ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.Справа № 922/3210/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

головуючий суддя Смірнова О.В.

судді: Лаврова Л.С. , Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ
до Комунального підприємства
"Теплоенерго" Лозівської міської ради
Харківської області, м. Лозова
про
стягнення 4 398 740, 38 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Єфременко О.О., довіреність
№14-88 від 18.04.2014 р.;

відповідача - Баєва О.Ю., довіреність
від 06.05.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ,
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з Комунального
підприємства "Теплоенерго"
Лозівської міської ради Харківської
області, м. Лозова, 3698740,38 грн. основного
боргу, 27573,36 грн. інфляційних витрат,
373141,84 грн. пені, 74628,37 3% річних, 697882,81 грн.
7% штрафу та судового збору,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідач в порушення умов договору №
14/6436/12 від 26.10.2012 р. неналежним чином
виконав свої зобов"язання щодо повної
та своєчасної оплати за природний газ.

12 серпня 2013 року відповідач у відзиві
на позовну заяву просив суд
задовольнити клопотання про
проведення експертизи, відмовити
позивачу в стягненні 27573,36 грн.
інфляційних витрат, зменшити суму пені
та штрафу на 90% та відстрочити
виконання рішення суду строком на один
рік з моменту винесення рішення.

12 серпня 2013 року представник
відповідача надав до суду клопотання, в
якому просив суд провести по справі
судову економічну експертизу,
провадження якої доручити Науково -
дослідницькому експертно -
криміналістичному центру ГУМВС
України в Харківській області з
викладеним переліком питань.

В судовому засіданні 13 серпня 2013 року
було оголошено перерву до 29 серпня 2013
року.

27 серпня 2013 року представник
відповідача надав пояснення, в яких
зазначив, що акти приймання- передачі
природного газу за жовтень 2012 р. були
підписані саме 29.12.2012 р., обов"язок
відповідача по оплаті природного газу
у жовтні 2012 року, на його думку, виникає
з 15.01.2013 р. та надав документ - перевірку
правильності розрахунку пені, штрафу
та 3% річних.

29 серпня 2013 року від позивача надійшло
клопотання про відвід судді Смірнової
О.В.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29 серпня 2013
року було відмовлено позивачу в
задоволенні заяви про відвід судді.

29 серпня 2013 року позивач надав
клопотання про призначення колегії у
складі трьох суддів для розгляду
справи №5922/3211/13.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29 серпня 2013
року було задоволено клопотання
позивача про призначення
колегіального розгляду справи. Для
розгляду справи № 922/3211/13 призначено
колегію суддів.

Розпорядженням від 30 серпня 2013 року
призначено для розгляду справи №
922/3211/13 колегію суддів у складі
головуючого судді Смірнової О.В.,
суддів Ковальчук Л.В., Шарко Л.В.

29 серпня 2013 року представник позивача
надав клопотання, в якому просив суд
відкласти розгляд справи на один
тиждень.

В судовому засіданні 29 серпня 2013 року
було оголошено перерву до 30 серпня 2013
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 30 серпня 2013
року було зупинено провадження у
справі, у зв"язку з призначенням по
справі судової економічної експертизи,
провадження якої доручено експертам
Науково- дослідницькому експертно -
криміналістичному центру ГУМВС
України в Харківській області.

16 червня 2014 року від Науково-
дослідницькому експертно-
криміналістичному центру ГУМВС
України в Харківській області надійшов
висновок експерта № 94 від 12.06.2014 р.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Харківської
області від 16 червня 2014 року, у зв"язку
з відпусткою судді Шарко Л.В. та
відставкою судді Ковальчук Л.В., було
змінено склад колегії суддів та
призначено для розгляду справи колегію
суддів у складі головуючого судді
Смірнової О.В., суддів Лаврової Л.С. та
Суслової В.В.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16 червня 2014
року було провадження у справі
поновлено та призначено її розгляд на 24
червня 2014 року.

23 червня 2014 року представник
відповідача в уточненнях до відзиву
просив суд відмовити позивачу в
стягненні 27573,36 грн. інфляційних
збитків, зменшити суму пені та штрафу
на 90%, відстрочити виконання рішення
суду на один рік з моменту винесення
рішення, посилаючись на те, що не може
погасити надмірно нараховані великі
штрафні санкції, тому що знаходиться у
важкому фінансовому становищі.

В судовому засіданні 24 червня 2014 року
було оголошено перерву до 03 липня 2014
року.

01 липня 2014 року позивач у поясненнях до
справи вказав, що акти є підставою для
розрахунків між сторонами, що
встановлено у розділі "Порядок та умови
передачу газу", отже і зазначений пункт
регулює саме умови передачу газу та є
документом, що фіксує остаточний обсяг
переданого газу, проте сам порядок
розрахунків у імперативному порядку
встановлено у п. 6.1 договору, розділ
"Порядок та умови проведення
розрахунків", та зазначений розділ
договору не містить умови, що оплата
поставленого газу здійснюється лише
після підписання акту. Також
представник позивача зазначив, що
зменшення судом розміру неустойки
спричинить позивачу збитки, а важкий
фінансовий стан боржника, невиконання
своїх зобов"язань контрагентами не є
винятковими обставинами.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 липня 2014 року
було відкладено розгляд справи на 08
липня 2014 року.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Харківської
області від 08 липня 2014 року, у зв"язку з
відпусткою судді Суслової В.В., було
змінено склад колегії суддів та
призначено для розгляду справи колегію
суддів у складі головуючого судді
Смірнової О.В., суддів Лаврової Л.С. та
Шарко Л.В.

08 липня 2014 року представник позивача у
судовому засіданні підтримував
позовні вимоги.

Представник відповідача просив суд
відмовити позивачу в стягненні 27573,36
грн. інфляційних збитків, зменшити суму
пені та штрафу на 90%, відстрочити
виконання рішення суду на один рік з
моменту винесення рішення.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

26 жовтня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(позивач) та Комунальним підприємством
"Теплоенерго" Лозівської міської ради
Харківської області, м. Лозова,
(відповідач) було
укладено Договір № 14/6436/12 (т.1 а.с. 10-15).

Відповідно до п. 1. 1. Договору позивач
зобов'язується передати у власність
відповідачу у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД , а відповідач, в свою чергу,
прийняти та оплатити цей природний газ
за умови цього Договору.

П.1.2. Договору сторони домовились про
те, що газ який продається за цим
договором, використовується Покупцем
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями.

Оплата за газ, відповідно до п. 6.1.
Договору здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом поставки
газу. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14 числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

На виконання умов вказаного договору
позивачем було поставлено відповідачу
протягом жовтня - грудня 2012 р. природний
газ в обсязі 7615,15 тис. м3 на загальну
суму 9969754,38 грн., що підтверджується
актами від 29.12.2012 р., від 30.11.2012 р., від
31.12.2012 р., які підписані обома сторонами
та скріплені печатками.

У вказаних актах зазначений договір №
14/6436/12 від 26.10.2012 р., що підтверджує те,
природний газ поставлявся саме на
виконання цього договору.

Проте відповідач в порушення умов
укладеного договору у встановлені
строки свої зобов'язання по оплаті
отриманого ним природного газу виконав
частково, внаслідок чого у відповідача
перед позивачем утворилась
заборгованість за використаний ним
природний газ в сумі 4398740,38 грн. (сума
основного боргу, пені, штрафу, 3% річних
та інфляційних витрат), що і стало
підставою позивачу для звернення до
господарського суду з відповідним
позовом.

Під час розгляду справи позивачем до
матеріалів справи наданий договір №
121/30 про організацію взаєморозрахунків,
укладений між Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Харківській області,
Департаментом фінансів Харківської
обласної державної адміністрації,
Департаментом житлово - комунального
господарства та розвитку
інфраструктури Харківської обласної
державної адміністрації, Комунальним
підприємством "Теплоенерго" Лозівської
міської ради Харківської області та
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" м. Київ, відповідно
до якого сторони погодили перелік
підприємств, установ та організацій, що
беруть участь у проведенні
взаєморозрахунків, та послідовність
виконання сторонами договору.
Відповідно до цього договору
Казначейство перераховує кошти, які
надійшли до спеціально фонду
державного бюджету від продажу
облігацій внутрішньої державної
позики згідно з пунктом 2 статті 16 ЗУ
"Про державний бюджет України на 2014 рік"
Головному управлінню Державної
казначейської служби України в
Харківській області в сумі 4145525,61 грн.,
та в результаті відповідач перераховує
позивачу кошті в сумі 4145525,61 грн., у тому
числі 3698689 грн. для погашення
заборгованості за спожитий природний
газ за 2012 рік за договором від 26.10.2012 р.
№ 14/6436/12, у тому числі податок на додану
вартість 616448,17 грн.; 446836,61 грн. для
погашення заборгованості за спожитий
природний газ за 2013 р. згідно з
договором від 28.12.2012 р. № 13/3030-ТЕ-32.
Пунктом 9 договору сторони погодили, що
у графі платіжного доручення
"призначення платежу" додатково
зазначають пункт 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 ЗУ
"Про державний бюджет України на 2014 рік,
а також номер договору.

Таким чином, відповідачем було
повністю погашену суму основного боргу
у розмірі 3698740,38 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1 від 01.01.2014 р., в графі "призначення
платежу" якого зазначено: "пункт 24 ст. 14
та п. 2 ст. 16 ЗУ "Про державний бюджет
України на 2014 рік", договір № 121/30 від
12.02.2014 р. про організацію
взаєморозрахунків відповідно до ПКМУ
від 29.01.2014 р. № 30 для погашення
заборгованості за прир. газ за 2012 р.,
згідно з договором від 26.10.2012 р. № 14/6436/12,
та за 2013 р. згідно договору № 13/3030-ТЕ-32",
та платіжним дорученням № 3190 від 21.10.2013
р.

Представник позивача у судовому
засіданні підтвердив отримання
грошових коштів від відповідача. До
платіжного доручення № 1 від 01.04.2014 р.
додано лист № 248 від 04.04.2014 р.,
адресований Начальнику Лозівського
управління ГУ ДКСУ в Харківській
області, в якому просив вважати вірним
призначення платежу в платіжному
дорученні № 1 від 01.04.2014 р. в такій
редакції: "Згідно п. 24 ст. 14, п. 2 ст. 16 ЗУ
"Про Державний бюджет України на 2014 р.
Договір 121/30 від 12.02.2014 р. про
організацію взаєморозрахунків
відповідно до ПКМУ від 29.01.2014 р. № 30 для
погашення заборгованості за природний
газ за 2012 р. - 3698689 грн. згідно з
договором від 26.10.2012 р. № 14/6436/12, та за 2013
р. - 446836,61 грн. згідно з договором від
28.12.2012 р. № 13/3030-ТЕ-32, у тому числі ПДВ 20%
690920,94 грн.""

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку припинити провадження у
справі в частині стягнення 3698740,38 грн.
основного боргу на підставі п. 1-1 ст. 80
ГПК, у зв"язку з погашенням
відповідачем боргу після порушення
провадження у справі.

Відповідач у письмових поясненнях
послався на те, що акти приймання -
передачі природного газу за жовтень 2012
р. були підписані саме 29.12.2012 р., тому
обов"язок відповідача по оплаті
природного газу у жовтні 2012 року, на
його думку, виникає з 15.01.2013 р., оскільки
відповідно до п. 3.4 договору, акти
приймання - передачі природного газу є
підставою для остаточних розрахунків.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що посилання на затримки в
оформленні актів приймання-передачі
газу не можуть бути підставою для
звільнення від відповідальності,
пункт.6.1 договору не пов'язує обов'язок
оплатити отриманий газ з їх
підписанням. Наявність актів є
обов'язковою лише для проведення
остаточного розрахунку, який включає
можливі розбіжності та коригування.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України, якими
передбачено, що господарські
зобов'язання можуть виникати
безпосередньо з господарського
договору. Порядок та умови проведення
розрахунків сторони визначили у п. 6.1.
Договору, відповідно до якого, оплата
за газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу, а п. 3.4 Договору визначає порядок
та умови передачі газу. За таких
обставин, відсутні підстави вважати
Акт приймання-передачі газу датою
розрахунку за поставлений природний
газ.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

В розумінні ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох відсотків річних за
весь час прострочення.

Судом перевірено розрахунок 3% річних
за зобов"язанням жовтня 2012 р. з 14.11.2012 р.
по 19.02.2013 р. та інфляційних витрат за
грудень 2012 р. - січень 2013 р.; за
зобов"язанням листопада 2012 р. - 3% річних
з 14.12.2012 р. по 19.02.2013 р. та інфляційних
витрат за грудень 2012 року - січень 2013
року; за зобов"язанням грудня 2012 року - 3%
річних з 14.01.2013 р. по 29.03.2013 р. та
інфляційних витрат за січень 2013 року.

Зважаючи на вищевикладене, позовні
вимоги позивача в частині стягнення 3%
річних в сумі 74628,37 грн. та інфляційних
витрат в сумі 27573,36 грн. підтверджуються
матеріалами справи та відповідають
діючому законодавству, у зв'язку з чим
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст.193,198 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов"язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов"язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених законом або договором.

На підставі п.7.2 укладеного договору
поставки природного газу, у разі
невиконання покупцем умов п.6.1 цього
договору щодо порядку проведення
розрахунків, покупець зобов'язується
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф в розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

Позивачем заявлено до стягнення з
відповідача 373141,84 грн. пені та 697882,81 грн.
7% штрафу.

Відповідачем, в свою чергу, було
заявлено клопотання про зменшення
розміру пені та штрафу на 90%.

Частина 233 Господарського кодексу
України передбачає, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з
пунктом 3 частини першої статті 83
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з яким господарський
суд, приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

В пункті 2.4 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 29.04.94 р. №
02-5/293 "Про деякі питання практики
застосування майнової
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошових
зобов'язань" та пункті 3.9.2 роз'яснення
Вищого арбітражного суду від 18.09.1997р. №
02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, що вирішуючи питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання (п. З
ст. 83 ГПК України), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони ( в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін та оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема із розміром
збитку.

Крім того, як необхідність
використання права на зменшення
розміру штрафних санкцій так розмір, до
якого вони підлягають зменшенню, закон
відносить на розсуд суду.

Відповідач просить зменшити розмір
пені та штрафу на 90% з посиланням на
тяжкий економічний стан підприємства,
причинами якого є невідповідність
тарифів на послуги теплопостачання;
додатковим податковим навантаженням,
яке полягає у тому, що у зв"язку зі
змінами з січня 2012 р. при отриманні
субвенцій з державного бюджету на
покриття збитків, які виникли через
невідповідність тарифів до їх
вартості, у підприємства виникають
додаткові податкові зобов"язання по
ПДВ у розмірі 20% від суми субвенцій, яка
направлена на розрахунки за газ,
розрахунок різниці у тарифах -
субвенції здійснюється без врахування
ПДВ на вартість складових
собівартості, і як наслідок,
підприємство не доотримує з Державного
бюджету частку нарахованого
постачальником та фактично не має
джерел покриття; штрафні санкції, яка
нараховуються на заборгованість, яка
утворилась фактично у зв"язку з
несвоєчасним фінансуванням з
Державного бюджету субвенцій на
покриття збитків; заборгованість
споживачів, яка станом на 01.06.2013 р.
складає 7358026 грн. Крім того, відповідач
просить суд врахувати той факт, що
порушення зобов"язання відповідачем не
потягло для позивача значних збитків,
проте сплата штрафних санкцій зачіпає
не лише майнові інтереси відповідача, а
і інші інтереси, зокрема, можливість
постачання теплової енергії населенню
та організаціям, банкрутство, у зв"язку
із збитковістю діяльності.

В обґрунтування тяжкого фінансового
стану позивач надав до матеріалів
справи: декларації з додатку на
прибуток за 2012 р.; звіти про фінансовий
стан разом з балансами та іншими
річними фінансовими формами - 30 2012 р., за
1 квартал 2013 р., за півріччя 2013 р.; звіт
про витрати на виробництво та
фінансові показники діяльності
підприємств від надання послуг
теплопостачання за 2012 р.; за перший
квартал 2013 року; звіти з праці по
підприємству та його підрозділам за 2012
р. та січень - травень 2013 р.

Крім того, висновком експертизи
Науково - дослідницького експертно -
криміналістичного центру ГУМВС
України в Харківській області № 94 від
12.06.2014 р. встановлено, що тарифи на
теплопостачання для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб"єктів господарювання у
період опалювального сезону 2012 р. та у
період постачання газу за договором №
14/6436/12 від 26.10.2012 р. для відповідача не
покривають фактичні витрати на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії. Також
встановлено, що аналізуючи показники
економічної діяльності підприємства,
можна зробити висновок, що коефіцієнт
абсолютної ліквідності на кінець 2012
року нижче нормативного значення.
Коефіцієнт маневрування власних
оборотних засобів має невід"мне
значення, що свідчить про
недостатність власних коштів для
формування оборотних активів, і як
наслідок - дефіцит власних оборотних
коштів. До таких негативних наслідків
призвела збитковість підприємства та
наявність значних поточних
зобов"язань, отже фінансова стійкість
підприємства є дуже низькою, що створює
передумови для її кризового становища.
Згідно розрахованих економічних
показників підприємства відповідача у
період постачання газу за договором №
14/6436/12 від 26.10.2012 р. мало можливість
розрахуватись за поставлений газ у
повному обсязі лише за умови взяття на
себе зобов"язань за кредитними
договорами, або за умови отримання
бюджетних коштів, а збільшення
позикового капіталу сприяло б
погіршенню економічних показників
господарсько- фінансової діяльності
підприємства.

Позивач заперечує проти зменшення
розміру пені та штрафу з посиланням на
те, що відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, його важкий стан не є
винятковим випадком в розумінні п. 3 ст.
83 ГПК України та підставою для
зменшення неустойки, яка підлягає
стягненню.

Враховуючи викладені відповідачем
обставини та висновки, встановлені
експертизою щодо тяжкого фінансового
стану підприємства відповідача, суд
вважає даний випадок винятковим,
оскільки: по-перше, зобов'язання не
виконувались з об'єктивних причин,
зокрема, у зв'язку з важким фінансовим
становищем відповідача внаслідок
невиконання бюджетними установами
зобов'язань за надані послуги; по-друге,
відповідачем у повному обсязі виконані
зобов'язання по сплаті одержаного газу
за договором № 14/6436/12 від 26.10.2012 р., що
підтверджується матеріалами справи та
не оспорюється позивачем, тобто
повністю усунено порушення шляхом
повного погашення основної суми боргу.

Таким чином, суд дійшов висновку
задовольнити клопотання відповідача
про зменшення розміру пені та штрафу на
90% (таку позицію підтримує Вищий
господарський суд України в своїй
постанові від 12.02.2013 р. по справі №
5023/1097/12), та стягнути з відповідача на
користь позивача 37314,18 грн. пені та 69788,28
грн. штрафу.

В стягненні 335827,66 грн. пені та 628094,53 грн.
штрафу слід відмовити.

Суд, дослідивши заявлене відповідачем
клопотання про можливість надання
відстрочки заборгованості терміном на
один рік з моменту винесення рішення,
вислухавши представників сторін,
встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
розстрочити або відстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ратифікованої Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції", кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру. Таким чином, ця
стаття проголошує "право на суд", одним
з аспектів якого є право на суд, тобто
право подати позов з приводу
цивільно-правових питань до суду. Однак
це право було б ілюзорним, якби правова
система Договірної держави допускала,
щоб остаточне судове рішення, яке має
обов'язкову силу, не виконувалося на
шкоду одній із сторін." (Справа "Горнсбі
проти Греції" (Case of Hornsby v. Greece, Рішення
Європейського суду з прав людини від
19.03.1997 р.)

В контексті розгляду даної справи це
означає, що пріоритет повинен бути
наданий саме виконанню рішення суду, у
встановленому відповідним законом
порядку і строки. І тільки у виняткових
випадках, як це і передбачає ст.121 ГПК
України, пріоритетною може бути
відстрочка або розстрочка виконання
рішення. Зі змісту ст.121 ГПК України
випливає також, що сама по собі
наявність обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, не є підставою для надання
відстрочки або розстрочки виконання
рішення, зміни способу та порядку його
виконання. Ці обставини повинні мати
винятковий характер, суд оцінює докази,
що ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, за правилами ст.43
ГПК України.

Враховуючи тяжкий економічний стан
підприємства, причинами якого є
невідповідність тарифів на послуги
теплопостачання; додаткове податкове
навантаження; надмірно великі штрафні
санкції; заборгованість споживачів,
яка станом на 01.06.2013 р. складає 7358026 грн.,
те, що сплата штрафних санкцій зачіпає
не лише майнові інтереси відповідача, а
і інші інтереси, зокрема, можливість
постачання теплової енергії населенню
та організаціям, банкрутство, у зв"язку
із збитковістю діяльності, приймаючи
до уваги той факт, що відповідачем у
повному обсязі виконані зобов'язання
по сплаті одержаного газу за договором
№ 14/6436/12 від 26.10.2012 р., та враховуючи
встановлені експертизою висновки щодо
низької фінансової стійкості
підприємства, що створює передумови
для її кризового становища, колегія
суддів дійшла висновку частково
задовольнити заявлене відповідачем
клопотання про відстрочку виконання
рішення суду.

Відповідно до п. 3.16.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р., судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю
без урахування зменшення неустойки.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судовий
збір у даній справі покладається на
відповідача.

На підставі ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530, 610, 611
ЦК України, ст.ст.193,198, 233 ГК України,
керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, п. 1-1 ст. 80,
ст.ст.82-85 ГПК України, суд -.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Теплоенерго" Лозівської міської ради
Харківської області (64602, Харківська
область, м. Лозова, вул. Ломоносова, 23,
) на користь Публічного
акціонерного товариства НАК
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6, р/р 1 в АТ
"Ощадбанку" м. Києва, МФО 300465, ) 27573,36 грн. інфляційних витрат,
37314,18 грн. пені, 74628,37 3% річних, 69788,28 грн. 7%
штрафу та 68820 грн. судового збору.

В стягненні 3698740,38 грн. основного боргу
провадження у справі припинити.

В стягненні 335827,66 грн. пені та 628094,53
грн. штрафу відмовити.

Відстрочити виконання рішення до 01
лютого 2015 року.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.07.2014 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя О.В.
Смірнова Л.С. Лаврова Л.В. Шарко