ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 червня 2014 року Справа № 924/905/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіВовка
І.В.,суддів:Грека Б.М., Губенко Н.М.,
Запорощенка М.Д., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявутовариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 25.02.2014у
справі№ 924/905/13за позовомтовариства з
обмеженою відповідальністю
"Корсунське"дотовариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро
Україна"провизнання недійсним
договору поставки від 03.03.2012 № 2077,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Корсунське"
звернулося до господарського суду
Хмельницької області з позовом про
визнання недійсним укладеного з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
договору поставки № 2077 від 03.03.2012 з
додатками до нього.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 04.10.2013 у
справі № 924/905/13 позов задоволено.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.11.2013 рішення
господарського суду Хмельницької
області від 04.10.2013 скасовано та
прийнято нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.02.2014 у даній справі
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.11.2013
скасовано, а рішення господарського
суду Хмельницької області від 04.10.2013
залишено в силі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
звернулося із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
25.02.2014 у справі № 924/905/13, у якій просить
указану постанову скасувати і прийняти
нове судове рішення, яким залишити в
силі постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
20.11.2013.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 12.04.2011
у справі № 6/403, від 06.07.2010 у справі № 16/507,
від 09.10.2013 у справі № 5009/4401/12, від 15.11.2011 у
справі № 13/342-08/26, від 08.10.2012 у справі №
17/5007/93/11, від 06.06.2011 у справі № 4/133-10/20, від
07.06.2011 у справі № 39/6-39/277 та на постанову
Судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 10.04.2012 у
справі № 2/261 мотивовано неоднаковим
застосуванням судами одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
статті 241, частини третьої статті 92
Цивільного кодексу України, статті 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, останній вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

У постанові від 25.02.2014 у справі № 924/905/13,
про перегляд якої просить заявник,
Вищий господарський суд України
погодився з висновками суду першої
інстанції щодо наявності правових
підстав для задоволення позову про
визнання недійсним договору поставки.
При цьому, суд касаційної інстанції
виходив з того, що договір підписано
директором товариства з перевищенням
визначених статутом повноважень, а
докази схвалення правочину загальними
зборами учасників товариства відсутні,
незважаючи на встановлені обставини
справи про те, що товар позивачем
частково оплачено, не повертався
продавцю і покупець не мав зауважень
щодо кількості, якості та асортименту
поставленого товару.

Водночас у постановах від 12.04.2011 у
справі № 6/403, від 08.10.2012 у справі №
17/5007/93/11, 06.06.2011 у справі № 4/133-10/20 суд
касаційної інстанції прийшов до
протилежного висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову про визнання договору
недійсним, обґрунтованого
перевищенням представником
повноважень щодо його укладення. При
цьому, суд касаційної інстанції
виходив з того, що сплата позивачем та
отримання відповідачем коштів
свідчить про схвалення спірного
договору.

З огляду на викладене колегія суддів
визнає, що зі змісту вказаних судових
рішень Вищого господарського суду
України вбачаються ознаки
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, внаслідок
чого ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах, що
є підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Вищим господарським судом України не
приймається до уваги посилання
заявника на постанови від 09.10.2013 у
справі № 5009/4401/12, від 15.11.2011 у справі №
13/342-08/26, від 07.06.2011 у справі № 39/6-39/277, зі
змісту яких вбачається, що судом
касаційної інстанції не допущено
різного застосування норм
матеріального права, оскільки рішення
у даних справах суд касаційної
інстанції прийняв в залежності від
встановлених судами попередніх
інстанцій фактичних обставин справи та
підстав позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.07.2010 у справі № 16/507, на яку
посилається заявник, рішення судів
попередніх інстанцій скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції. Однак, прийняття
касаційною інстанцією постанови про
скасування рішень судів нижчих
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі, а тому на
відповідну постанову не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України.

Крім того, постанова Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 10.04.2012 у справі № 2/261 не може
бути доказом неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, оскільки до
судових рішень, на які у відповідній
заяві може бути здійснено посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України, не належать судові рішення
Верховного Суду України в
господарських та адміністративних
справах, оскільки відповідно до
положень глав 4, 5 розділу ІІ Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" Верховний Суд України є
найвищим судовим органом у системі
судів загальної юрисдикції, а не судом
касаційної інстанції.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Допустити справу № 924/905/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя І. Вовк Судді Б. Грек
Н. Губенко М. Запорощенко М.
Черкащенко