунку-фактури на момент
виникнення зобов'язань з оплати, якщо в
заявці не вказано інше.

Згідно з пунктом 4.2 Договору, для
виконання послуг Замовник перераховує
перевізнику суму, зазначену в
транспортній заявці, з урахуванням
умов оплати, передбачених п. 4.1
Договору. Сума включає в себе вартість
послуг з перевезення, розмір яких
відображається в двобічному акті.

У разі якщо сторони визначать у заявці
на перевезення вантажу, що оплата
повинна бути проведена після виконання
перевезення, підставою для оплати є
рахунок-фактура та CMR, Акт виконаних
робіт (факсові копії, підтверджені
згодом в порядку, передбаченому п. 3.6
Договору). Оплата здійснюється в
перебігу 14 банківських днів з моменту
отримання оригіналів документів (в
тому числі CMR), якщо в Заявці не було
вказано інше. (п. 4.4 Договору).

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що він
набуває чинності з моменту його
укладення і є дійсним до 31.12.2013 року.

Згідно заявки №56/1 від 07.02.2013 року на
транспортне експедирування вантажу
автомобільним транспортом в
міжнародному сполучення Відповідач
замовив послуги з перевезення вантажу -
будівельних матеріалів, за маршрутом
Германія (Боркен) - Україна
(Краматорськ) вартістю 24 500 грн. 00 коп.
шляхом безготівкового розрахунку по
оригіналам документів.

Як вказує Позивач, ним були надані
Відповідачу замовлені останнім
відповідні послуги на суму 24 500 грн. 00
коп., що підтверджується Актом надання
послуг №63 від 20.02.2013 року. (а.с.13).

Для оплати за надані послуги Позивач
Відповідачу виставив рахунок №63 від
20.02.2013 року на суму 24 500 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Позивач в своїй позовній заяві вказує,
що Відповідач не виконав своїх
зобов'язань в частині розрахунків за
надані послуги, тоді як Позивачем умови
Договору були виконані в повному
обсязі, а саме надано відповідні
замовлені Відповідачем послуги з
міжнародного перевезення вантажу,
внаслідок чого Позивач на адресу
Відповідача 14.11.2013 року направив
претензію №13/11-2013 від 13.11.2013 року (а.с.
17-19).

Відповідач відповіді на претензію не
надав, заборгованість не сплатив,
внаслідок чого Позивач був вимушений
звернутись з позовом до господарського
суду з метою захисту своїх порушених
прав.

Розглядаючи вказані позовні вимоги,
перш за все необхідно вказати на
наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу
України, встановлено що, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Пунктом 1 статті 929 Цивільного кодексу
України, за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням. Договором
транспортного експедирування може
бути передбачено надання додаткових
послуг, необхідних для доставки
вантажу (перевірка кількості та стану
вантажу, його завантаження та
вивантаження, сплата мита, зборів і
витрат, покладених на клієнта,
зберігання вантажу до його одержання у
пункті призначення, одержання
необхідних для експорту та імпорту
документів, виконання митних
формальностей тощо).

Умови договору транспортного
експедирування визначаються за
домовленістю сторін, якщо інше на
встановлено законом, іншими
нормативно-правовими актами. (п. 3 ст. 929
ЦК України).

Згідно статті 931 Цивільного кодексу
України, розмір плати експедиторові
встановлюється договором
транспортного експедирування, якщо
інше не встановлено законом. Якщо
розмір плати не встановлений, клієнт
повинен виплатити експедитору розумну
плату.

Розглянувши позовні вимоги, дослідивши
матеріали справи, господарський суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог з огляду на
наступне.

Як вказувалось вище, умовами спірного
Договору, а саме пунктом 4.4 встановлено,
що у разі якщо сторони визначать у
заявці на перевезення вантажу, що
оплата повинна бути проведена після
виконання перевезення, підставою для
оплати є рахунок-фактура та CMR, Акт
виконаних робіт (факсові копії,
підтверджені згодом в порядку,
передбаченому п. 3.6 Договору). Оплата
здійснюється в перебігу 14 банківських
днів з моменту отримання оригіналів
документів (в тому числі CMR), якщо в
Заявці не було вказано інше.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що
Перевізник зобов'язаний направити
Замовнику оригінал рахунку-фактури та
Акту виконаних послуг у 3-денний термін
після направлення їх факсових копій.

До позовної заяви Позивачем додано
копію CMR, натомість Позивачем не додано
до матеріалів позовної заяви жодних
доказів направлення та отримання
Відповідачем оригіналу вказаної CMR, що
відповідно виключає можливість
виникнення у Позивача обов'язку щодо
оплати Відповідачем за надані йому
послуги, оскільки вказана обставина
фактично є порушенням умов Договору,
яка є необхідною та погодженою
сторонами для здійснення оплати за
надані послуги.

Ухвалою господарського суду від 19.06.2014
року було зобов'язано Позивача надати
докази отримання Відповідачем
документів вказаних у п. 4.4. Договору та
оригінали всіх документів наданих до
позову.

Як вказувалось вище, 09.07.2014 року на
адресу суду Позивач направив
клопотання з витребуваними ухвалою
суду від 19.06.2014 року документами (у тому
числі з оригіналами) серед яких була і
CMR, що відповідно вказує про не
направленість останньої Відповідачу.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином позовні вимоги щодо
стягнення суми основного боргу в
розмірі 24 500 грн. 00 коп. не є
обґрунтованими належним чином та
відповідно не підлягають задоволенню,
а отже, не підлягають і задоволенню
розраховані Позивачем від суми
основного зобов'язання 3% річних та
інфляційні втрати.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
по справі покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 34, 36, 43-45, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Суддя
О.І. Красота

Рішення підписано

10.07.2014р.