ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" липня 2014 р.Справа № 916/1471/14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИН АГРО"

до відповідачів: 1. Науково-виробничого
підприємства "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ"

про стягнення 175 741,02 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Волочнюк О.С. за
довіреністю № б/н від 20.11.2013 року;

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "ВИН АГРО",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про:

- стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ
ДІМ "РОДОНІТ" 174 741,02 грн., де 161 463,28 грн. -
основний борг, 11 285,05 грн. - пеня, 1 992,69
грн. - 3% річних;

- стягнення з науково-виробничого
підприємства "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю 1000,00 грн.
заборгованості забезпечені порукою.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.04.2014р. позовну заяву
(вх.№1476/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/1471/14 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Письмове клопотання про продовження
строку розгляду справи (вх.№2-2202 від
02.06.14р.) - судом задоволено, у зв'язку з
чим строк розгляду справи було
продовжено до 01.07.2014р.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримує та просить суд
задольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача 1, в судові
засідання не з'являвся, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції, відзив на
позов та витребувані документи суду не
надав, своїм правом на захист не
скористався.

Представник відповідача 2, в судові
засідання не з'являвся, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції, відзив на
позов та витребувані документи суду не
надав, своїм правом на захист не
скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
позивачем докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив:

29 серпня 2012р. між товариством з
обмеженою відповідальністю "ВИН АГРО"
(Продавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ" (Дистрибьютор) було укладено
договір дистрибуції купівлі-продажу з
відстрочкою платежу №1/24-12/1, згідно
умов п.1.1. якого, вбачається, що
Продавець передає у власність
Дистриб'ютора, а Дистриб'ютор приймає,
оплачує та приймає на себе забов'язаня
по розповсюдженню та реалізації
товару, на умовах передбачених даним
договором. Продавець надає
Дистриб'ютору право на купівлю та
майбутній продаж Товару.

Відповідно до п.1.2. Договору, товаром
згідно даного договору є виноробна та
слабоалкогольна продукція з торговою
маркою „ТАРУТИНСЬКІ ВИНА", „ПРЕМІУМ
ВИН", ТМ „SALUTE" та іншими торговими
марками, що належать Продавцю. Якість
товару Продавця підтверджується
сертифікатом якості/відповідності.

Із змісту п.3.1., Договору, вбачається, що
кількість і асортимент товару
узгоджується сторонами на кожну партію
окремо і вказується у Заяві
Дистриб'ютора та товарно-супровідних
документах на Товар.

Умовами п.4.1. Договору передбачено, що
ціни та асортимент товару
встановлюються Продавцем на
визначений термін у специфікаціях у
національній валюті України, які
надаються у письмовому виді
Дистриб'ютору факсимільним або іншим
способом та фіксуються у видаткових
накладних/товарно-транспортних
накладних.

Приписами п.п.4.4., 4.6. Договору визначено,
що оплата за Товар здійснюється за
цінами та в кількості, вказаних у
витратних
накладних/товарно-транспортних
накладних. Дистриб'ютор зобов'язаний
оплатити переданий йому Товар у
продовж 60 (шістдесяти) календарних днів
з моменту отримання товару. Якщо
останній день виплати випадає на
неробочій день, то оплата виконується в
перший, наступний за ним робочий день.

У відповідності до п.п.6.1., 6.2., 6.3., 6.6.
Договору у випадку порушення
зобов'язань згідно даного право чину,
сторони несуть відповідальність
визначену цим право чином та чинним
законодавством України. За порушення
зобов'язань по даному право чину винна
сторона відшкодовує завданні цим
збитки понад суми пені, процентів,
штрафних санкції у відповідності до
чинного законодавства України. За
порушення строків оплати товару,
передбачених даним право чином (п.4.6)
Дистриб'ютор виплачує Продавцю пеню у
розмірі подвійної ставки НБУ від
загальної вартості неоплаченого
товару за календарний день
прострочення платежу до дати повної
оплати, а також штрафні санкції, а саме
3% річних, індекс інфляції, передбачений
ст. 625 ЦК України.

Даний Договір вступає в силу з моменту
підписання обома сторонами та діє до
29.08.2013 року при повному виконанні
сторонами своїх зобов'язань. У випадку,
якщо на цю дату, зобов'язання будь якої
сторони не виконані в повному обсязі,
договір триває до повного виконання
своїх зобов'язань по договору. У
випадку, якщо за один місяць до
стікання строку дії право чину, не одна
з сторін не повідомить у писемній формі
іншу, право чин вважається
пролонгованим на один рік (п.п.9.13., 9.14.
Договору).

На виконання умов договору дистрибуції
купівлі-продажу з відстрочкою платежу
№1/24-12/1 позивачем було поставлено
товариству з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ" товар на загальну суму 169 643,16,06
грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями видаткових
накладних Ц-ВА-0005566 від 24.12.2012р. на суму 35
035,20 грн., №Ц-ВА-0000045 від 11.01.2013р. на суму
111 981,96 грн., №Ц-ВА-0000208 від 23.01.2013р. на
суму 22 626,00 грн., товарно-транспортними
накладними серії 01 ААБХ №564568 від
24.12.2012р. на суму 35 035,20 грн., серії 01 ААБХ
№564683 від 11.01.2013р. на суму 111 981,96 грн.,
серії 01 ААБХ від 23.01.2013р. на суму 22 626,00
грн., що підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені їх
печатками, довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей
ТДР№0001296 від 24.12.2012р., ТДР№0000013 від
11.01.2013р., №ТДР№0000026 від 23.01.2013р., однак
відповідачем вартість отриманого
товару була частково оплачена,
внаслідок чого за ним утворився борг в
сумі 162 463,28 грн.

17 квітня 2013р. між науково-виробничим
підприємством "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю (Поручитель) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "ВИН АГРО"
(Підприємство) було укладено договір
поруки, згідно умов п.1.1., якого сторони
за цим Договором визначають, що дане
зобов'язання підписано сторонами у
відповідності із діючим
законодавством України, та відповідає
положенням ст.ст.553-559 ЦК України.

Умовами п.1.2. Договору передбачено, що
сторони цього Договору встановлюють,
що Поручитель на добровільних
підставах бере на себе зобов'язання
солідарно відповідати перед
Підприємством у разі порушення
товариством з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ" зобов'язань, які виникають із
умов Договору дистрибуції
(купівлі-продажу з відстрочкою платежу)
№1/24-12/1 від 29 серпня 2012р. (в подальшому -
угода).

У відповідності до п.2.2. Договору
Поручитель відповідає перед
Підприємством, за порушення
зобов'язань за Договором дистрибуції
(купівлі-продажу з відстрочкою платежу)
№1/24-12/1 від 29 серпня 2012р. в розмірі не
більш ніж 1 000, 00 (одна тисяча) грн.

Сторони за цим Договором встановлюють,
що Договір вступає в силу з моменту
його підписання (п.7.3. Договору).

Безпідставна відмова відповідача
товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ" від виконання своїх
зобов'язань за дистрибуції
(купівлі-продажу з відстрочкою платежу)
№1/24-12/1 від 29 серпня 2012р. в частині
оплати вартості отриманого товару і
стало підставою для позивача
звернутись до господарського суду
Одеської області із даним позовом за
захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому. Предметом
договору купівлі-продажу можуть бути
майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.
Предметом договору купівлі-продажу
може бути право вимоги, якщо вимога не
має особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом. До
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті. Особливості
договору купівлі-продажу окремих видів
майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар,визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу
України визначено, що продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець відмовився передати річ,
визначену індивідуальними ознаками,
покупець має право пред'явити
продавцеві вимоги відповідно до статті
620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу
України вбачається, що якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Стаття 1011 Цивільного кодексу визначає,
що за договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Приписами ст.1012 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір
комісії може бути укладений на
визначений строк або без визначення
строку, з визначенням або без
визначення території його виконання, з
умовою чи без умови щодо асортименту
товарів, які є предметом комісії.
Комітент може бути зобов'язаний
утримуватися від укладення договору
комісії з іншими особами. Істотними
умовами договору комісії, за якими
комісіонер зобов'язується продати або
купити майно, є умови про це майно та
його ціну.

Статтею 1013 Цивільного кодексу
передбачено, що комітент повинен
виплатити комісіонерові плату в
розмірі та порядку, встановлених у
договорі комісії. Якщо комісіонер
поручився за виконання правочину
третьою особою, він має право на
додаткову плату. Якщо договором
комісії розмір плати не визначений,
вона виплачується після виконання
договору комісії виходячи із звичайних
цін за такі послуги. Якщо договір
комісії не був виконаний з причин, які
залежали від комітента, комісіонер має
право на комісійну плату на загальних
підставах. У разі розірвання або
односторонньої відмови від договору
комісії комісіонер має право на плату
за фактично вчинені дії.

Комісіонер зобов'язаний вчиняти
правочини на умовах, найбільш вигідних
для комітента, і відповідно до його
вказівок. Якщо у договорі комісії таких
вказівок немає, комісіонер
зобов'язаний вчиняти правочини
відповідно до звичаїв ділового обороту
або вимог, що звичайно ставляться. Якщо
комісіонер вчинив правочин на умовах
більш вигідних, ніж ті, що були
визначені комітентом, додатково
одержана вигода належить комітентові
(стаття 1014 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (п.1 ст.656
Цивільного Кодексу України).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості приведеного позивачем
в позовній заяві та не спростованого
відповідачем, останнім в порушення
вищезазначених приписів чинного
законодавства України та договору -
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого від позивача товару на
загальну суму 169 643,16 грн. не виконані
належним чином, внаслідок чого за
відповідачем утворилась
заборгованість, яка позивачем
зазначена в розмірі - 162 463,28
грн., у зв'язку з чим стягненню з
товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ" на користь позивача підлягає
сума заборгованості за отриманий
товар, з врахуванням договору поруки
встановлена судом в розмірі 161 463,28 грн.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ" пені в розмірі 11 285,05 грн., 3%
річних в розмірі 1 992,69 грн.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд
зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України
передбачає, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. У випадках, передбачених
законом, штрафні санкції за порушення
господарських зобов'язань стягуються
судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК
України передбачає строк та порядок, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, а строк, протягом якого особа
може звернутись до суду за захистом
свого порушеного права, встановлюється
ЦК України.

Статтями 1, 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, суд доходить висновку, що
датою початку нарахування пені є
16.14.2013р., а закінчення - 25.09.2013р. з огляду
на наступне:

За положеннями ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.258 для окремих видів
вимог законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

За п.4.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року №10 "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" встановлено, що якщо відповідно
до чинного законодавства або договору
неустойка (пеня) підлягає стягненню за
кожний день прострочення виконання
зобов'язання, позовну давність
необхідно обчислювати щодо кожного дня
окремо за попередній рік до дня подання
позову, якщо інший період не
встановлено законом або угодою сторін.
При цьому, однак, слід мати на увазі
положення частини шостої статті 232 ГК
України, за якими нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. Даний
шестимісячний строк не є позовною
давністю, а визначає максимальний
період часу, за який може бути
нараховано штрафні санкції (якщо інший
такий період не встановлено законом
або договором).

Відповідний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "ВИН АГРО"
було подано до суду 16.04.2014р., що
вбачається з вхідного штампу.

Наведене свідчить про наявність
підстав для застосування наслідків
спливу строку позовної давності на
вимоги позивача щодо стягнення пені за
період з 21.02.2013р. по 15.04.2013р.

Наразі, наданий позивачем розрахунок
пені, на думку суду, здійснений
неналежним чином, у зв'язку з чим судом
було самостійно розраховано пеню
наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочки27855.3216.04.2013 - 09.06.2013557.5000 %0.041
%*629.6127855.3210.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%*683.7927855.3213.08.2013 - 21.08.201396.5000 %0.036
%*89.29111981.9616.04.2013 - 09.06.2013557.5000 %0.041
%*2531.10111981.9610.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%*2748.93111981.9613.08.2013 - 13.09.2013326.5000 %0.036
%*1276.2922626.0016.04.2013 - 09.06.2013557.5000 %0.041
%*511.4122626.0010.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%*555.4222626.0013.08.2013 - 25.09.2013446.5000 %0.036 %*354.58

Отже загальна сума пені за самостійним
розрахунком суду складає 9 380,41 грн., у
зв'язку чим, стягненню з відповідача на
користь позивача сума пені в розмірі 9
380,41 грн. В іншій частині заявлених
позовних вимог щодо стягнення пені в
розмірі 1 904,64 грн. суд відмовляє.

Щодо заявлених позовних вимог позивача
про стягнення з відповідача 3% річних в
розмірі 1 992,69 грн. суд зазначає
наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за договором
дистрибуції.

Наразі, наданий позивачем розрахунок
трьох процентів річних, на думку суду,
здійснений неналежним чином, у зв'язку
з чим судом було самостійно
розраховано три проценти річних
наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів27855.3221.02.2013 - 20.03.20143933
%899.76111981.9613.03.2013 - 20.03.20143733 %3433.0922626.0025.03.2013 -
20.03.20143613 %671.34

Отже загальна сума 3% річних за
самостійним розрахунком суду складає 5
004,19 грн., але у зв'язку з тим, що
позивачем до стягнення з відповідача
розмір 3% річних заявлено в меншому
розмірі, в сумі 1 992,69 грн., суд
задовольняє позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних в розмірі
заявленому позивачем, тобто в сумі 1 992,69
грн.

Також, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з
Науково-виробничого підприємства
"НИВА" у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю 1 000,00 грн., що
забезпечені порукою.

Згідно ст.553 Цивільного кодексу України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Приписами ст.555 Цивільного кодексу
України у разі одержання вимоги
кредитора поручитель зобов'язаний
повідомити про це боржника, а в разі
пред'явлення до нього позову - подати
клопотання про залучення боржника до
участі у справі. Якщо поручитель не
повідомить боржника про вимогу
кредитора і сам виконає зобов'язання,
боржник має право висунути проти
вимоги поручителя всі заперечення, які
він мав проти вимоги кредитора.
Поручитель має право висунути проти
вимоги кредитора заперечення, які міг
би висунути сам боржник, за умови, що ці
заперечення не пов'язані з особою
боржника. Поручитель має право
висунути ці заперечення також у разі,
якщо боржник відмовився від них або
визнав свій борг.

Враховуючи вищенаведене, 1000,00 грн.
заборгованості забезпечені порукою
підлягають судом стягненню в повній
мірі.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали
справи та проаналізовані положення
чинного законодавства України, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю товариства
з обмеженою відповідальністю "ВИН
АГРО", у зв'язку з чим стягненню з
товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ" на користь позивача підлягає
сума заборгованості, встановлена судом
в розмірі 161 463,28 грн., сума пені
встановлена в розмірі 9 380,41 грн., сума 3%
річних встановлена в розмірі 1 992,69 грн.,
з науково-виробничого підприємства
"НИВА" у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю суму заборгованості
забезпечену порукою в розмірі 1 000,00 грн.
В іншій частині позову суд відмовляє.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідачів
на користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 3
476,51 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю товариства з
обмеженою відповідальністю "ВИН АГРО" -
задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"РОДОНІТ" (02660, Київська обл., м. Київ, вул.
Степана Сагайдака, буд. 101-А, код
ЄДРЮОФОП 34425622) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю товариства
з обмеженою відповідальністю "ВИН АГРО"
(65101, Одеська обл., м. Одеса, вул. 25-ї
Чапаєвської дивізії, буд. 6-В, код
ЄДРЮОФОП 34253750) 161 463 (сто шістдесят одна
тисяча чотириста шістдесят три) грн. -
основної заборгованості, 9 380 (дев'ять
тисяч триста вісімдесят) грн. 41 коп. -
пені, 1 992 (одна тисяча дев'ятсот
дев'яносто дві) грн. 69 коп. - 3% річних, 3 456
(три тисячі чотириста п'ятдесят шість)
грн. 70 коп. - судового збору.

3. Стягнути з Науково-виробничого
підприємства "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю (65496, Одеська обл.,
Овідіопольський район, смт. Таїрове,
вул. 40 річчя Перемоги, буд. 1, код
ЄДРЮОФОП 19201066) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю товариства
з обмеженою відповідальністю "ВИН АГРО"
(65101, Одеська обл., м. Одеса, вул. 25-ї
Чапаєвської дивізії, буд. 6-В, код
ЄДРЮОФОП 34253750) 1000 (одна тисяча) грн. 00
коп. - заборгованості забезпечена
порукою, 19 (дев'ятнадцять) грн. 81 коп. -
судового збору.

4. В іншій частині позову - відмовити

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено
07.07.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.