КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. Справа№ 911/130/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання:
Петренку В.А.,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
,,Укргазбуд"

на ухвалу господарського суду
Київської області від 10.06.2014р.

у справі № 911/130/14 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства ,,Укргазбуд"

до Фонду державного майна України

про визнання права власності та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
,,Укргазбуд" (далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовом до Фонду державного
майна України (далі - відповідач) про
визнання права власності на виробничий
гуртожиток по вул. Поповича,4 в м.
Бориспіль Київської області за
набувальною давністю.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.06.2014р. по справі № 911/130/14
позов залишено без розгляду.

Мотивуючи зазначену ухвалу, суд першої
інстанції послався на п.5 ст. 81 ГПК
України, зазначивши, що позивачем не
забезпечено надання суду належних і
допустимих доказів в обґрунтування
позовних вимог, необґрунтовано
поважності причин ненадання таких
доказів, позивач без поважних причин не
скористався наданою судом можливістю
доведення позовних вимог за допомогою
експертного дослідження, тому суд не
вбачає підстав та можливості
розглянути спір по суті за наявними
матеріалами.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
Публічне акціонерне товариство
,,Укргазбуд" подало апеляційну скаргу, в
якій просить ухвалу господарського
суду Київської області від 10.06.2014р.
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для розгляду справи
по суті. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги скаржник
посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.
Позивач вважає, що місцевий
господарський суд не забезпечив
виконання вимог процесуального
законодавства, що призвело до
порушення прав позивача на об'єктивний
розгляд справи в суді. Також скаржник
посилається на те, що у суду не було
підстав залишати позов без розгляду,
проведення експертизи було лише
додатковими доказами у справі, і якщо
ці докази не були надані в суд першої
інстанції, то суд повинен був
керуватися ст. 75 ГПК України і
розглянути справу за наявними
матеріалами.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014р.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства ,,Укргазбуд"
прийнято до провадження та призначено
розгляд скарги на 15.07.2014р.

В судовому засіданні 15.07.2014р.
представник позивача підтримала
доводи апеляційної скарги, представник
відповідача заперечила проти доводів
скарги, просила залишити оскаржувану
ухвалу без змін.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Частиною 2 статті 101
ГПК України передбачено, що
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні докази у справі, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
позов заявлено про визнання за
позивачем права власності на
гуртожиток на 60 місць за адресою:
м. Бориспіль, вул. Поповича, 4 за
набувальною давністю у зв'язку з
добросовісним, відкритим і
безперервним користуванням спірним
майном з 1994 року.

В обгрунтування факту користування
майном протягом зазначеного періоду
позивач посилається на перебування
майна у нього на балансі, вчинення дій
та понесення витрат на його утримання.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.01.2014р. порушено
провадження у справі №911/130/14 та
призначено справу до розгляду на 04.02.2014
року.

Як вбачається з ухвали господарського
суду Київської області від 04.02.2014р.,
позивач, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду спору, у судове
засідання не з'явився без поважних
причин, про причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав.

Зазначеною ухвалою розгляд справи
відкладено на 18.02.2014р. та зобов'язано
сторони виконати вимоги ухвали суду
від 21.01.2014р.

17.02.2014р. від позивача на адресу суду
надійшло клопотання, відповідно до
якого він просить призначити по справі
аудиторську перевірку щодо утримання
гуртожитку по вул. Поповича, 4 в м.
Бориспіль Київської області,
проведення якої доручити ПП ,,Сервіс
Аудит". На вирішення експертизи
поставити наступні питання:

- чи утримувався гуртожиток по вул.
Поповича, 4 в м. Бориспіль Київської
області на балансі позивача (з якого
часу);

- скільки витрачено коштів позивачем на
утримання гуртожитку по вул. Поповича, 4
в м. Бориспіль Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.03.2014р., з метою
встановлення факту користування
позивачем майном протягом спірного
періоду, перебування спірного майна на
балансі позивача, вчинення ним дій та
понесення витрат на утримання спірного
майна, оскільки дослідження наданих
позивачем первинних документів в їх
сукупності потребує спеціальних знань
та ненадання позивачем в обґрунтування
позовних вимог даних аудиторської
перевірки, у справі №911/130/14 було
призначено судову економічну
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи поставлено
такі питання: чи обліковувався
гуртожиток по вул. Поповича, 4 в м.
Бориспіль, Київської області на
балансі Публічного акціонерного
товариства ,,Укргазбуд", на якій
підставі та протягом якого періоду
часу; коли, скільки і на які цілі
Публічним акціонерним товариством
,,Укргазбуд" витрачено коштів у зв'язку
з утриманням гуртожитку по вул.
Поповича, 4 в м. Бориспіль, Київської
області. Витрати на проведення
експертизи та організаційні питання,
пов'язані з її проведенням покладено на
позивача - ПАТ ,,Укргазбуд".

22.05.2014р. матеріали справи №911/130/14
повернулись на адресу господарського
суду Київської області із
повідомленням експерта №3592/14-45 від
19.05.2014р. про неможливість надання
висновку у зв'язку з ненаданням за
клопотанням експерта матеріалів,
необхідних для проведення експертизи
та неоплатою попередньої вартості
експертного дослідження.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.05.2014р. поновлено
провадження у справі № 911/130/14 та
зобов'язано позивача повідомити суд
про причини несплати вартості
експертного дослідження.

04.06.2014р. від позивача на адресу суду
надійшли пояснення, відповідно до яких
він пояснив, що вартість призначеної у
справі судової експертизи, на його
думку, є завищеною і він відмовляється
оплачувати призначене судом експертне
дослідження. Також позивач просив
надати можливість провести
аудиторську перевірку ТОВ ,,Е.С. Аудит"
щодо утримання позивачем гуртожитку по
вул. Поповича, 4 в м. Бориспіль Київської
області, для чого надати строк до
03.07.2013р. та перенести судове засідання.

10.06.2014р. господарським судом Київської
області винесено оскаржувану ухвалу,
якою позов залишено без розгляду на
підставі п.5 ст. 81 ГПК України.

Суд першої інстанції, залишаючи позов
без розгляду зазначив, що позивачем не
забезпечено надання суду належних та
допустимих доказів в обґрунтування
позовних вимог, необґрунтовано
поважності причин ненадання таких
доказів та зазначено, що позивач без
поважних причин не скористався наданою
судом можливістю доведення позовних
вимог за допомогою експертного
дослідження.

Крім того, суд першої інстанції вказав,
що позивач з метою доведення позовних
вимог мав провести аудиторську
перевірку до звернення до суду, чи
забезпечити надання суду її
результатів під час вирішення спору та
вказав на те, що вирішення спору по суті
з прийняттям законного та
обґрунтованого рішення залежить від
результатів проведення призначеної
судом експертизи, наслідком якої є
надання обґрунтованого висновку
експертної установи.

З урахуванням наведених обставин
справи та вимог процесуального закону,
колегія суддів вважає, що, залишаючи
позовну заяву без розгляду, суд першої
інстанції припустився помилкового
висновку про наявність правових
підстав для залишення позову без
розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК
України з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.81 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно з п. 4.9 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 ,,Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" при вирішенні
питання щодо залишення позову без
розгляду господарським судам слід мати
на увазі, що застосування пункту 5
частини першої цієї статті можливо
лише за наявності таких умов: додаткові
документи вважаються витребуваними,
тільки якщо про це зазначено у
відповідному процесуальному
документі; витребувані документи
дійсно необхідні для вирішення спору,
тобто за їх відсутності суд
позбавлений можливості вирішити спір
по суті; позивач не подав документи,
витребувані судом без поважних причин.

Відповідні докази подаються позивачем
і оцінюються господарським судом за
загальними правилами статті 43 ГПК.

В разі неповідомлення позивачем таких
причин суд вправі, в залежності від
конкретних обставин справи, або
залишити позов без розгляду, або
розглянути справу за наявними в ній
доказами.

З наведених норм і положень вбачається,
що норма п. 5 ч.1 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України може
бути застосована судом лише у разі
наступних умов: 1) конкретні документи
були витребувані судом; 2) ці документи
є необхідними для вирішення спору; 3)
позивач не подав ці документи без
поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою суду від 21.01.2014р. суд зобов'язав
позивача подати:

- докази оціночної вартості майна;

- довідку про включення позивача
до Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України;

- власне письмове підтвердження
того, що у провадженні господарських
судів України або іншого органу, який в
межах свої компетенції вирішує спір,
нема справи зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав та нема рішення цих органів з
такого спору;

- оригінали документів, доданих до
позовної заяви, для огляду в судовому
засіданні;

- інші докази, які підтверджують
викладені у позовній заяві обставини.

Ухвалою від 04.02.2014р. розгляд справи
відкладено на 18.02.2014р. та зобов'язано
сторони виконати вимоги ухвали суду
від 21.01.2014р.

Ухвалою суду від 18.02.2014р. розгляд справи
відкладено на 04.03.2014р. зобов'язано
відповідача надати обґрунтований
відзив на позовну заяву.

Відповідно до матеріалів справи
позивачем надано на виконання вимог
ухвали суду довідку про включення до
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
довідку - підтвердження того, що у
провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
свої компетенції вирішує спір, нема
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав та
нема рішення цих органів з такого
спору.

З вищевказаних ухвал суду першої
інстанції не вбачається, які саме
докази (конкретні документи) оціночної
вартості майна та інші докази, які
підтверджують викладені у позовній
заяві обставини має надати позивач та
суд ніяким чином не обґрунтовує в чому
полягає необхідність подання
позивачем цих доказів.

Крім того, господарський суд був
зобов'язаний з'ясувати причини
невиконання його вимог позивачем і
об'єктивно оцінити їх поважність, проте
оскаржувана ухвала не містить
обґрунтування поважності чи
неповажності причин неподання
витребуваних судом доказів.

Також, залишаючи позов без розгляду у
зв'язку із ненаданням позивачем
належних і допустимих доказів в
обґрунтування позовних вимог, місцевий
господарський суд не зазначив, у чому
саме полягає неможливість розгляду
спору у цій справі по суті без
витребуваних документів.

За змістом ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
як встановлено статтею 34 ГПК України.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 42 ГПК
України висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими ст. 43 цього
Кодексу.

В порушення приписів процесуального
законодавства суд першої інстанції
прийняття законного та обґрунтованого
рішення поставив в залежність від
висновку експертної установи, що не
відповідає нормам ст. 43 ГПК України.

Посилання суду першої інстанції, яке
викладене в оскаржуваній ухвалі від
10.06.2014р., на те, що позивач з метою
доведення позовних вимог мав провести
аудиторську перевірку до звернення до
суду чи забезпечити надання суду її
результатів під час розгляду спору,
також не відповідає вимогам чинного
законодавства та підставам заявленого
позову.

Враховуючи наведене, слід дійти
висновку, що підстави, зазначені в
оскаржуваній ухвалі, за якими суд
залишив позов без розгляду, не
відповідають приписам п.5 ч.1 ст. 81 ГПК
України.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
приймаючи оскаржувану ухвалу допустив
неправильне застосування норм
процесуального права, а тому ухвала
господарського суду Київської області
від 10.06.2014р. у справі № 911/130/14 має бути
скасована, а справу слід передати на
розгляд місцевого господарського суду.

Доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими, а тому апеляційна
скарга підлягає задоволенню.
Заперечення відповідача відхиляються
з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 81, 99, 101, 103 - 106 ГПК
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства ,,Укргазбуд" на
ухвалу господарського суду Київської
області від 10.06.2014р. у справі № 911/130/14
задовольнити.

2. Скасувати ухвалу господарського суду
Київської області від 10.06.2014р. у справі
№ 911/130/14.

3. Справу № 911/130/14 передати на розгляд
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Головуючий суддя
В.Г. Суховий

Судді
Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз

Повний текст складено та підписано
16.07.2014р.