ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.14р. Справа № 904/3325/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Торговий дім
„Енергостройінвест", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Металургійний
завод „Дніпросталь", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 554 279 грн. 30 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Семенюк В.В. -
представник, дов. Від 21.05.2014р. б/н;

від відповідача: Штифурко Ю.І. -
представник, дов. Від 20.05.2014р. №157.

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні було оголошено
перерву до 10.07.2014р.

Позивач з урахуванням заяви (вх. №42014/14
від 10.07.2014р.) про зменшення позовних
вимог просить стягнути з відповідача 554
279 грн. 30 коп., що складає 531 114 грн. 00 коп.
- заборгованості, що виникла на
підставі договору поставки від 08.11.2013р.
№767, 19 280 грн. 17 коп. - пені та 3
885 грн. 14 коп. - 3% річних.

Відповідач відзиву на позов та
витребуваних документів не надав, у
клопотанні (вх. №39061/14 від
26.06.2014р.), посилаючись на тяжке
фінансове становище, просить суд
розстрочити суму боргу у розмірі 554 512
грн. 12 коп. на 12 місяців з оплатою
рівними частинами по 46 209 грн. 34 коп. до
30 числа кожного місяця.

Позивач у клопотанні (вх. №42012/14 від
10.07.2014р.) зазначає, що через неоплату
відповідачем заборгованості позивач
був змушений скористатися кредитними
коштами, що призводить до збитковості
підприємства, у зв'язку з чим просить
відхилити клопотання відповідача і
задовольнити позов з врахуванням всіх
витрат на судові збори і юридичні
послуги, а також курсову різницю та
інші збитки, розрахунок яких надано у
позові.

Оригінали документів, оглянуті у
судових засіданнях відповідають
копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представниками
сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2013р. між позивачем - Товариством з
обмеженою відповідальністю „Торговий
дім „Енергостройінвест", як
постачальником, та відповідачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Металургійний
завод „Дніпросталь", як покупцем, було
укладено Договір поставки №767 (надалі -
Договір поставки), відповідно до пункту
1.1 якого на умовах, викладених у
розділах даного договору, постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти і оплатити продукцію
матеріально-технічного призначення, в
подальшому іменовану товар;
найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови і строки поставки товару
вказані у специфікаціях, які оформлені
у вигляді додатків до даного договору і
є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.1 Договору
поставки ціна товару, який
постачається за даним договором,
визначається у гривнях і вказана у
специфікаціях до даного договору; ціна
товару не включає ПДВ, порядок
нарахування якого встановлений
Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 3.2 Договору поставки
товар поставляється партіями у строки,
узгоджені сторонами у специфікаціях, а
відповідно до пункту 3.7 Договору
поставки датою поставки товару і датою
переходу права власності вважається
дата, вказана представником покупця у
товарно-транспортній накладній в
момент отримання товару та засвідчену
його підписом.

Як вбачається відповідно до укладеної
між сторонами Специфікації №2 товарів,
що поставляються покупцю, зазначеній у
Додатку №2 від 25.12.2013р. до Договору
поставки (надалі - Специфікація №2)
позивачем було поставлено відповідачу
нікель Н-1 (надалі - товар) на загальну
суму 531 114 грн. 00 коп., що підтверджується
видатковою накладною від 13.01.2014р. №13.

Пунктом 4.1 Договору поставки
розрахунки по цьому Договору
здійснюються покупцем шляхом
перерахування грошових коштів у
розмірі вартості партії товару на
рахунок поставщика у повному обсязі;
умови оплати партії товару зазначені у
специфікаціях до цього Договору.

Відповідно до пункту 4 Специфікації №2
передбачені умови оплати - протягом
30-ти календарних днів після поставки
товару.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін);
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Отже, строк оплати за отриманий товар
вважається таким, що настав, і
відповідач повинен був розрахуватися
за товар у сумі 531 114 грн. 00 коп. до
12.02.2014р.

На момент розгляду справи доказів
погашення заборгованості перед
позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193
Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору; не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань; кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу;
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

У пункті 7.5 Договору поставки сторони
узгодили, що у випадку несвоєчасного
здійснення розрахунків за даним
договором покупець сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла не
період, за який нараховується пеня, від
неоплаченої суми за кожний день
прострочки.

Таким чином, пеня згідно розрахунку
становить 19 280 грн.17 коп. (з 13.02.2014р. по
13.05.2014р.).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Отже, річні згідно розрахунку
становлять 3 885 грн. 14 коп. (з 13.02.2014р. по
13.05.2014р.).

З урахуванням викладеного позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору у
справі слід покласти на відповідача.

Одночасно суд вважає, що заявлені
позивачем до стягнення з відповідача
судові витрати у сумі 3 000 грн. 00 коп., як
витрати по оплаті послуг адвоката, не
можуть бути покладені на відповідача,
виходячи з наступного:

- як вбачається між позивачем, як
клієнтом, та Адвокатським бюро
„ОСОБА_3", як бюро, було укладено
договір від 21.02.2014р. №44/1 про надання
правової допомоги, відповідно до
пункту 1.1 якого клієнт доручає, а бюро
зобов'язується надати клієнту правову
допомогу згідно з додатком №1; клієнт
зобов'язується на умовах, визначених
Договором, прийняти від бюро правову
допомогу, оплатити її та відшкодувати
понесені бюро витрати;

- за результатами надання правової
допомоги бюро передає клієнту акт про
надання послуг - правової допомоги
(пункт 4.1 договору від 21.02.2014р. №44/1 про
надання правової допомоги);

- відповідно до акту від 10.06.2014р. про
надання послуг - правової допомоги за
замовленням клієнта бюро надало
юридичні послуги на суму 3 000 грн. 00 коп.;

- згідно платіжного доручення від
08.05.2014р. №71 вбачається, що позивачем
було перераховано адвокатському бюро
„ОСОБА_3" грошові кошти у розмірі
3 000 грн. 00 коп. за надання
правової допомоги відповідно до
договору від 21.01.2014р. №44/1;

- відповідно до статті 44
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати складаються з
судового збору, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи;

- відповідно до пункту 6.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. №7 „Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49
Господарського процесуального кодексу
України; відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій; у разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум;

- також у розумінні пункту 1 статті 1 та
частини 1 статті 6 Закону України „Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
адвокатом є фізична особа, яка здійснює
адвокатську діяльність на підставах та
в порядку, що передбачені цим законом;

- частиною 3 статті 4 Закону України
„Про адвокатуру та адвокатську
діяльність" передбачено, що адвокат
може здійснювати адвокатську
діяльність індивідуально або в
організаційно-правових формах
адвокатського бюро чи адвокатського
об'єднання (організаційно-правові
форми адвокатської діяльності);

- проте, здійснення адвокатом
адвокатської діяльності індивідуально
або у складі адвокатського бюро не
ототожнює поняття адвоката та
адвокатського бюро у розумінні статті
44 Господарського процесуального
кодексу України;

- відповідно до довіреності від 01.05.2014р.
право представляти інтереси позивача
було надано адвокату ОСОБА_3 та
юрисконсульту Адвокатського бюро
„ОСОБА_3" - ОСОБА_1;

- як вбачається з протоколів судових
засідань від 10.06.2014р., від 26.06.2014р. та від
10.07.2014р. при розгляді справи №904/3325/14
інтереси позивача представляв ОСОБА_1,
який не є адвокатом;

- доказів в підтвердження надання
позивачу послуг адвокатом ОСОБА_3
матеріали справи не містять, як і не
містять копії його свідоцтва адвоката
та інших документів, які б свідчили про
надання позивачу правової допомоги
ОСОБА_3 саме як адвокатом;

- згідно чинного законодавства можливе
покладення на сторони у справі як
судових витрат тільки тих сум, які були
сплачені стороною на отримання послуг
саме адвоката (у розумінні пункту 1
статті 1 та частини першої статті 6
Закону України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність"), а не будь-якої
особи, яка надавала правову допомогу
стороні у справі.

Також господарський суд не вбачає
підстав для розстрочки виконання
рішення суду з огляду на наступне:

- відповідно до пункту 6 частини 1 статті
83 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд,
приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення;

- згідно з пунктом 7.1.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 року №9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів"
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі;

- вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, стосовно юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо (пункт 7.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів");

- отже, розстрочка виконання рішення
суду можлива у виняткових випадках у
разі наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим;

- клопотання відповідача не містить
будь-яких доказів, які б підтверджували
саме неможливість чи ускладнення
виконання рішення у справі №904/3325/14, у
тому числі доказів складного
фінансового становища, яке саме по собі
не є тим випадком, за наявності якого
можливе надання розстрочки.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Металургійний
завод „Дніпросталь" (49051, м.
Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 4;
ідентифікаційний код 33718431) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Торговий дім
„Енергостройінвест" (04073, м. Київ, пр.
Московський, 16, оф. 12; ідентифікаційний
код 38799405) 531 114 грн. 00 коп. -
заборгованості, 19 280 грн. 17 коп. - пені, 3
885 грн. 14 коп. - річних та 11 085 грн. 59 коп. -
витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України,

"11" липня 2014р.