КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 910/17270/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Колесник Д.В.-представник;

Москалик В.В. -
представник;

Від відповідача: Гнатів В.В.-
представник;

Коржук І.О.-представник.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рентакран"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013

у справі № 910/17270/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рентакран"

про стягнення 336 221, 88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рентакран" про
стягнення 440 278,90 грн.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції, представником позивача
подано заяву про зменшення розміру
позовних вимог, відповідно до якої
позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 336 221,88 грн.,
а саме: 252 360,00 грн. - основного боргу, 45
979,90 грн. - пені, 27 043,12 грн. - 3% річних, 10
838,86 грн. - збитків від інфляції, яку
судом прийнято, внаслідок чого має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
вирішується спір.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 позовні вимоги
задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рентакран"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" 252 360 грн. 00 коп. - основного
боргу, 44 073 грн. 47 коп. - пені, 27 043 грн. 12
коп. - 3% річних, 10 838 грн. 86 коп. - збитків
від інфляції, 6 686 грн. 31 коп. - витрат по
сплаті судового збору.

В іншій частині в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рентакран"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 частково і прийняти
нове рішення, яким:

1) застосувати строки позовної давності
до зобов'язання перерахування
відповідачем на розрахунковий рахунок
позивача орендної плати в розмірі 169
320,00 грн за:

31.05.2009;30.06.2009;31.07.2009;31.08.2009;30.09.2009;31.10.2009;30.11.
2009;31.12.2009; 31.05.2010.;

2) стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість за договором
оренди майна № 2008-07-15 від 15.07.2008 у
розмірі 83 040,00 грн. основного боргу, за
31.03.2012;30.04.2012;31.05.2012;31.07.2012;

3)здійснити перерахунок пені.

Після надходження апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції, від
скаржника надійшло клопотання,
відповідно до якого він просить
виключити вимогу щодо перерахування
пені , таким чином просить тільки
застосувати строки позовної давності
до зобов'язання щодо перерахунку
відповідачем на рахунок позивача
орендної плати у розмірі 169 320,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014
поновлено Товариству з обмеженою
відповідальністю "Рентакран" строк на
апеляційне оскарження рішення суду від
28.11.2013, апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 01.04.2014.

18.03.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
позивача надійшла заява про
роз'яснення ухвали суду від 06.03.2014 про
прийняття апеляційної скарги до
провадження.

Вказана заява Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" мотивована тим, що ухвалою
про прийняття апеляційної скарги до
провадження від 06.03.2014 було поновлено
ТОВ "Рентакран" строк на апеляційне
оскарження,однак жодного мотиву
поновлення такого строку суд
апеляційної інстанції не зазначив,
крім того не вказав, які доводи
апелянта та законні процесуальні
підстави були передумовою прийняття
такого рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 в
задоволенні заяви представника ТОВ
"Компанія "Столиця - буд" про роз'яснення
ухвали Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014 про
прийняття апеляційної скарги до
провадження відмовлено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" звернулося до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою на ухвалу
Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.14 в частині
відмови в задоволенні заяви позивача
про роз'яснення ухвали апеляційного
господарського суду від 06.03.14, та
просить скасувати ухвалу від 01.04.14 в цій
частині, а справу передати до суду
апеляційної інстанції для розгляду
заяви про роз'яснення, в якій він
посилається на неправомірне, на його
думку, відновлення судом апеляційної
інстанції строку на апеляційне
оскарження судового рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 зупинено
провадження у справі до розгляду Вищим
господарським судом України
вищенаведеної касаційної скарги
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд".

Постановою Вищого господарського суду
від 05.06.2014 ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від
01.04.14 у справі № 910/17270/13
залишено без змін, касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" залишено без задоволення,
справу направлено до суду апеляційної
інстанції для її подальшого розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014
поновлено провадження у справі,
розгляд справи призначено на 08.07.2014.

В судовому засіданні 08.07.2014 сторони
надали свої пояснення по справі.

08.07.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
позивача надійшло клопотання про
відвід судової колегії Київського
апеляційного господарського суду у
складі головуючого судді Б.В. Отрюха,
суддів Ю.Б.Михальської, А.І.Тищенко.

Також, 08.07.2014 через відділ
документального забезпечення суду від
представника відповідача надійшло
клопотання щодо розгляду у
апеляційному суді вимоги апеляційної
скарги щодо здійснення перерахунку
пені, додаткові письмові пояснення по
справі та клопотання про продовження
строку розгляду та відкладення
розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.07.2012 в
задоволенні заяви представника
позивача про відвід судової колегії
Київського апеляційного
господарського суду у складі
головуючого судді Б.В. Отрюха, суддів
Ю.Б.Михальської, А.І.Тищенко відмовлено.

З приводу клопотання представника
відповідача про розгляд у апеляційному
суді вимоги апеляційної скарги щодо
здійснення перерахунку пені, колегія
суддів зазначає наступне.

Звертаючись до суду апеляційної
інстанції, окрім вищенаведених вимог
щодо застосування строків позовної
давності стосовно зобов'язання
відповідача в частині перерахування
орендної плати та стягнення з
відповідача заборгованості за
договором оренди майна, апелянт також
просив суд здійснити перерахунок пені.

Враховуючи те, що скаржником не було
наведено власного розрахунку пені,
колегія суддів була позбавлена
можливості визначити розмір судового
збору, тому ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
05.02.2014 апеляційну каргу повернуто
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Рентакран" на
підставі п.3 ч.1 ст.97 Господарського
процесуального кодексу України.

Як вже зазначалось раніше, звертаючись
повторно з апеляційною скаргою до суду
апеляційної інстанції, представник
скаржника за довіреністю О.І. Штанько
просив виключити вимогу про здійснення
перерахунку пені.

В своєму клопотанні від 08.07.2013
представник відповідача І.О. Коржук
просить не розглядати вищенаведене
клопотання, подане попереднім
представником відповідача про відмову
від вимоги в апеляційній скарзі щодо
здійснення перерахунку нарахованої
позивачем та частково задовленої
господарським судом пені за
прострочення сплати періодичних
платежів у вигляді орендної плати.

З огляду на те, що при повторному
зверненні до апеляційного суду
відповідачем не було надано розрахунку
пені, не було сплачено судовий збір за
вказану вимогу відповідно до вимог ЗУ
«Про судовий збір», враховуючи те, що
ухвалу про прийняття апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рентакран" від 06.03.2014
було винесено з урахуванням клопотання
представника відповідача О.І. Штанько,
колегія суддів відмовляє у задовленні
вказаного клопотання.

Щодо клопотання представника
відповідача про продовження строку
розгляду та відкладення розгляду
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Однак, це є правом суду, а не обов'язком,
при цьому суд враховує вимоги статті 69
Господарського процесуального кодексу
України щодо строків розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Враховуючи пояснення представника
відповідача, надані в судовому
засіданні, відсутність в зазначеному
клопотанні обґрунтованих доводів щодо
неможливості вирішення спору в даному
судовому засіданні, колегія суддів
вважає можливим здійснити перевірку
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 15.07.2008 між
позивачем (далі - Орендодавець) та
відповідачем (далі - Орендар) було
укладено Договір оренди майна № 2008-07-15
(далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 у порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
Орендодавець зобов'язується передати
Орендарю у тимчасове платне
користування (оренду) Баштовий кран Linden
Comansa 10LC140, вантажопід'ємністю 8 тон, зав.
№ 15374 в кількості один (далі - майно), яке
є власністю Орендодавця.

Згідно з п.1.2 у порядку та на умовах ,
визначених цим Договором, Орендар
зобов'язується прийняти у тимчасове
платне користування (оренду) майно та
сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Пунктом 1.3 Договору встановлено,що
момент користування майном настає
одночасно із підписанням сторонами
Договору та акту приймання-передачі
майна.

На виконання умов Договору між
сторонами підписано та скріплено
печатками акт приймання-передачі майна
від 01.08.2008.

Пунктом 2.1 Договору термін його дії
(термін оренди) встановлено з моменту
фактичної передачі майна (01.08.2008) до
31.12.2010. Моментом фактичної передачі є
надання майна Орендарю за підписаним
сторонами актом прийому-передачі
майна, який містить в собі дату
підписання акту, яка дорівнює даті
передачі майна та даті початку
нарахування орендної плати; назву
майна, його детальний опис та технічний
стан на момент передачі.

Додатковою угодою від 03.01.2009 до
Договору термін дії Договору
продовжено до 31.12.2011 та встановлено, що
якщо жодна із сторін протягом 30 днів до
закінчення терміну дії Договору не
заявить про намір його розірвати, то
Договір автоматично пролонгується
строком на один рік.

В зв'язку із відсутністю заяв про
розірвання Договору, строк його дії
автоматично було пролонговано до 31.12.12.

Відповідно до п.2.2 Договору закінчення
встановленого п. 2.1 Договору терміну
його дії не звільняє Орендаря від
обов'язку сплати орендних платежів у
повному обсязі за фактичне
використання майна Орендарем після
закінчення зазначеного терміну.

Загальна вартість орендної плати
становить 140,00 грн. з ПДВ за 1 (одну)
годину роботи Баштового крану.
Орендодавець має право на періодичний
перегляд розміру орендної плати в
залежності від ринкової вартості
оренди аналогічного обладнання
узгодженої між Орендодавцем та
Орендарем. Зміна орендної плати
повинна письмово узгоджуватись між
Сторонами не пізніше ніж за 30 (тридцять)
календарних днів до передбачуваного
строку зміни орендної плати. Після
закінчення строку узгодження, який
складає 30 (тридцять) календарних днів з
дати одержання зазначеного вище
повідомлення, сторони підписують
додаткову угоду до Договору(п. 3.1
Договору)

Додатковою угодою від 01.07.09. до Договору
розмір орендної плати встановлено 110,00
грн. з ПДВ за одну годину роботи.

У відповідності з умовами пунктів 3.2, 3.3
Договору, орендна плата сплачується
Орендарем шляхом прямого
безготівкового переказу відповідних
грошових коштів, в українських гривнях,
на розрахунковий рахунок Орендодавця.
Орендар на підставі затверджених
сторонами Актів наданих послуг та
рахунку - фактури Орендодавця, протягом
5 (п'яти) банківських днів з моменту їх
підписання, щомісячно перераховує на
розрахунковий рахунок Орендодавця
орендну плату, передбачену п. 3.1
Договору.

07.12.2012 між сторонами підписано Договір
про розірвання Договору оренди майна №
2008-07-15 від 15.07.2008, яким Договір розірвано
з 07.12.12. Орендар зобов'язався повернути
за актом Орендодавцю майно протягом 10
календарних днів з 07.12.2012.

Згідно з п. 4.4 Договору, Орендар повинен
повернути майно після закінчення
строку оренди та демонтажу в строк не
пізніше 7 (семи) робочих днів. Орендар
повинен повернути Майно технічно
справним, в такому ж стані як отримав в
оренду, з урахуванням його нормального
зносу.

Згідно з п.3 Договору про розірвання
Договору оренди майна № 2008-07-15 від
15.07.2008, Орендар зобов'язується
повернути за актом Орендодавцю майно,
що є предметом Договору протягом 10
календарних днів з моменту укладення
даного Договору у стані, в якому він
його отримав, з урахуванням
нормального зносу.

Разом з тим, відповідно до підписаного
та скріпленого печатками сторін акту
приймання-передачі майна, Орендар
передав (повернув), а Орендодавець
прийняв майно за Договором 12.06.2013.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що у зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором, у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість по сплаті передбачених
Договором орендних платежів в розмірі
252 360,00 грн.

На підставі Договору між сторонами
виникли орендні правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 58 Цивільного кодексу України та
Глави 30 Господарського кодексу
України.

Статтею 758 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до частини 1 статті 283
Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Так, укладений між позивачем та
відповідачем Договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 762
Цивільного кодексу України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Статтею 285 Господарського кодексу
України унормовано, що орендна плата -
це фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі. Одним із основних обов'язків
орендаря є внесення орендної плати
своєчасно і в повному обсязі.

Приписами п. 6.1.1 Договору встановлено
обов'язок Орендаря своєчасно
здійснювати перерахування орендної
плати за користування майном.

Згідно частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Дострокове розірвання Договору не
звільняє Орендаря від виконання
зобов'язань по сплаті орендної плати (п.
7.5 Договору).

Водночас, матеріали справи свідчать, що
відповідач свого обов'язку зі сплати
орендних платежів не виконав, факт
наявності боргу у відповідача за
Договором у сумі 252 360,00 грн. позивачем
документально підтверджений і
відповідачем не спростований.

Як вбачається з матеріалів справи, в
процесі розгляду справи місцевим
судом, представником відповідача було
подано заяву про застосування з 04.06.2009
строку позовної давності щодо сплати
основного боргу.

Викладені у апеляційній скарзі доводи
скаржника щодо неправомірної відмови
судом першої інстанції у задоволенні
заяви відповідача про застосування з
04.06.2009 строку позовної давності щодо
сплати основного боргу колегія суддів
відхиляє з огляду на таке.

Позовна давність,за визначенням ст.256
Цивільного кодексу України,це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст.257 Цивільного
кодексу України, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253 - 255
цього Кодексу (ст. 260 Цивільного кодексу
України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України
унормовано, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач з вересня 2008 року по
вересень 2013 року частково періодично
проплачував орендні платежі, що
безумовно є діями, що свідчать про
визнанням відповідачем свого боргу.

Крім того, колегією суддів враховані
наявні в матеріалах справи угоди про
зарахування зустрічних позовних вимог
від 22.11.2012, 12.02.2013, 16.07.2013, що також
свідчить про визання боржником свого
боргу.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив, що позивачем строк позовної
давності пропущено не було, а тому
заява відповідача в частині
застосування строку позовної давності
по основному боргу з 04.06.2009 є такою, що
не підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 252 360,00 грн
заборгованості за Договором є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по платежах,
позивач просить суд на підставі п. 8.2
Договору стягнути з Орендаря 45 979,90
грн. - пені.

Відповідно до п. 8.2 Договору у разі
прострочення перерахування суми
щомісячної орендної плати,
Орендодавець має право нарахувати та
стягнути з Орендаря пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період такого порушення, від
розміру несплаченої орендної плати за
кожний день такого прострочення.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
унормовано, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума, або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Перевіривши розрахунок пені, колегія
суддів прийшла до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача 44 073,47 грн. - пені. В іншій
частині в розмірі 1 906,43 грн. пеню
нараховано безпідставно, а тому в
задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити.

Матеріали справи свідчать про те, шо
при розгляді справи судом першої
інстанції відповідачем
контррозрахунку пені не подано, проте
подано заяву про застосування з 04.06.2009
строку позовної давності щодо сплати
пені.

Якщо відповідно до чинного
законодавства або договору неустойка
(пеня) підлягає стягненню за кожний
день прострочення виконання
зобов'язання, позовну давність
необхідно обчислювати щодо кожного дня
окремо за попередній рік до дня подання
позову, якщо інший період не
встановлено законом або угодою сторін.
При цьому, слід мати на увазі положення
частини шостої статті 232 ГК України, за
якими нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Даний шестимісячний
строк не є позовною давністю, а
визначає максимальний період часу, за
який може бути нараховано штрафні
санкції (якщо інший такий період не
встановлено законом або договором) (п.
4.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.13.
№ 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів").

Врахувавши викладене та дослідивши
обчислення позовної давності при
нарахування пені, колегія суддів
дійшла висновку, що позивачем строк
позовної давності не пропущено, а заява
відповідача в частині застосування
строку позовної давності по пені з
04.06.09. є такою, що задоволенню не
підлягає.

Крім того, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 27 043,12 грн. - 3%
річних та 10 838,86 грн. - збитків від
інфляції.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися.

Вказана стаття також передбачає
можливість стягувати за прострочення
виконання грошового зобов'язання
проценти річних. Розмір процентів
річних визначається сторонами в
договорі. Якщо сторони в договорі не
передбачили сплату процентів річних та
їх розмір, підлягають сплаті три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення.

Таким чином, враховуючи доведеність
порушення відповідачем зобов'язань за
Договором, колегія суддів, перевіривши
здійснений позивачем розрахунок боргу
з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення та
розрахунок 3 % річних від простроченої
суми за весь час прострочення,
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Столиця-Буд" про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рентакран" 27 043,12 грн.
3% річних та 10 838,86 грн. індексу інфляції
за прострочення оплати орендних
платежів.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи
спір по суті заявлених позовних вимог,
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, дав їм
належну правову оцінку, дійшов
правильних висновків щодо прав та
обов'язків сторін, які грунтуються на
належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в рішенні, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рентакран"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва 28.11.2013 по справі №
910/17270/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/17270/13 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко