м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7858/14 07.07.14
За позовом Державного підприємства
"Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
до Комунальної корпорації
про стягнення 156 849,17 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Кравченко І.В.
від відповідача: Шемідько Г.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Державне підприємство "Спеціалізована
державна експертна організація -
Центральна служба Української
державної будівельної експертизи"
(надалі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Комунальної корпорації
"Київавтодор" (надалі-відповідач) про
стягнення 144 815,52 грн. - основного боргу, 6
269,35 грн. - пені, 4 371,69 грн. - інфляційних
втрат, 1 392,61 грн. - 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати
виконаних робіт за договором на
виконання експертизи проекту
будівництва №00-1505-13/ЦБ від 19.09.2013 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 26.05.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
26.05.2014 р., у зв'язку із перебуванням
судді Бондарчук В.В. у відпустці, справу
№910/7858/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. суддею Марченко О.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
02.06.2014 р., у зв'язку із поверненням судді
Бондарчук В.В. з відпустки, справу
№910/7858/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 р. суддею Бондарчук В.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та неналежне виконання
ними вимог суду.
У судовому засіданні 07.07.2014 р.
представник відповідача подав відзив
на позов, в якому проти позову
заперечив та пояснив, що фінансування
об'єктів реконструкції у 2014 році з
незалежних від відповідача причин не
відбулося, головним розпорядником
коштів не перераховувалися. Крім того,
відповідач заявив клопотання про
залучення Департаменту транспортної
інфраструктури виконавчого органу
КМДА, оскільки згідно п. 4 Розпорядження
КМДА від 10.06.2013 р. №900, фінансування
робіт з розробки проектно-кошторисної
документації на об'єкті доручено саме
Департаменту транспортної
інфраструктури виконавчого органу
Розглянувши подане клопотання, суд
відхиляє останнє з підстав
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача визнав
основну заборгованість та заперечив
проти нарахування штрафних санкцій.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.07.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2013 р. між Державним підприємством
"Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
експертизи" та Комунальною корпорацією
"Київавтодор" укладено договір
№00-1505-13/ЦБ, умовами якого передбачено,
що відповідач доручає позивачу
провести експертизу проекту
будівництва щодо дотримання вимог до
міцності, надійності та довговічності
будинків і споруд, їх експлуатаційної
безпеки та інженерного забезпечення,
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення, пожежної
безпеки, а також кошторисної частини.
Назва об'єкту будівництва -
реконструкція Петрівської алеї,
Паркової дороги, Дніпровського узвозу
на ділянці від алеї Героїв Крут до
Дніпровського проїзду з
реконструкцією транспортного вузла на
перетині Дніпровського узвозу та
Дніпровського проїзду у Печерському
районі м. Києва.

Відповідно до п. 2.2. договору вартість
проведення експертизи за цим договором
складає 144 815,52 грн. разом з ПДВ.

Згідно п. 2.4. договору відповідач у
строк не більше 5 календарних днів з дня
підписання акту приймання-передачі
виконаних робіт зобов'язується
відповідно до цього акту здійснити на
користь позивача оплату у розмірі 100%
вартості виконаних робіт за договором.

Пунктом 5.1. договору сторони погодили,
що приймання відповідачем виконаних
робіт за цим договором оформляється
актом приймання-передачі виконаних
робіт.

Відповідно до п. 6.2. договору у разі
порушення строків виконання своїх
зобов'язань за цим договором винна
сторона сплачує на користь іншої
сторони пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на
момент прострочення, від вартості цих
робіт за цим договором за кожен день
прострочення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивачем були виконані підрядні
роботи згідно договору на загальну
суму 144 815,52 грн., а відповідачем
прийняті такі роботи, що
підтверджується актом
приймання-передачі робіт від 23.12.2013 р.
(копія в матеріалах справи).

При цьому, відповідач за надані
позивачем послуги не розрахувався, в
результаті чого за останнім утворилась
заборгованість у сумі 144 815,52 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач не провів
оплати виконаних підрядних робіт
вартістю 144 815,52 грн. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідача 6 269,35
грн. - пені, 4 371,69 грн. - інфляційних
втрат, 1 392,61 грн. - 3% річних за період з
29.12.2013 р. по 24.04.2014 р.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору №00-1505-13/ЦБ від 19.09.2013
р., суд дійшов висновку, що за своєю
правовою природою він і є договором
підряду.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання за договором
належним чином, виконав всі
передбачені договором роботи, які
прийняті відповідачем без зауважень
щодо кількості та якості по акту
приймання-передачі робіт від 23.12.2013 р.

Однак відповідач за надані позивачем
послуги не розрахувався.

Як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи строки оплати
встановлені договором №00-1505-13/ЦБ від
19.09.2013 р., обов'язок відповідача
оплатити надані послуги вартістю 144 815,52
грн. настав з моменту підписання акту
приймання-передачі робіт та повинен
бути виконаний до 29.12.2013 р.

Щодо твердження відповідача про те, що
головним розпорядником коштів -
Департаментом транспортної
інфраструктури виконавчого органу
КМДА фінансування робіт по об'єкту
реконструкції не проводилося, суд
відзначає наступне.

Як зазначає Вищий господарський суд
України в пункті 5 Оглядового листа від
18.02.2013 № 01-06/374/2013 «Про практику
вирішення спорів, пов'язаних із
виконанням договорів підряду»
відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках державного
бюджету України, не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" від
18.10.2005.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідач не надав суду жодних
доказів належного виконання свого
зобов'язання щодо оплати виконаних
робіт та не спростував заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку, що
відповідачем було порушено умови
договору №00-1505-13/ЦБ від 19.09.2013 р. та
положення ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, а тому підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення з відповідача 144 815, 52 грн.
заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 6 269,35 грн. - пені, 4 371,69 грн. -
інфляційних втрат, 1 392,61 грн. - 3% річних
за період з 29.12.2013 р. по 24.04.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
ГК України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять
вказівки на встановлення іншого строку
припинення нарахування пені, ніж
встановленого в ст. 232 Господарського
кодексу України, то нарахування
штрафних санкцій припиняється зі
сплином 6 місяців.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок пені, 3% річних та
інфляційних нарахувань, який
відповідає вимогам законодавства, а
тому визнаються обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення з відповідача 6
269,35 грн. - пені, 4 371,69 грн. - інфляційних
втрат, 1 392,61 грн. - 3% річних за період з
29.12.2013 р. по 24.04.2014 р.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного
підприємства "Спеціалізована державна
експертна організація - Центральна
служба Української державної
будівельної експертизи" задовольнити.

2. Стягнути з Комунальної корпорації
"Київавтодор" (01133, м. Київ, вул.
Командарма Каменєва, буд. 6,
ідентифікаційний код - 03359026), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Державного підприємства
"Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
експертизи" (01133, м. Київ, буль-р. Лесі
Українки, буд. 26, ідентифікаційний код -
35691621) 144 815 (сто сорок чотири тисячі
вісімсот п'ятнадцять) грн. 52 коп. -
основного боргу, 1 392 (одну тисячу триста
дев'яносто дві) грн. 61 коп. - 3% річних, 4 371
(чотири тисячі триста сімдесят одну)
грн. 69 коп. - інфляційних втрат, 6 269
(шість тисяч двісті шістдесят дев'ять)
грн. 35 коп. - пені та 3 136 (три тисячі сто
тридцять шість) грн. 98 коп. - судового
збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 09.07.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.