ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 904/5470/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіБожок
В.С.,суддівКостенко Т.Ф., Сибіги
О.М.розглянувши матеріали касаційної
скаргиТовариства з обмеженою
відповідальністю "Вереск і К", м.
Дніпропетровськна
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.11.2013 рокуу справі господарського суду
Дніпропетровської областіза
позовомЗаступника прокурора
Центрального регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави в особі Головного
управління внутрішніх військ МВС
України, м. КиївдоЗакритого
акціонерного товариства
фінансово-будівельної компанії
"Альмірус і К", м.
Дніпропетровськпровитребування
квартир

за участю представників

прокуратури: не з'явився,

скаржника: Книшенко Е.М.,

позивача: Скляров Д.М.,

відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Головного управління
внутрішніх військ МВС України (далі за
текстом - ГУ ВВ МВС України) з позовом до
закритого акціонерного товариства
фінансово-будівельної компанії
"Альмірус і К" (далі за текстом - ЗАТ ФБК
"Альмірус і К") про витребування квартир
№ № 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78, 79, 81, 82, 85, 89 по вул.
Дементьєва, 2 у м. Дніпропетровську.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 01.10.2013
року залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року
позовні вимоги було задоволено:
присуджено до витребування у ЗАТ ФБК
"Альмірус і К" на користь ГУ ВВ МВС
України квартири № № 11, 42, 45, 48, 49, 69, 77, 78,
79, 81, 82, 85, 89 по вул. Дементьєва, 2 у м.
Дніпропетровську.

Вищезазначені судові акти мотивовано
тим, що відповідні квартири повинні
були бути введені в експлуатацію до
01.07.2002 року і передані відповідачем
позивачу на підставі Договору про
пайову участь у будівництві на платній
основі, на виконання чого позивачем
було перераховано відповідачу суму в
розмірі 882 066, 64 грн.; крім того,
остаточні розрахунки між сторонами
проведені не були, відсутні докази
надання відповідачем позивачу актів
взаємозвірки та приймання-передачі
житлової площі, акта державної
приймальної комісії, а тому не можна
вважати, що відповідач належним чином
виконав свої обов'язки в контексті п. 2.4
Договору від 08.05.2002 року № 347 та
положень ст. 526 Цивільного кодексу
України.

Не погоджуючись з судовими актами
попередніх інстанцій, товариство з
обмеженою відповідальністю "Вереск і К"
(далі за текстом - ТОВ "Вереск і К")
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 01.10.2013 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року і
припинити провадження у справі.

Сторонами відзивів на касаційну скаргу
подано не було.

В судовому засіданні представник
скаржника просив касаційну скаргу
задовольнити, рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
01.10.2013 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року -
скасувати і припинити провадження у
справі, а представник позивача проти
доводів касаційної скарги заперечував
та просив залишити її без задоволення,
а судові акти попередніх інстанцій -
без змін.

Прокурора та відповідача згідно з
приписами ст. 1114 ГПК України було
належним чином повідомлені про день,
час і місце розгляду касаційної скарги,
однак вони не скористались
передбаченим процесуальним законом
правом на участь в розгляді справи
касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представників
скаржника і позивача, приймаючи до
уваги межі перегляду справи в суді
касаційної інстанції, перевіривши
повноту встановлення господарськими
судами обставин справи та правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судові акти попередніх
інстанцій - скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до місцевого
господарського суду з огляду на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом позову у даній справі є
витребування квартир № № 11, 42, 45, 48, 49, 69,
77, 78, 79, 81, 82, 85, 89 по вул. Дементьєва, 2 у м.
Дніпропетровську.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в суді касаційної
інстанції, вважає, що судами попередніх
інстанцій при винесенні оскаржуваних
судових актів було не повно досліджено
обставини у даній справі, зокрема, не
надано належної правової оцінки тій
обставині, що вищевказані квартири, що
знаходяться за адресою: вул.
Дементьєва, 2 у м. Дніпропетровську,
ЗАТ ФБК "Альмірус і К" і є предметом
даного спору, належать іншій особі на
праві власності.

Відповідно до з ч. 4 ст. 13 Конституції
України, норми якої є нормами прямої
дії, держава забезпечує захист прав
усіх суб'єктів права власності і
господарювання. Усі суб'єкти права
власності рівні перед законом.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 41
Основного закону та ч. 1 ст. 321
Цивільного кодексу України право
приватної власності є непорушним та
ніхто не може бути позбавлений права
власності, господарські суди не
повинні розглядати спори, що
стосуються права власності, без участі
самих власників спірного майна,
оскільки їх участь у справі
безпосередньо буде впливати на
правильне вирішення спору.

Так, з матеріалів касаційної скарги
вбачається, що спірні квартири ЗАТ ФБК
"Альмірус і К" були передані ТОВ "Вереск
і К" у власність і на момент вирішення
спору по суті вже належали ТОВ "Вереск і
К" на праві приватної власності, про що
свідчать копії відповідних Свідоцтв
про право власності на нерухоме майно,
а тому при вирішенні даного спору
можуть порушуватися права та законні
інтереси скаржника, якого взагалі не
було залучено до участі у даній справі.

Відтак, колегія суддів Вищого
господарського суду України звертає
увагу на ту обставину, що вирішуючи
даний спір судам необхідно залучити до
участі у справі ТОВ "Вереск і К",
оскільки судові рішення у даній справі
будуть безпосередньо впливати на його
права та обов'язки, як власника таких
квартир.

Зазначені обставини не були враховані
господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій при винесенні
оскаржуваних судових актів, у зв'язку з
чим суди прийшли до передчасних
висновків у справі.

Передбачені процесуальним законом
межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішеннях судів чи відхилені ними,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Таким чином, всупереч покладеному на
суди обов'язку щодо повного та
всебічного з'ясування дійсних обставин
справи, господарські суди на
вищенаведене уваги не звернули, а тому
судові акти попередніх інстанцій не
можна визнати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України
підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду та
постанови апеляційного господарського
суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Порушення норм процесуального права є
в будь-якому випадку підставою для
скасування рішення місцевого або
постанови апеляційного господарського
суду, якщо господарський суд прийняв
рішення або постанову, що стосується
прав і обов'язків осіб, які не були
залучені до участі в справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України
Вищий господарський суд України за
результатами розгляду касаційної
скарги має право скасувати рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо суд припустився
порушень норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин справи, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати обставини
справи, дійсні права та обов'язки
сторін, перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, визначити повне коло та
правовий статус учасників цієї справи
і, в залежності від встановленого,
вирішити спір у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

За таких обставин, касаційна скарга ТОВ
"Вереск і К" на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року
підлягає частковому задоволенню, а
судові акти попередніх інстанцій -
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до місцевого
господарського суду.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу задовольнити
частково.

2. Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 01.10.2013
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.11.2013 року у справі № 904/5470/13 -
скасувати.

3. Справу № 904/5470/13 направити на новий
розгляд до господарського суду
Дніпропетровської області.

Головуючий суддя В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

О.М. Сибіга