ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.07.14 № 910/13688/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест" про
стягнення 62 316,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява б/н від 08.07.2014 Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Хаски-Інвест" про стягнення 62 316,72 грн.

Подана Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 позовна заява про стягнення 62
316,72 грн. не відповідає вимогам розділу
VIII Господарського процесуального
кодексу України, а тому підлягає
поверненню з посиланням на ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів;

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

З позовних матеріалів вбачається, що
позивач в якості доказів направлення
копії позовної заяви з додатками на
адресу відповідача надав фіскальний
чек №0132 від 05.07.2014 та опис вкладення у
цінний лист.

Втім, до Господарського суду міста
Києва надано позовну заяву б/н,
датовану 08.07.2014.

Таким чином, фіскальний чек №0132 від
05.07.2014 та опис вкладення у цінний лист
не є належним доказом направлення
копії позовної заяви з додатками на
адресу відповідача, оскільки неможливо
направити документ, який буде
підписано у майбутньому.

Отже, у суду є підстави вважати, що
позивачем було направлено на адресу
відповідача іншу позовну заяву, аніж
ту, яка подана до Господарського суду
міста Києва.

Таким чином, позивач не надав суду
належних доказів направлення копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідачу, всупереч вимог
норм чинного законодавства України.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

З огляду на викладене, позивачем не
надано належних доказів направлення
копії позовної заяви з додатками на
адресу відповідача, з огляду на що
позовна заява з додатками підлягає
поверненню без розгляду.

Крім того, суд звертає увагу позивача
на наступному.

Пунктом 4 частини 1 статті 65
Господарського процесуального кодексу
України надає можливість судді
витребувати від сторін лише ті
документи, які можуть бути необхідні
саме для вирішення спору.

Документи, що підтверджують надсилання
відповідачу копії позовної заяви з
усіма додатками безпосередньо не
пов'язані з розглядом спору та
забезпеченням його правильного і
своєчасного вирішення.

Як зазначено у ст.38 Господарського
процесуального кодексу України, суд
обмежений у праві самостійного
витребування доказів. Тому, суд у разі
порушення позивачем ст.57
Господарського процесуального кодексу
України не має права скористатися
приписами ст.ст.38, 65 Господарського
процесуального кодексу України, а
навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги
ст.63 зазначеного Кодексу України.

Як вбачається з позовних матеріалів,
копію позовної заяви з додатками було
направлено за наступною адресою
відповідача: 04205, АДРЕСА_1.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України
позовна заява повинна містити
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Як визначено ст. 93 ЦК України
місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені. Відомості про місцезнаходження
юридичної особи включаються до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (ст. 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

В той же час, позивачем не вказано на
жодне з джерел (відповідні довідки з
ЄДРПОУ, виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців тощо), з яких він
отримав дані про належність
відповідачу саме вказаної у позовній
заяві адреси.

На підставі викладеного позовна заява
підлягає поверненню без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 57 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

У відповідності до листа Головного
управління Державного казначейства
України у місті Києві, згідно з
Бюджетним кодексом України, Законом
України "Про судовий збір", банківські
реквізити для сплати судового збору до
господарського суду міста Києва
наступні: одержувач: Головне
управління Державної казначейської
служби України (ГУ ДКCУ) у м. Києві,
, банк одержувача: Головне
управління Державної казначейської
служби України (ГУ ДКCУ) у м. Києві, МФО
820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001,
призначення платежу: судовий збір за
позовом (ПІБ чи назва установи,
організації позивача), господарський
суд міста Києва (назва суду, де
розглядається справа) код 05379487.

Позивачем, в якості доказу сплати
судового збору надано квитанцію 1123.2.1.
від 01.06.2014.

Втім, у вказаній квитанції відсутній
код Господарського суду міста Києва
05379487, всупереч вимог норм чинного
законодавства України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданій разом з позовною
заявою квитанції про сплату судового
збору 1123.2.1. від 01.06.2014 відсутні підписи
відповідальних осіб платника, печатка
позивача, тобто вказані реквізити не
заповнені як того вимагає
вищезазначена Інструкція.

Таким чином, квитанція про сплату
судового збору 1123.2.1. від 01.06.2014 не є
належним доказом сплати судового збору
відповідно до норм чинного
законодавства України.

Також, суд звертає увагу позивача на те,
що копії всіх документів, що додані до
позовної заяви мають бути завірені
належним чином відповідно до п. 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. №55), яким визначено, що відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів "згідно з оригіналом", назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи додані до позовної заяви не
завірені належним чином як того
вимагає вищезазначена інструкція.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 1, п. 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Хаски-Інвест" про стягнення 62 316,72 грн. і
додані до неї документи заявникові без
розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало