ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

08 липня 2014 р.

Справа № 902/574/14

Господарський суд Вінницької області у
складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання
Д.Нестеров

за участю представників:

позивача : Бонь О.А. - за довіреністю;

відповідача : не з"явився.

Місце розгляду справи : приміщення
суду,кімн.№ 1114

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробонус" (вул.
Крупської, б.18, смт. Ворзель, м. Ірпінь;
поштова адреса: вул. Старокиївська, 10-и,
оф. 205-1, м. Київ, 04116) до:Фермерського
господарства "Агат - Поділля" (вул. Миру,
б.5, с.Рожнятівка, Томашпільський район,
Вінницька область, 24212) про стягнення 185
991,03 грн., з яких: 91065, 06 грн. -
заборгованість, 4247, 56 грн. - загальні
витрати від інфляції, 1834, 55 грн. -
загальні проценти за користування
коштами, 7949, 73 грн. - загальна пеня за
несвоєчасне виконання зобов"язань, 22195,
27 грн. - загальна плата за користування
товарним кредитом, 40485, 85 грн. - загальна
курсова різниця, 18213, 01 грн. - загальний
штраф за договором поставки № В3009 від
13.12.2012 р., -

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 04.06.2014
р. про явку в судове засідання
представника не виконав. Копія
вказаної ухвали направлена
відповідачу рекомендованим листом на
адресу вказану в позовній заяві, і
отримана відповідачем 12.06.2014 р., що
стверджується поштовим повідомленням.
Це розцінюється як вручення
рекомендованого листа із ухвалою
відповідачу та, як належне
повідомлення останнього про час і
місце судового розгляду справи за його
участю. Суд вжив всі залежні від нього
заходи для повідомлення відповідача
про час і місце судового розгляду
справи за його участю.

У відзиві, викладеному в листі № 32 від
24.06.2014 р., на позовну заяву відповідач
просить суд залишити позов позивача
без розгляду з підстав невиконання
позивачем вимог суду в частині
підготовки та подачі до суду
витребуваних матеріалів без поважних
причин.

Також у вказаному листі відповідач
просить суд розглянути дану справу за
наявними в ній матеріалами у
відсутність представника відповідача.

Клопотання відповідача, викладене у
відзиві на позовну заяву, про залишення
позову без розгляду задоволенню не
підлягає, оскільки ненадання акту
звірки розрахунків не перешкоджає
розгляду спору. Згідно ст.75 ГПК України,
якщо витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Представник позивача в судовому
засіданні 08.07.2014 р. подав заяву № 1 про
уточнення розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні 08.07.2014 р., на підставі ст.22 ГПК
України, подав заяву № 2 від 08.07.2014 р. про
часткову відмову від позовних вимог, а
саме, про стягнення: 10,33 грн. (878, 21 грн. -
867, 88 грн.) - 3% річних, 44,77 грн.(3805,59 грн. -
3760, 82 грн.) - пені за прострочення в
оплаті по Специфікації від 13.12.2012 р., у
зв"язку з помилковістю обрахунку. Також
відмовився від 205,82 грн. (6941,02 грн. - 6735, 20
грн.) - курсової різниці по Специфікації
від 15.04.2013 р., від 83, 04 грн. (33544, 83 грн. - 33461,
79 грн.) - курсової різниці по
Специфікації від 13.12.2012 р. на підставі
поданої заяви № 1 про уточнення
позовних вимог.

Решту позовних вимог представник
позивача підтримав, а саме: 91065, 06 грн. -
основного боргу, 4247, 56 грн. - втрат від
інфляції, 1824,22 грн. - 3% річних за
користування коштами, 7904, 96 грн. - пені
за прострочення оплати, 22195, 27 грн. -
відсотків за користування товарним
кредитом, 40196, 99 грн. - курсової різниці,
18213,01 грн. - 20% штрафу за договором, що в
сумі становить 185647,04 грн. Наслідки
часткової відмови представнику
позивача відомі.

Заява про часткову відмову від
позовних вимог не суперечить чинному
законодавству та матеріалам справи.

Судом вказану заяву задоволено та
ухвалено про припинення провадження у
справі щодо стягнення 10,33 грн. - 3%
річних, 44,77 грн. - пені за прострочення в
оплаті по Специфікації від 13.12.2012 р., 205,82
грн. - курсової різниці по Специфікації
від 15.04.2013 р., 83, 04 грн. - курсової різниці
по Специфікації від 13.12.2012 р.,
відповідно до п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Також судом ухвалено про припинення
провадження щодо стягнення боргу в
сумі 20 000, 00 грн. на підставі п.1-1 ч.1 ст.80
ГПК України, оскільки, відповідач 13.05.2014
р., тобто вже після подачі позивачем
позову до суду, сплатив позивачеві 20
000,00 грн. за насіння кукурудзи згідно
накладної № 1277 від 23.04.2013 р., що
стверджується банківською випискою
від 13.05.2014 р. (а.с.49).

З огляду на подані в справу докази, суд
приходить до висновку про те, що неявка
представника відповідача в судове
засідання не перешкоджає вирішенню
спору у його відсутність. Спір
відповідно положень ст.75 ГПК України
підлягає вирішенню за наявними в
справі матеріалами. Відтак підлягає
задоволенню клопотання відповідача
про розгляд справи у відсутність
представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, повно, всебічно, об'єктивно і
в сукупності дослідивши надані в
справу докази, надавши їм юридичну
оцінку, суд, на підставі ст. 11, 16, 20, ч.1
ст.203, ч.1 ст.215, ст. 216, 509, 525, 526, 530, 549, 550, 625,
655, 712 ЦК України, п.1, п.3 ст.83 ГПК України,
прийшов до висновку про визнання п.п.
5.8., 5.8.1, 5.8.2, 5.8.3. договору поставки № В3009
від 13.12.2012 р. недійсними; про відмову в
задоволенні вимог про стягнення 22195, 27
грн. - відсотків за користування
товарним кредитом; про зменшення
розміру штрафу, пені, а саме: 20 % штрафу
із суми 18 213,01 грн. до 10 000 грн., пені із
суми 7904, 96 грн. до суми 3500 грн.; та про те,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

До такого висновку суд прийшов з огляду
на таке.

13.12.2012 р. між позивачем (в договорі -
"Постачальник") та відповідачем (в
договорі - "Покупець") було укладено
договір поставки № В3009.

Згідно п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5. договору
Постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність Покупця насіння
та/або засоби захисту рослин та/або
міндобрива та/або мікродобрива
(іменоване надалі - Товар), а Покупець
зобов'язується прийняти й оплатити
Товар на умовах визначених даним
Договором. Асортимент, ціна, строк
оплати, одиниця виміру, кількість,
вартість партії Товару визначається
Сторонами в Специфікації (ях) до даного
Договору або в видаткових накладних.
Товар поставляється партіями в порядку
та на умовах, визначених даним
Договором, відповідно до Специфікації
(ій) або видаткової (их) накладної (их),
що оформляються Сторонами на кожну
партію Товару і є невід'ємними
частинами даного Договору. В разі
поставки Товару на умовах відстрочення
платежу ассортимент, ціна, строк
оплати, одиниця виміру, кількість,
вартість партії Товару визначається
Сторонами виключно в Специфікації (ях)
до даного Договору. У випадку
розбіжності даних у Специфікації (ях)
щодо кількості та/або вартості Товару в
порівнянні з даними у відповідній
видатковій накладній перевагу має
видаткова накладна. Право власності на
Товар, а також ризик випадкового
знищення або випадкового пошкодження
Товару переходить від Постачальника до
Покупця з моменту поставки відповідної
партії Товару, що оформляється у
порядку, визначеному п.4.5., п.4.6. даного
Договору. Загальний обсяг Товару, що
поставляється за Договором,
визначається сумарно і дорівнює
загальній кількості Товару,
поставленого Покупцю протягом строку
дії Договору.

Згідно п. 4.1. договору поставка Товару
здійснюється у відповідності з
замовленням Покупця, в якому
зазначаються кількість та
найменування Товару. Замовлення
направляється Постачальнику поштою
або за допомогою кур'єрської служби на
поштову адресу Постачальника, або на
електронну адресу Постачальника, або
вручається особисто уповноваженій
особі Постачальника.

Відповідно до п. 4.5. договору Товар
повинен бути поставлений Покупцю у
кількості і якості, що визначені даним
Договором. Датою поставки партії
Товару вважається дата, вказана в
видатковій накладній на відповідну
партію Товару.

Сторони в п.5.1. договору домовилися, що
Покупець здійснює оплату за Товар в
українських гривнях шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника згідно
рахунку - фактури у порядку і строки, що
визначені у Специфікації (ях), які є
невід'ємною частиною цього Договору. В
разі поставки Товару згідно видаткових
накладних оплата Товару здійснюється
на умовах повної попередньої оплати
згідно рахунку - фактури Постачальника.
Оплата згідно рахунку - фактури дійсна
в межах терміну визначеному в рахунку -
фактурі. В разі неоплати відповідного
рахунку - фактури в вище вказаний строк,
рахунок-фактура анулюється і Сторони
погоджують інший асортимент, ціну,
кількість, тощо Товару при цьому у
Постачальника не виникає жодного
зобов'язання щодо поставки товару,
зазначеного в анульованому рахунку -
фактурі.

Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника (п.5.5.
договору).

Загальна сума за цим Договором (ціна
Договору) визначається загальною
вартістю партій Товару відповідно до
Специфікації (ій) або видаткової (их)
накладної (их) та підлягає коригуванню
в процесі виконання цього Договору і на
його умовах (п.5.7. договору).

Згідно п.п.5.8., 5.8.1., 5.8.2., 5.8.3. договору в
разі поставки Товару до його повної
оплати Покупець зобов'язується
сплатити відсотки за користування
товарним кредитом у такому порядку: в
період до кінцевого строку оплати
вартості Товару, зазначеної в
відповідній Специфікації (ях) до
Договору відсотки за користування
товарним кредитом не нараховуються.
Початком нарахування відсотків за
користування товарним кредитом
вважається: наступний день за днем
кінцевої дати сплати вартості Товару
зазначеної в відповідній Специфікації
(ях) до Договору або наступний день за
днем поставки неоплаченого Покупцем
Товару (в разі поставки на умовах
попередньої - оплати). Плата за
використання Товарного кредиту
становить 0,1% від вартості поставленого
та неоплаченого Товару за кожен
календарний день користування,
починаючи з дати, визначеної в п. 5.8.2 до
дня оплати Товару в повному обсязі.

Згідно п.п.6.1., 6.1.1. договору Покупець
зобов"язався своєчасно і в повному
обсязі оплатити Постачальникові Товар
в укріїнських гривнях у безготівковому
порядку (шляхом перерахування
грошових коштів платіжним дорученням
на його поточний рахунок) відповідно до
умов даного Договору.

Відповідно до п. 6.2., п.6.2.2. договору
Постачальник зобов'язався поставити
Товар Покупцю відповідно до умов
даного Договору. Надати Покупцю
необхідну документацію, що стосується
Товару.

В п.п. 7.4., 7.5., 7.8. договору сторони
домовилися, що за порушення строку
оплати, який вказано в відповідній (их)
Специфікації (ях) до договору та (або)
п.5.1., та (або) п.5.3. та (або) п.9.3. даного
Договору, Покупець сплачує
Постачальникові пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період за який стягується пеня,
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення. За порушення
строку оплати, який вказано в
відповідній (их) Специфікації (ях) до
Договору та (або) п.5.1. (або) п.5.3., та (або)
п.9.3. даного Договору більше ніж на 30
(тридцять) календарних днів, Покупець
сплачує Постачальникові штраф в
розмірі 20% від вартості несвоєчасно
оплаченого Товару. Позовна давність
про стягнення штрафних санкцій
(неустойки, штрафу, пені)
встановлюється 3 (три) роки.

Договір набуває чинності з моменту
підписання його Сторонами та діє до 31
грудня 2013р., а в частині невиконаних
зобов'язань - до повного їх виконання.
Закінчення терміну дії Договору не
звільняє Сторони від виконання тих
зобов'язань, які залишилися
невиконаними (п.9.1. договору).

На виконання умов договору поставки №
В3009 від 13.12.2012 р. позивач поставив, а
Відповідач отримав товар на загальну
суму 282130,12 грн., що стверджується
видатковими накладними № 1277 від 23.04.2013
р. на суму 251 410,00 грн., № 1985 від 28.05.2013 р.
на суму 30 720,12 грн.

Відповідач був зобов'язаний здійснити
оплату на наступних умовах:

Специфікація від 13.12.2012 року
(замовлення АбАБ0002149):

- 50% в розмірі 125 705,00 грн. в строк до 19.12.2012
р.;

- 50% в розмірі 125 705,00 грн. в строк до 01.10.2013
р.

Специфікація від 15.04.2013 року
(замовлення № 761):

- 50% в розмірі 15 360,06 грн. в строк до 18.04.2013
р.;

- 50% в розмірі 15 360,06 грн. в строк до 01.11.2013
р.

Відповідач зобов"язання щодо оплати,
взяті в договорі поставки № В3009 від
13.12.2012 р., виконав частково, здійснив
часткову оплату за товар: вніс
передоплати за Специфікацією від 13.12.2012
р. (замовлення А6АБ0002149) у розмірі 125 705,00
грн. та за Специфікацією від 15.04.2013 р.
(замовлення 761) у розмірі 15 360,06 грн. 24
грудня 2013 р. здійснив оплату в сумі 50000,00
грн. Вказане стверджується
банківськими виписками по рахунку.

Також відповідач 13.05.2014 р., тобто вже
після подачі позивачем позову до суду,
сплатив позивачеві 20 000,00 грн. за
насіння кукурудзи згідно накладної №
1277 від 23.04.2013 р., що стверджується
банківською випискою від 13.05.2014 р.
(а.с.49). Судом винесено ухвалу про
припинення провадження щодо стягнення
20000,00 грн. боргу.

Всього Відповідачем здійснено оплату
Позивачу за отриманий Товар у
загальній сумі 211 065, 06 грн.

Таким чином, всього за договором
поставки В3009 від 13.12.2012 р. борг
відповідача перед позивачем за
поставлений товар становить 71065,06 грн.,
що і стало причиною виникнення спору.

Зміст договору, взятих в ньому
зобов'язань свідчать про те, що між
сторонами виникли правовідносини з
поставки, купівлі-продажу товару, які
регулюються ст. 712, 655 ЦК України.

Згідно ст. 655, ст.712 ЦК України за
договором купівлі-продажу, положення
якого застосовуються до договорів
поставки згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України
одна сторона (продавець) зобов'язується
передати у власність другій стороні
(покупцеві) товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Також кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ч.1 ст. 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов"язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 692, 693 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Окрім суми боргу, позивач заявив до
стягнення 4247, 56 грн. - втрат від
інфляції(574, 62 грн. за період з 02.11.2013 р.
до 31.03.2014 р., 1387, 54 грн. за період з 01.10.2013
р. до 24.12.2013 р., 2285, 40 грн. за період з
01.01.2014 р. до 31.03.2014 р.), 1824,22 грн. - 3% річних
за користування коштами (215, 88 грн. за
період з 02.11.2013 р. до 22.04.2014 р., 867, 88 грн. за
період з 01.10.2013 р. до 23.12.2013 р., 740, 46 грн. за
період з 24.12.2013 р. до 22.04.2014 р.), 7904, 96 грн. -
пені за прострочення оплати (935,49 грн. за
період з 02.11.2013 р. до 22.04.2014 р., 3760, 82 грн.
за період з 01.10.2013 р. до 23.12.2012 р., 3208, 65
грн. за період з 24.12.2013 р. до 22.04.2014 р.), 22195,
27 грн. - відсотків за користування
товарним кредитом (2626,56 грн. за період з
02.11.2013 р. до 22.04.2014 р., 10559,22 грн. за період
з 01.10.2013 р. до 23.12.2013 р., 9009, 49 грн. за
період 24.12.2013 р. до 22.04.2014 р.), 40196, 99 грн. -
курсової різниці (6735, 20 грн. - курсова
різниця по Специфікації від 13.12.2012 р. та
33461, 79 грн. - курсова різниця по
Специфікації від 15.04.2013 р.), 18213,01 грн. - 20%
штрафу за договором.

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання
зобов"язання може забезпечуватися
неустойкою... неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов"язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

В ч.1 ст.230, ч.2, 4 ст.231 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями в
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов"язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов"язання. За
порушення строків виконання
зобов"язання стягується пеня у розмірі
0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з
яких допущено прострочення виконання,
за кожний день прострочення.

Сторони в п.п. 7.4., 7.5. договору
домовилися, що за порушення строку
оплати, який вказано в відповідній (их)
Специфікації (ях) до договору та (або)
п.5.1., та (або) п.5.3. та (або) п.9.3. даного
Договору, Покупець сплачує
Постачальникові пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період за який стягується пеня,
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення. За порушення
строку оплати, який вказано в
відповідній (их) Специфікації (ях) до
Договору та (або) п.5.1. (або) п.5.3., та (або)
п.9.3. даного Договору більше ніж на 30
(тридцять) календарних днів, Покупець
сплачує Постачальникові штраф в
розмірі 20% від вартості несвоєчасно
оплаченого Товару.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунку позивача,
викладеного в заяві № 1 від 08.07.2014 р., та
перевіреного судом, курсова різниця по
Специфікації від 13.12.2012 р. становить 6735,
20 грн., по Специфікації від 15.04.2013 р. - 33461,
79 грн., загалом становить 40196, 99 грн.

Враховуючи викладене, вимоги про
стягнення інфляційних втрат, 3% річних,
пені, курсової різниці, 20% штрафу є
законними, обгрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд
бере до уваги вимоги п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13,
ч.3 ст.16, ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК
України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, згідно
яких загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність, розумність. Не
допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах. Суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи у
разі порушення нею положень частин
другої - п"ятої статті 13 ЦК України.
Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. У разі якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов"язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов"язанні, не тільки майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов"язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Господарський суд
приймаючи рішення має право зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони що порушила зобов"язання.

Беручи до уваги те, що: 1) мало місце
прострочення виконання зобов"язань
щодо строків поставки товару позивачем
- мав поставити товар згідно
Специфікації від 13.12.2012 р. до 30.03.2013 р.,
фактично поставив товар 23.04.2013 р., 28.05.2013
р.; 2) ступінь виконання грошових
зобов"язань; 3) надмірність неустойки
порівняно із сумою боргу та тим, що
втрати від порушення відповідачем
грошових зобов"язань в значній мірі
компенсуються курсовою різницею,
інфляційними втратами, 3% річних, суд
приходить до висновку про зменшення
підлягаючого до стягнення розміру
штрафу, пені, а саме: 20 % штрафу із суми 18
213,01 грн. до 10 000 грн., пені із суми 7904, 96
грн. до суми 3500 грн.

Розглянувши вимоги про стягнення 22195, 27
грн. - відсотків за користування
товарним кредитом (2626,56 грн. за період з
02.11.2013 р. до 22.04.2014 р., 10559,22 грн. за період
з 01.10.2013 р. до 23.12.2013 р., 9009, 49 грн. за
період 24.12.2013 р. до 22.04.2014 р.), суд прийшов
до висновку, що вони задоволенню не
підлягають, з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 692 ЦК України
встановлено, що у разі прострочення
оплати товару продавець має право
вимагати оплати товару та сплати
процентів за користування чужими
грошовими коштами.

Отже, зазначена норма встановлює право
продавця у разі несвоєчасної оплати
товару покупцем вимагати від
останнього оплати товару та процентів
за користування чужими грошовими
коштами.

Частиною 3 статті 692 ЦК України фактично
конкретизовано передбачений статтею 536
цього кодексу обов'язок боржника
сплачувати встановлений договором або
законом розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
та передбачене статтею 625 цього Кодексу
право продавця вимагати від покупця
сплати 3 % річних за весь час
прострочення, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У розумінні зазначених статей проценти
є не відповідальністю, а платою за весь
час користування грошовими коштами, що
не були своєчасно сплачені боржником.

Зі змісту цих статей випливає, що
договором може бути встановлено лише
інший розмір процентів річних, а не
інший спосіб їх обчислення.

Разом із цим згідно з положеннями
статті 549 ЦК України грошовою сумою, яку
боржник повинен передати кредитору у
разі порушення зобов'язання, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, є пеня.

Надавши оцінку договору поставки № В
3009 від 13.12.2012 р., суд прийшов до висновку,
що проценти за користвування товарним
кредитом, передбачені п.п. 5.8., 5.8.1., 5.8.2.,
5.8.3. Договору передбачено нараховувати
виключно у випадку прострочення
зобов'язань відповідачем по оплаті
товару, що свідчить про те, що останні
за своєю правовою природою підпадають
під визначення неустойки, а саме пені.
Згідно статті 549 ЦК України, частина
третя якої встановлює, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У свою чергу, в п.7.4. договору сторони
вже передбачили нарахування пені в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період який стягується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення, та яку в сумі
7904,96 грн. було заявлено до стягнення.
Вимоги про стягнення пені в сумі 7904, 96
грн. є обгрунтованими, підлягаючими до
стягнення( розмір яких, на підставі п.3
ч.1 ст.83 ГПК України, зменшений судом).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що умовами договору передбачено
подвійне стягнення пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання покупцем, що не
узгоджується з приписами статті 61
Конституції України відповідно до
якої, ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Фактично у вказаних пунктах сторони
погодили відповідальність Покупця за
прострочення виконання зобов'язання по
оплаті товару, а не розмір процентів як
плати за правомірне користування
чужими грошовими коштами.

За приписами статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента,
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 204 ЦК України встановлено
презумпцію правомірності правочину,
згідно з якою правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення його
сторонами вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України, а
саме: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов
висновку, що зміст п.п. 5.8., 5.8.1., 5.8.2., 5.8.3.
Договору поставки № В3009 від 13.12.2012 р.
суперечить приписам ст.203 ЦК України,
ст.61 Конституції України, а тому п.п. 5.8.,
5.8.1., 5.8.2., 5.8.3. Договору поставки № В3009
від 13.12.2012 р. підлягають визнанню
недійсними.

Згідно з приписами п.1 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України якщо у вирішенні спору буде
встановлено, що зміст договору
суперечить чинному законодавству, то
господарський суд повинен за власною
ініціативою визнати цей договір
недійсним повністю або у певній
частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі ст.217 ЦК України недійсність
окремої частини правочину не має
наслідком недійсності інших його
частин і правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частин.

Оскільки, недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю, то
позовні вимоги про стягнення 22 195, 27 грн.
- відсотків за користування товарним
кредитом задоволенню не підлягають.

Таким чином, законими, обгрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню та
стягненню з відповідача є вимоги про
стягнення 71065,06 грн. - боргу, 4247, 56 грн. -
інфляційних втрат, 1824,22 грн. - 3% річних,
40196,99 грн. - курсової різниці, 3500,00 грн. -
пені, 10 000, 00 грн. - штрафу.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Судові витрати на судовий збір в сумі
3719, 82 грн., згідно ст.49 ГПК України,
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог. А
саме: на відповідача 88,07% або 3275,91 грн. та
на позивача 11, 93% або 443, 91 грн.

Керуючись ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75,
80, 82, 83, 84, 115, 116, 117 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Визнати недійсними п.п. 5.8., 5.8.1, 5.8.2, 5.8.3.
договору поставки № В3009 від 13.12.2012 р.,
укладеного між ТОВ "Агробонус" та ФГ
"Агат Поділля".

2. Позов задовольнити частково в сумі
71065,06 грн. - боргу, 4247, 56 грн. - інфляційних
втрат, 1824,22 грн. - 3% річних, 40196,99 грн. -
курсової різниці, 3500,00 грн. - пені, 10 000, 00
грн. - штрафу.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати на судовий збір в сумі
3719, 82 грн. покласти на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. А саме: на відповідача
88,07% або 3275,91 грн. та на позивача 11, 93% або
443, 91 грн.

5. Стягнути з Фермерського господарства
"Агат - Поділля", (вул.
Миру, б.5, с.Рожнятівка, Томашпільський
район, Вінницька область, 24212) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробонус", (вул. Крупської, б.18, смт.
Ворзель, м. Ірпінь; поштова адреса: вул.
Старокиївська, 10-и, оф. 205-1, м. Київ, 04116)
71065,06 грн. - боргу, 4247, 56 грн. - інфляційних
втрат, 1824,22 грн. - 3% річних, 40196,99 грн. -
курсової різниці, 3500,00 грн. - пені, 10 000, 00
грн. - штрафу та судових витрат в сумі
3275,91 грн.

6. Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

7.Копію даного рішення направити
відповідачу рекомендованим листом або
вручити його повноважному
представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено 08.07.2014 р. Повний текст рішення
відповідно до ст.84 ГПК України
оформлено і підписано 14.07.2014 р. Рішення
набирає законної сили на протязі 10-ти
днів з дня повного його оформлення і
підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Миру, б.5,
с.Рожнятівка, Томашпільський район,
Вінницька область, 24212)