КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. Справа№ 925/2097/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Господарського суду
Черкаської області

від 19.02.2014 року

у справі № 925/2097/13 (суддя
Потапенко В.В.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 42 176, 06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 19.02.2014 року по
справі № 925/2097/13 позов задоволено
частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
23 461,08 грн. заборгованості за кредитом, 11
752,88 грн. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 2 744,95 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом та 1 720,50 грн.
судового збору.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
«Акцент-Банк» звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Господарського суду
Черкаської області від 19.02.2014 року по
справі № 925/2097/13 змінити в частині
відмови в стягненні пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у розмірі 4 217,15 грн. та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження в наступній колегії
суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О.,
судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та
призначено до розгляду на 11.06.2014 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
повного, всебічного та правильного
вирішення справи, а також невірно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
прийняття невірного рішення по суті
спору.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
причини нез'явлення суд не повідомили,
будь-яких заяв або клопотань до суду не
надходило.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Ухвала Київського апеляційного
господарського суду від 26.05.2014 року про
прийняття апеляційної скарги до
провадження надсилалась сторонам за
адресами вказаними в апеляційній
скарзі та позовній заяві.

Колегія суддів вважає можливим
здійснити перевірку рішення суду
першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи та за відсутності
представників сторін, які про дату, час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

18 березня 2011 pоку фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі -
відповідач) було підписано заяву про
відкриття поточного рахунку (далі -
Заява) в Публічному акціонерному
товаристві «Акцент-Банк» (далі -
позивач).

Згідно Заяви відповідач приєднався до
«Умов та правил надання банківських
послуг» (надалі - Умови), Тарифів Банку,
що розміщені в мережі Інтернет на сайті
http://a-bank.com.ua, які разом із Заявою
складають Договір банківського
обслуговування № б/н від 18.03.2011 року
(далі - Договір) та взяв на себе
зобов'язання виконувати умови
Договору.

Відповідно до Договору відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному
вигляді через встановлені засоби
електронного зв'язку Банку і Клієнта
(системи клієнт-банк, інтернет клієнт
банк, sms - повідомлення або інших), що
визначено і врегульовано «Умовами та
правилами надання банківських послуг».

Відповідно до п. 3.11.1.16. Умов - при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до «Умов і правил надання
банківських послуг» (або у формі «Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки» або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом «першого» підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
електронний цифровий підпис»
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.11.1.1. Умов - кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.11.1.3. Умов - кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Згідно п. 3.11.1.8 Умов проведення платежів
Клієнта у порядку обслуговування
кредитного ліміту, проводиться Банком
протягом одного року з моменту
підписання угоди про приєднання
Клієнта до «Умов і правил надання
банківських послуг» (або у формі «Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки» або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - «Угода»).

Відповідно до п. 3.11.1.6. Умов зазначає, що
Ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
позивач свої зобов'язання за Договором
виконав у повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
24 000,00 грн., що підтверджується випискою
по рахунку з 27.06.2012 року по 20.11.2013 року та
довідкою № 08.7.0.0.0/29 від 22.11.2013 року.

Відповідно до розділу 3.11.4. Умов, яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (далі - «період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулінню»),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0 % річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 % річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
Банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
Банківських послуг, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі 0,1315 % від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Під «непогашенням кредиту» мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Відповідно до п. 3.11.2.3.4. Умов Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі шляхом
направлення повідомлення.

Відповідно до розрахунку
заборгованості, що міститься в
матеріалах справи, відповідач станом
на 20.11.2013 року мав перед позивачем
заборгованість у сумі 42 176,06 грн., яка
складається з наступного:

- 23 461,08 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 11 752,88 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 4 217,15 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

- 2 744,95 грн. - заборгованість по комісії
за користуванням кредитом.

У порушення зазначених норм закону та
умов Договору Відповідач зобов'язання
за вказаним Договором належним чином
не виконав, а саме не сплатив необхідні
кошти для погашення заборгованості.

15.11.2013 року позивач звернувся до
відповідача з претензією № 10318А32СS005
про погашення заборгованості, яку
останній залишив без задоволення.

З огляду на вказане вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду в
частині стягнення з відповідача 23 461,08
грн. заборгованості за кредитом, 11 752,88
грн. заборгованості по процентам за
користування кредитом та 2 744,95 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом.

Стосовно вимог про стягнення пені, суд
першої інстанції, з урахуванням
клопотання відповідача, дійшов
висновку про можливість не стягувати з
відповідача пеню, на підставі п. 3 ст. 83
ГПК України.

Проте колегія судів апеляційної
інстанції не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Виконання зобов'язання, згідно зі ст. 546
ЦК України, може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1
ст. 549 ЦК України, є грошова сума або
інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 3.11.5.1 Умов при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п. п. 3.11.2.2.2, 3.11.4.1, 3.11.4.2, 3.11.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених п. п. 3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4,
винагороди, передбаченого п. п. 3.11.2.2.5,
3.11.4.4, 3.11.4.5, 3.11.4.6 Клієнт сплачує Банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ. яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.11.4.1.3. Умов
від суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Відповідно до п. 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, відповідно до п. 3.11.5.4.
Умов нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.11.0.5.1., 3.11.5.2., 3.11.5.3.,
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано Клієнтом.

Отже, умовами Договору чітко
передбачено нарахування пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за Договором.

Дослідивши мотиви клопотання,
враховуючи співвідношення суми боргу
та нарахованої суми пені, колегія
суддів не вважає посилання відповідача
на скрутне фінансове становище
підставою для звільнення відповідача
від її сплати.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» підлягає задоволенню, а
пеня нарахована позивачем у розмірі 4
217,15 грн. підлягає стягненню на користь
відповідача.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, знайшли свого підтвердження
під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду
Черкаської області від 19.02.2014 року у
справі № 925/2097/13 прийнято з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, у зв'язку з чим апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» підлягає задоволенню.

У зв'язку із задоволенням апеляційної
скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 19.02.2014 року у
справі № 925/2097/13 скасувати в частині
відмови у стягненні пені.

3. Прийняти в цій частині нове
рішення, яким стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» пеню в розмірі 4 217,15 грн.

4. В іншій частині рішення
Господарського суду Черкаської
області від 19.02.2014 року у справі №
925/2097/13 залишити без змін.

5. Стягнути Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 913,50 грн. судового збору
за розгляд апеляційної скарги.

6. Матеріали справи № 925/2097/13
повернути до Господарського суду
Черкаської області.

7. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця