ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" липня 2014 р.
Справа № 918/858/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СВС СІТІ МЕДІЯ"

до відповідача Вербської сільської
Ради

третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, Державна казначейська
служба України в Рівненській області

про стягнення в сумі 7 355,49 грн.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: Теперик О.В., дов. від
31.10.2013 року

від відповідача: Івашинюта І.І., посв. №
52

від третьої особи: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20
ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

У червні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "СВС СІТІ МЕДІЯ" (далі
- позивач) звернулося до господарського
суду Рівненської області з позовом до
Вербської сільської Ради (далі -
відповідач) про стягнення в сумі 7 355,49
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

30.03.2011 року між позивачем та
відповідачем укладено договір № 7717
(надалі - договір), за умовами якого
позивач зобов'язався надати послуги з
розробки інформаційних матеріалів
(стаття - презентація), їх графічного
оформлення та редагування, а також
публікації вказаних інформаційних
матеріалів (стаття - презентація) на
порталі - www.meriaonline.com.ua. українською,
російською, німецькою та англійською
мовами, а відповідач зобов'язався
оплатити надані послуги в розмірі 3 900,00
грн., з ПДВ - 4 680,00 грн. до 30.06.2011 року.

На підтвердження факту виконання своїх
зобов'язань за договором, а саме
презентації, в якій описана основна
інформація про населений пункт с. Верба
Дубенського району Рівненської
області та його інвестиційні
можливості, зареєстрована позивачем на
порталі www.meriaonline.com.ua. 25.03.2011 року, про що
було письмово повідомлено відповідача
листом № 391 від 24.05.2011 року.

Однак, відповідач взяті на себе
зобов'язання по оплаті наданих послуг у
встановлений строк не виконав, відтак
заборгованість за надані послуги
складає 4 680,00 грн.

За порушення строків розрахунків
позивач нарахував 365,68 грн. пені, 2 059,84
грн. 15 % річних та 249,97 грн. інфляційних
нарахувань.

В матеріально-правове обґрунтування
заявлених позовних вимог позивач
посилається на ст. 193 ГК України, ст. ст.
525, 526, 549, 612, 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 11.06.2014 року порушено
провадження, справу призначено до
судового розгляду на 17.06.2014 року.

23.06.2014 року до господарського суду
надійшли матеріали зустрічної
позовної заяви Вербської сільської
ради Рівненської області до Товариства
з обмеженою відповідальністю "СВС СІТІ
МЕДІЯ" про визнання договору недійсним,
які ухвалою суду від 23.06.2014 року
повернуті Вербській сільській раді
Рівненської області без розгляду на
підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Ухвалою суду від 17.06.2014 року розгляд
справи відкладено на 24.06.2014 року.

Ухвалою суду від 24.06.2014 року розгляд
справи відкладено на 01.07.2014 року.

14.07.2014 року через службу діловодства
господарського суду від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву,
згідно з яким останній просить суд
визнати недійсним договір № 7017 від
15.03.2011 року та у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю. Позиція
відповідача обґрунтована тим, що
відповідачем не надавалося позивачу
завдання, що є порушенням вимог п. 3.2.
договору. Додаток до договору
підписаний лише зі сторони відповідача
і не містить підпису уповноваженої
особи позивача. Повідомлення позивача
№ 391 від 24.05.2011 року не містить посилань
на договір, що не дає можливості
визначитися з тим, чи взагалі на його
виконання вказане повідомлення
направлялося. Крім того, на думку
відповідача, договір суперечить
вимогам чинного законодавства, зокрема
вимогам ст.ст. 10, 12, 26, 42 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
ст. 23 Бюджетного кодексу України,
відтак підлягає визнанню недійсним,
оскільки не затверджений відповідною
радою, а вартість наданих послуг не
передбачена у видатках місцевого
бюджету.

15.07.2014 року через службу діловодства
господарського суду від позивача
надійшла заява про відмову від
позовних вимог в частині стягнення
пені та інфляційних.

Оскільки вказана заява подана у
порядку, визначеному ст. 22 ГПК України,
підписана уповноваженим
представником, не суперечить
законодавству та не порушує чиї-небуть
права і охоронювані законом інтереси,
відтак приймається судом.

Ухвалою суду від 01.07.2014 року розгляд
справи відкладено на 15.07.2014 року

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши копії документів на їх
відповідність оригіналам, заслухавши
пояснення присутніх представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.03.2011 року між позивачем та
відповідачем укладено договір № 7717
(надалі - договір), за умовами якого
позивач за завданням відповідача (далі
- замовник) зобов'язався надати послуги
з розробки інформаційних матеріалів
(стаття - презентація), їх графічного
оформлення та редагування, а також
публікації вказаних інформаційних
матеріалів (стаття - презентація) на
порталі www.meriaonline.com.ua. українською,
російською, німецькою та англійською
мовами (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору цей
договір діє протягом одного року з
моменту його укладення.

Вказаний договір підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками.

Суд, давши оцінку відповідності
вказаного договору вимогам чинного
законодавства, встановив таке.

Як стверджує відповідач, договір № 7717
від 30.03.2011 року суперечить вимогам
чинного законодавства, зокрема п.п. 23, 43
ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Так, згідно з п. 23 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" питання затвердження
місцевого бюджету та внесення змін до
нього включається до переліку питань,
вирішення яких належить до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад та має вирішуватися
виключно на пленарних засіданнях
відповідної ради.

У той же час між сторонами укладено
договір, предметом якого є надання
послуг з розробки інформаційних
матеріалів, їх графічного оформлення
та редагування, а також публікації
вказаних інформаційних матеріалів
(стаття - презентація) на порталі
www.meriaonline.com.ua. українською, російською,
німецькою та англійською мовами.

Ні сам договір, який, за визначенням ч. 1
ст. 626 ЦК України, є домовленістю двох
або більше сторін, спрямованої на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків, ні його
предмет не мають жодного відношення до
затвердження бюджету чи внесення змін
до нього.

Також, за п. 43 ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
до виключної компетенції ради також
належить затвердження договорів,
укладених сільським, селищним, міським
головою від імені ради, з питань,
віднесених до її виключної
компетенції.

Зі змісту наведеної норми вбачається,
що в ній йдеться не про укладення
договорів, а про їх затвердження. Тому
якщо право сільського, селищного,
міського голови на укладення
відповідного виду договору не
обмежено, тобто такий голова уклав
договір без порушення наданих йому
повноважень, то сам лише факт
незатвердження договору після його
підписання не може бути підставою для
визнання договору недійсним.

Перелік питань, віднесених до
виключної компетенції місцевих рад,
визначено ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні". До
питань, вирішення яких належить до
виключної компетенції ради, питання
розробки, оформлення та публікації
інформаційних матеріалів на порталі,
яке, як зазначалося, є предметом
договору, не віднесено, так само як і не
віднесено питання про укладення
договорів у сфері надання послуг.

Судом також встановлено, що Статут
Вербської сільської ради відповідачем
не затверджувався, відтак останній у
своїй діяльності керується вимогами
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", який є
основним нормативним актом, що регулює
засади організації та діяльності,
правового статусу і відповідальності
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування.

У силу вимог ч.ч. 1, 3 ст. 12 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
сільський, селищний, міський голова є
головною посадовою особою
територіальної громади відповідно
села (добровільного об'єднання в одну
територіальну громаду жителів кількох
сіл), селища, міста. Сільський, селищний,
міський голова очолює виконавчий
комітет відповідної сільської,
селищної, міської ради, головує на її
засіданнях.

Повноваження голови відповідної
місцевої ради визначенні ч. 4 ст. 42
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні". Вказана
норма не містить вичерпного обсягу
повноважень голови відповідної ради,
вказуючи, що останній здійснює інші
повноваження місцевого
самоврядування, визначені цим та
іншими законами, якщо вони не віднесені
до виключних повноважень ради або не
віднесені радою до відання її
виконавчих органів.

Виходячи із системного аналізу вимог
чинного законодавства України, зокрема
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" судом
встановлено, що сільський, селищний,
міський голова є головною виборною
посадовою особою територіальної
громади відповідно села, селища, міста,
який здійснює представництво
інтересів громади в силу вимог закону.
При цьому будь-яких обмежень щодо
укладення головою договорів в сфері
надання послуг чинне законодавство не
містить.

Щодо відсутності бюджетних коштів, то
Верховний Суд України у своїй
постанові від 15.05.2012 року у справі №
3-28гс12 зазначив, що відсутність
бюджетних коштів не є підставою для не
проведення розрахунків, оскільки на
підставі ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218
ГК та рішення Європейського суду з прав
людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та
Оліус проти України" від 18.10.2005 року
відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках Державного
бюджету України, не виправдовує
бездіяльність відповідача та не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає
підстав для визнання договору
недійсним.

Стосовно вимог позивача про стягнення
заборгованості за договором та 15%
річних, то суд встановив таке.

Згідно з п. п.п. 3.1., 3.2. договору позивач
(виконавець) розробляє і публікує
інформаційні матеріали (стаття -
презентація) за допомогою письмових
матеріалів і фотографій, які надає
замовник. Замовник зобов'язаний
протягом 7 календарних днів з дня
підписання цього договору надіслати
виконавцю письмові матеріали та
фотографії для обробки, узгоджені у
додатку до цього договору, в іншому
випадку інформаційні матеріали (стаття
- презентація) розробляються та
публікуються без фотографій.

Пунктами 3.6., 3.7, 3.8 договору передбачено,
що виконавець зобов'язаний
опублікувати інформаційні матеріали
(стаття - презентація) на порталі -
www.meriaonline.com.ua протягом 60 календарних
днів з моменту укладення цього
договору. Виконавець зобов'язаний
письмово повідомити замовника про
публікацію інформаційних матеріалів
(стаття - презентація) на порталі
www.meriaonline.com.ua. Замовник зобов'язаний
протягом 4 днів з моменту отримання
повідомлення про публікацію
інформаційних матеріалів (стаття -
презентація) на порталі www.meriaonline.com.ua.
надіслати коригування до
інформаційних матеріалів виконавцю, в
іншому випадку інформаційні матеріали
вважатимуться прийнятими, а
зобов'язання виконавця вважатимуться
виконаними.

За п. 2.1. договору вартість послуг
становить 4 680,00 грн. з ПДВ.

Строк оплати - до 30.06.2011 року (п. 2.2.
договору).

З наявних матеріалів справи судом
встановлено, що позивач свої
зобов'язання за договором виконав,
виклавши 25.03.2011 року на сайті
www.meriaonline.com.ua. презентацію с. Верба, в
якій описана основна інформація про
даний населений пункт та його
інвестиційні можливості, про що було
письмово повідомлено відповідача
листом № 391 від 24.05.2011 року.

Вказаний лист направлений на адресу
відповідача 27.05.2011 року, а отримано
останнім 02.05.2011 року, що стверджується
поштовим повідомленням № 019, в
якому проінформовано відповідача про
те, що у випадку неотримання
повідомлення щодо необхідності
редагування інформаційних матеріалів,
виконані позивачем послуги
вважатимуться прийнятими.

Як встановлено судом з пояснень
представників сторін та фактичних
обставин справи, будь-яких інших
правовідносин між сторонами щодо
публікації на порталі інформації про
населений пункт та його інвестиційні
можливості не існувало, відтак
твердження відповідача про те, що за
відсутності посилання у повідомленні
позивача № 391 від 24.05.2011 року на договір
неможливо встановити взаємозв'язок між
вказаним повідомлення та виконанням
договору, визнається судом
необґрунтованим.

Так само безпідставними суд визнає
посилання відповідача на неповноту та
недостовірність інформації,
розміщеної позивачем на порталі,
оскільки відповідальність за зміст та
достовірність інформаційних
матеріалів несе відповідач (п. 3.3.
договору), а у випадку необхідності їх
корегування, - відповідач зобов'язаний
протягом 4 днів з моменту отримання
повідомлення про публікацію
інформаційних матеріалів надати
відповідні правки, в іншому випадку
інформаційні матеріали вважатимуться
прийнятими, а зобов'язання позивача -
виконаними (п. 3.8. договору).

У той же час відповідач жодного разу з
моменту отримання повідомлення № 391
від 24.05.2011 року по день звернення до
суду не звертався до позивача з вимогою
про усунення недоліків у наданих
послугах та не надав корективів, які
необхідно було б внести до
опублікованої на порталі інформації.

Крім того, п. 3.5. договору передбачено,
що протягом усього строку дії цього
договору виконавець безкоштовно надає
право замовнику на редагування та
доповнення наданих замовником
інформаційних матеріалів на порталі
www.meriaonline.com.ua.

Вказаним правом відповідач не
скористався, редагування та доповнення
інформаційних матеріалів не здійснив.

Щодо посилання відповідача на
порушення умов п. 3.2. договору, то
по-перше, надання письмових матеріалів
та фотографій віднесено до обов'язків
відповідача у справі, а по-друге, у
випадку невиконання даного обов'язку
зі сторони відповідача інформаційні
матеріали розробляються та
публікуються без фотографій.

Судом встановлено, що усупереч умовам
договору відповідач не оплатив надані
позивачем послуги. Розмір
заборгованості складає 4 680,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Договір є обов`язковим до виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення
загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Враховуючи, що відповідачем не надано
доказів виконання прийнятих на себе
зобов`язань, відтак вимоги позивача про
стягнення 4 680,00 грн. основного боргу
підлягають до задоволення.

Крім того, за несвоєчасне виконання
відповідачем зобов'язань щодо оплати
наданих послуг позивачем нараховано
та заявлено до стягнення 2 059,84 грн. 15 %
річних (за період з 01.07.2011 року по 05.06.2014
року).

Відповідно до п. 4.2. договору у випадку
невиконання або неналежного виконання
грошових зобов'язань замовник на
вимогу виконавця зобов'язаний сплатити
суму заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 15 % річних від
простроченої суми.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тобто ст. 625 ЦК України, між іншим, надає
можливість кредитору боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, встановити інший ніж 3 %
річних розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами,
який і було визначено сторонами у п. 4.2.
договору в розмірі 15 % річних від суми
заборгованості.

Суд, здійснивши перерахунок 15% річних,
нарахованих за період з 01.07.2011 року по
05.06.2014 року, встановив, що розмір
останніх становить 2 057,91 грн. (при
заявлених - 2 059, 84 грн.) (розрахунок
додається), отже 15% річних підлягають
частковому задоволенню.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що
позивач належними та достатніми
доказами, як того вимагають приписи
ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів факт
прострочення в оплаті наданих послуг, а
відповідач вказаних обставин не
спростував, суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог.

Щодо пені та інфляційних, то як
зазначалося, позивач в цій частині
відмовився від позовних вимог, відмова
прийнята судом, отже провадження у
справі в частині стягнення 249,97 грн.
інфляційних та 365,68 грн. пені підлягає
припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 80, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Вербської сільської
ради (35670, Рівненська область,
Дубенський район, с. Верба, вул.
Львівська, буд. 88, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "СВС СІТІ МЕДЕЯ" (01054,
м. Київ, вул. Воровського, буд. 32, кв. 2,
) 4 680,00 грн. основного
боргу, 2 057,91 грн. 15% річних та 1 826,45 грн.
судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог про
стягнення 1,93 грн. 15% річних відмовити.

4. Провадження у справі в частині
стягнення 249,97 грн. інфляційних та 365,68
грн. пені припинити.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 15.07.2014 року.

Суддя
Андрійчук О.В.