ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р.
Справа № 907/53/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І.

суддів
Желіка М.Б.

Мирутенка О.Л.

при секретарі судового засідання
Томкевич Н.М.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-промисловий
центр" б/н від 25.04.2014 року (вх. № 01-05/2056/14
від 06.05.14р.).

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 03.03.2014р.

у справі № 907/53/14, суддя Ушак І.Г.

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Гермес Агро", м. Одеса

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-промисловий
центр", м. Ужгород

про стягнення 322 957, 60 грн., у тому числі
300 000, 00 грн. основного боргу, 22 957, 60 грн.
пені,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 03.03.2014р. у
справі № 907/53/14 позов задоволено
частково. З відповідача на користь
позивача стягнуто 300 000 грн. (суми
попередньої оплати) та 6 000 грн. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Закарпатської
області від 03.03.2014р. у справі № 907/53/14,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгово-промисловий
центр" звернулось до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою б/н від 25.04.2014 року
(вх. № 01-05/2056/14 від 06.05.14р.).

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
06.05.2014р. справу за № 907/53/14 розподілено
до розгляду судді - доповідачу Марку
Р.І.

Розпорядженням в.о. голови суду від
07.05.2014р. у склад колегії для розгляду
справи № 907/53/14 введено суддів Желіка
М.Б. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 07.05.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 17.06.2014р. Скаржника зобов'язано
провести доплату судового збору у
встановленому розмірі.

Позивач, в порядку вимог ст. 96 ГПК
України, подав відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить у задоволенні
вимог апеляційної скарги відмовити,
оскаржуване судове рішення у даній
справи залишити без змін.

16 червня 2014р. на розгляд суду поступило
клопотання позивача про розгляд справи
без участі його представника.

16 червня 2014р. на розгляд суду поступило
клопотання скаржника (телеграма) про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю забезпечити участь
уповноваженого представника в
засідання суду, призначене на 17.06.2014р.

З метою надання сторонам
конституційного права на захист
охоронюваних законом інтересів,
ухвалою суду від 17.06.2014р. розгляд справи
було відкладено на 02.07.2014р.

В дане судове засідання сторони
повторно не з'явились.

1 липня 2014р. на адресу суду поступило
клопотання (телеграма) скаржника про
відкладення розгляду справи з метою
надання сторонам можливості
врегулювати спір в добровільному
порядку.

Судова колегія відмовила у задоволенні
клопотання скаржника про відкладення
розгляду справи, оскільки суд
апеляційної інстанції, в силу вимог ч. 1
ст. 102 ГПК України, обмежений
двомісячним строком розгляду
апеляційної скарги на рішення
місцевого господарського суду.
Клопотань щодо продовження строків
вирішення спору на адресу суду не
поступало.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази в їх сукупності, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що у задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
рішення Господарського суду
Закарпатської області у даній справі
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів
справи, 26.06.2013р. між сторонами у справі
було укладено договір поставки
сільськогосподарської продукції,
відповідно до пп. 1.1., 4.1. якого ТОВ
«Торгово-промисловий центр»
(постачальник) зобов'язався поставити
ТОВ «Гермес Агро» (покупцю) насіння
ріпаку 2013 року в кількості 200 тонн
протягом двадцяти днів з моменту
укладення Договору, а останній -
прийняти товар та оплатити його
вартість.

При цьому, сторони узгодили, що
покупець сплачує на рахунок
постачальника авансовий платіж на суму
500 000,00 грн. протягом 2-х днів з моменту
підписання договору, різниця ж
вартості товару сплачується покупцем
на протязі 5-ти банківських днів після
отримання права власності на товар, яке
виникає після відвантаження товару на
залізничний транспорт.

Терміни поставки товару сторони
узгодили в п. 4.4. Договору, а саме -
протягом одного місяця з моменту
підписання договору .

Матеріали справи свідчать про те, що
26.06.2013р. позивач згідно платіжного
доручення № 139 від 26.06.2013р. перерахував
відповідачу 500 000 грн. авансового
платежу, з яких 23.08.2013 відповідач
повернув 200 000,00 грн.

Непоставленим залишився товар на суму
300 000 грн.

Вказані обставини сторонами не
заперечуються.

В грудні 2013р. позивач звернувся до
відповідача з претензією на суму 322 957, 60
грн., з яких 300 000, грн. - передоплата, 22
957,60 грн. - пеня за прострочення поставки
товару.

З врахуванням фактичних обставин та
наявних у справі доказів, місцевий
господарський суд дійшов висновку про
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення з рахунку відповідача 300 000
грн. суми передоплати. У задоволенні
решти позовних вимог судом відмовлено
з тих підстав, зокрема, що за текстом п.
7.1 договору, на який посилається
позивач як на підставу застосування
штрафних санкцій, йдеться про те, що
такі застосовуються до постачальника у
випадку порушення термінів поставки
вказаних у Додатковій угоді. Разом з
тим, матеріали справи не містять
Додаткової угоди сторін, про неї не
йдеться і у позовній заяві. За таких
обставин не можна вважати, що сторони
узгодили належним чином питання
відповідальності постачальника за
порушення термінів поставки товару за
договором.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Строки поставки, згідно статті 267
Господарського кодексу України,
встановлюються сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Місцевий господарський суд
встановивши, що відповідач
зобов'язання за договором поставки не
виконав, поставку товару згідно умов
договору не здійснив, дійшов вірного
висновку про підставність позовних
вимог щодо стягнення з відповідача 300 000
грн. в повернення сплаченої суми
авансу.

Оскільки скаржник, у встановленому
законом порядку, не подав належних та
допустимих доказів, які б з
достовірністю підтверджували доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та
обґрунтовували неправомірність та
безпідставність заявленого позову,
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, судова колегія
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що рішення Господарського суду
Закарпатської області відповідає
законодавству, матеріалам та дійсним
обставинам справи, а тому не вбачає
підстав його для зміни чи скасування.

Судовий збір за перегляд рішення в
апеляційному порядку покласти на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України,-

Львівський апеляційний господарський
суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Закарпатської області від 03.03.2014р. у
справі № 907/53/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору
за перегляд рішення в апеляційному
порядку в розмірі 3 000 грн. покласти на
скаржника.

3. Достягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-промисловий центр» (88000 м.
Ужгород, вул. Боженка, 2, офіс 4, ) в доход державного бюджету
України 2 391 грн. судового збору за
перегляд рішення в апеляційному
порядку

4. Місцевому господарському суду
видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 04 липня 2014р.

Головуючий суддя
Марко Р.І.

Суддя
Желік М.Б.

Суддя
Мирутенко О.Л.