м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9250/14 14.07.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Головіної К.І., при
секретарі судового засідання
Крапивній А.М., розглянувши матеріали
справи

за позовною заявою Приватного
акціонерного товариства "Український
страховий дім"

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Брокбізнес"

про стягнення 11 869,07 грн.

за участю представників:

від позивача :не з'явився від
відповідача:Томін О.О. - представник за
довіреністю № 3 від 02.01.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва
звернулось Приватне акціонерне
товариство "Український страховий дім"
з позовом до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Брокбізнес" про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 11 869,07 грн. за
договором майнового страхування.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 21.08.2009 р. між ним та
страхувальником - ОСОБА_2, був укладений
договір добровільного страхування
майнових інтересів власника
автомобіля Сузукі, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

05.02.2010 р. в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого транспортного засобу
та:

- автомобіля Мерседес, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3;

- автомобіля ГАЗ 330214, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого був
пошкоджений автомобіль Сузукі,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
застрахований у Приватного
акціонерного товариства "Український
страховий дім".

У період з 27.07.2010 р. по 13.09.2010 р. позивачем
було здійснено страхове відшкодування
в сумі 23 738,15 грн. на користь
вигодонабувача страхувальника.

За вказаним фактом постановою
Оболонського районного суду м. Києва
від 06.04.2010 р. у справі № 3-3539/2010
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано винними у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, однак справу було закрито у
зв'язку з закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності.

При цьому цивільно-правова
відповідальність водія автомобіля
Мерседес, ОСОБА_3 була
застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", а
цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля ГАЗ 330214, ОСОБА_4 - у ПАТ
"Страхова компанія "Брокбізнес".

Позивач звертався до вказаних
страхових компаній з претензіями про
відшкодування шкоди в порядку регресу
та лише ВАТ "НАСК "Оранта" сплатила свою
частину страхового відшкодування в
сумі 11 869,08 грн.

Заочним рішення Дарницького районного
суду міста Києва від 31.07.2013 р. у
цивільній справі № 753/4033/13-ц позивачу -
ПАТ "Український страховий дім" було
відмовлено у позові до ОСОБА_4, що
керував автомобілем ГАЗ 330214.

Рішенням апеляційного суду міста Києва
від 19.12.2013 р. у цій справі у задоволенні
позову ПАТ "Український страховий дім"
до ОСОБА_4 так само було відмовлено та
встановлено, що відповідальність
останнього була застрахована у
відповідача - Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Брокбізнес" (Поліс № ВС/9094319).

Посилаючись на ст. 27 Закону України "Про
страхування", ст. 993 ЦК України позивач
вважає, що до Приватного акціонерного
товариства "Український страховий дім"
у порядку регресу перейшло право на
отримання від відповідача компенсації
шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала
місце 05.02.2010 р. в м. Києві.

У позові Приватне акціонерне
товариство "Український страховий дім"
просить суд стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Брокбізнес" страхове
відшкодування у сумі 11 869,07 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, належним чином
був повідомлений про час та місце
судового засідання. У минулому
судовому засіданні підтримав позов та
просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив, зазначив, що вина особи, яка
керувала автомобілем ГАЗ 330214, не
встановлена судом при пошкодженні
автомобіля Сузукі. Крім того, просив
застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника позивача за
наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд вважає,
що позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно до договору добровільного
страхування наземного транспорту НТ-09
№ 2072Кв 0232 від 21.08.2009 р.,
укладеного між ЗАТ "Український
страховий дім", правонаступником якого
є ПрАТ "Український страховий дім", та
ОСОБА_2, застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме - автомобіля марки
Сузукі, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

05.02.2010 р. в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Сузукі, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1., під
керуванням ОСОБА_2 (застрахованого
автомобіля), а також:

- автомобіля Мерседес, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3;

- автомобіля ГАЗ 330214, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_4

Внаслідок зазначеної ДТП був
пошкоджений автомобіль Сузукі,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
що був застрахований у позивача -
Приватного акціонерного товариства
"Український страховий дім".

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 06.04.2010 р. у справі
№ 3-3539/2010 водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_3
визнано винними у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, але за
закінченням строків притягнення до
адміністративної відповідальності
справу було закрито.

Згідно з висновком експерта № 5553 від
29.03.2010 р. розмір матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу Сузукі, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склав 28 485,78
грн.

На підставі заяви страхувальника про
страхову виплату № 3216 від 19.04.2010 р.,
страхового акту № НТ-09/2072/Кв/1 від 02.06.2010
р. ПАТ "Український страховий дім"
перерахувало на користь
вигодонабувача страхувальника суму
страхового відшкодування у розмірі 23
738,15 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями № 4800 від 27.07.2010 р., № 7.441 від
28.07.2010 р., № 4950 від 17.08.2010 р., № 5133 від
13.09.2010 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно із ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України
"Про страхування" договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 993 ЦК України
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

З матеріалів справи вбачається, що
цивільно-правова відповідальність
одного з учасників ДТП, а саме -
транспортного засобу Мерседес,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким керував ОСОБА_3, була застрахована
у ВАТ "НАСК "Оранта".

У лютому 2011 р. позивач звернувся до ВАТ
"НАСК "Оранта" з заявою про виплату
страхового відшкодування № 275 від
16.02.2011 р. та в липні 2012 р. ВАТ "НАСК
"Оранта" сплатила йому суму
відшкодування в порядку регресу у
своїй частині - 11 869,08 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 48325_7К03 від 20.07.2012 р.

Також 15.04.2011 р. позивач звернувся до
відповідача, як страховика винної
особи в ДТП, що сталась 05.02.2010 р. в м.
Києві із вимогою вих. № 898 про досудове
врегулювання спору та відшкодування
шкоди, завданої внаслідок ДТП, в
порядку регресу на суму 11
869,07 грн. Проте, вказана вимога була
залишена відповідачем без відповіді та
задоволення.

У зв'язку з цим ПАТ "Український
страховий дім" у травні 2013 р. звернувся
до Дарницького районного суду міста
Києва з позовною заявою до ОСОБА_4, що
керував автомобілем ГАЗ 330214, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, про
відшкодування матеріальних збитків у
порядку регресу.

Заочним рішення Дарницького суду міста
Києва від 31.07.2013 р. у цивільній справі
№ 753/4033/13-ц позивачу було
відмовлено у задоволенні позову до
ОСОБА_4 з тих підстав, що у справі про
адмінправопорушення у спричиненні
збитків автомобілю Сузукі визнано
винною особою лише ОСОБА_3

За результатами розгляду апеляційної
скарги позивача у цій справі рішенням
апеляційного суду міста Києва від
19.12.2013 р. ПАТ "Український страховий дім"
було також відмовлено у задоволенні
позову до ОСОБА_4, втім, з тих підстав, що
останній не є належним відповідачем,
оскільки його відповідальність була
застрахована у відповідача -
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Брокбізнес" (Поліс
№ ВС/9094319).

У судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав, зокрема, з
тих підстав, що вищезазначеними
судовими рішеннями вина його
страхувальника - ОСОБА_4 не була
встановлена. Такі доводи відповідача
господарський суд відхиляє та
зазначає, що рішенням апеляційного
суду міста Києва від 19.12.2013 р.
підтверджена вина в ДТП як ОСОБА_4, так і
ОСОБА_3, що в свою чергу було
встановлено постановою Оболонського
районного суду м. Києва від 06.04.2010 р. у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП
України.

Таким чином, господарський суд
приходить до висновку, що винними
особами у спричиненні всіх пошкоджень
автомобіля Сузукі, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
застрахованого у позивача, є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а отже, на підставі ст. 1191 ЦК
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування» позивач має право на
стягнення з відповідача страхового
відшкодування в порядку регресу.

Вирішуючи питання про суму стягнення,
суд враховує рівнозначну ступінь вини
водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ДТП
за ст. 124 КпАП України, та вважає, що сума
страхового відшкодування також має
визначатись у відповідній частці вини
обох водіїв (рівнозначній), у зв'язку з
чим вказана сума складає 11 869,08 грн. (23
738,15 грн./2).

Крім того, судом встановлено, що
умовами договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власника наземного
транспортного засобу ГАЗ 330214,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
передбачено франшизу у розмірі 510,00 грн.

Положеннями п. 6 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що
страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування.

За таких обставин, сума страхового
відшкодування, що підлягає виплаті
відповідачем за шкоду, заподіяну
ОСОБА_4, з урахуванням франшизи, складає
11 359,08 (11 869,08 грн. - 510,00 грн).

Разом з тим, відповідач подав заяву про
застосування строків позовної
давності, яка є підставою для відмови у
позові, за результатами розгляду якої
суд приходить до висновку, що ця заява
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовною давністю є строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Строк позовної давності у страховому
зобов'язанні є загальним (три роки) та
його перебіг починається від дня
настання страхового випадку, оскільки
страхувальник, який отримав майнову
шкоду в деліктному правовідношенні
набув право вимоги відшкодування до
заподіювача й строк такої вимоги почав
спливати у момент заподіяння шкоди, але
у зв'язку з погашенням шкоди коштами
страхового відшкодування до
страховика переходить право вимоги
(права кредитора, яким у деліктному
зобов'язанні є потерпілий) до
заподіювача із залишком строку
позовної давності, оскільки відповідно
до статті 262 ЦК України заміна сторін у
зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності (постанова Верховного Суду
України від 25.12.2013 р. у справі № 6-112цс13).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Представник позивача у судовому
засіданні вказував, що строк позовної
давності ним не пропущений, оскільки
про факт страхування відповідальності
водія ОСОБА_4 у відповідача він
дізнався під час розгляду апеляційним
судом м. Києва цивільної справи
№ 22-14999/2013, рішення по якій прийнято
19.12.2013 р.

Перевіривши такі доводи позивача, суд
вважає, що вони є необґрунтованими,
оскільки з матеріалів справи
вбачається та зазначалось судом, що
15.04.2011 р. позивач вже звертався до
відповідача з вимогою про сплату
відшкодування № 898, а. отже, він був
обізнаний про порушення його прав
відповідачем.

Крім того, суд приймає до уваги наявну в
матеріалах справи розширену довідку
ДАІ по факту ДТП, яка була отримана
позивачем 19.03.2010 р. Таким чином,
вищезазначене дає суду підстави
вважати, що з цього часу позивач мав
можливість встановити наявність
правових відносин між винною особою та
ПрАТ "Страхова компанія "Брокбізнес" та
в межах строку позовної давності
звернутись до суду.

Втім, як вбачається з матеріалів справи
з позовом до суду ПрАТ "Український
страховий дім" звернувся лише 15.05.2014 р.,
тобто з пропуском строку позовної
давності.

А, оскільки господарському суду не
наведено правових підстав для визнання
поважними причин пропуску позивачем
строку позовної давності, суд
відмовляє ПрАТ
"Український страховий дім" у
задоволенні позову відповідно до ч. 4
ст. 267 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства "Український
страховий дім" до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Брокбізнес" про стягнення в
порядку регресу страхового
відшкодування в розмірі 11 869,07 грн.
відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 14 липня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 21
липня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя

К.І. Головіна