ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2014 року Справа № 905/4686/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Гольцової
Л.А.,перевіривши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Укр-Нова"на
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 30.07.2013у
справі№ 905/4686/13 господарського суду
Донецької областіза позовомТовариства
з обмеженою відповідальністю
"Укрспецсервіс"до1.Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" в особі філії "Головне управління
ПАТ Промінвестбанк в Донецькій
області"; 2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління активами "Ізі
Лайф";провизнання недійсним кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
№ 15-93/17-9016/06 від 24.10.2006 ВСТАНОВИВ:

Подана вшосте 02.06.2014 (відповідно до
вхідного штампу канцелярії Донецького
апеляційного господарського суду)
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укр-Нова" (далі -
скаржник) касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1111 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) особа, яка подала
касаційну скаргу, надсилає іншій
стороні копії касаційної скарги і
доданих до неї документів, які у цієї
сторони відсутні.

Абзацем 3 п. 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України" № 11 від 24.10.2011 з метою
забезпечення однакового і правильного
застосування законодавства про
перегляд судових рішень у касаційному
порядку роз'яснено, що, розрахунковий
документ встановленої форми, що
підтверджує надання послуг поштового
зв'язку (оригінал касового чека,
розрахункової квитанції тощо), може
вважатися належним доказом надсилання
іншій стороні у справі копії
касаційної скарги і доданих до неї
документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.

Проте, всупереч зазначеним вимогам до
поданої Товариством з обмеженою
відповідальністю "УКР-НОВА" касаційної
скарги не додано належних доказів
надсилання її копії сторонам, оскільки,
по-перше додані до касаційної скарги
ксерокопії фіскальних чеків №№1344, 1345,
1346 від 08.08.2013, не завірені належним
чином, що суперечить приписам ст. 36 ГПК
України щодо вимог, що ставляться до
письмових доказів; по-друге, вказані
чеки датовані 08.08.2013, тоді як скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКР-НОВА" датована
02.06.2014, а тому її копія не могла бути
відправлена сторонам у справі раніше
цієї дати, а саме: 02.06.2014.

Таким чином, оскільки до скарги не
додано належних доказів направлення її
копій іншим сторонам у справі,
неможливо дійти висновку, що
скаржником належно виконані вимоги ч. 4
ст. 111 Господарського процесуального
кодексу України.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 111
Господарського процесуального кодексу
України до скарги додаються докази
сплати судового збору. Згідно з п. 4 ч. 1
ст.1113 ГПК України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

01.11.2011 набрав чинності Закон України
від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір", який
визначає правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

У підпункті 8 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказано Закону
визначено розмір ставки судового збору
з апеляційної і касаційної скарги на
ухвалу суду, а саме 0,5 розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої станом на 1 січня
календарного року, в якому скарга
подається до суду.

Статтею 8 Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 №
719-VII мінімальна заробітна плата на 1
січня 2014 року встановлена у місячному
розмірі 1218,00 грн.

Таким чином, за подачу у 2014 році
касаційної скарги на ухвалу місцевого
господарського суду судовий збір
становить 609,00 грн.

Дослідивши подану Товариством з
обмеженою відповідальністю "Укр-Нова"
касаційну скаргу, колегія суддів
встановила, що скаржником взагалі не
додано доказів сплати судового збору,
що відповідно до наведеного є
підставою для повернення касаційної
скарги скаржникові без розгляду.

Також, згідно зі ст. 110 ГПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо
скаргу подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено.

Згідно з ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою
сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Як вбачається з вхідного штампу
канцелярії Донецького апеляційного
господарського суду, проставленого на
касаційній скарзі, який містить як
вхідний номер поданого документу (№
02-26/639/14), так і дату подання касаційної
скарги, скаржник звернувся з
касаційною скаргою на постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 30.07.2013 у справі
№ 905/4686/13 - 02.06.2014, (тоді як останнім днем
строку на подачу касаційної скарги був
19.08.2013), тобто з пропуском
двадцятиденного строку, передбаченого
у ст. 110 ГПК України, проте, не подав
клопотання про відновлення строку на
касаційне оскарження прийнятих у даній
справі судових актів, що відповідно до
п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України є підставою
для повернення скаржнику його
касаційної скарги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до приписів ст. 22 ГПК
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони.

Відповідно до ст. 17 Закону України від
23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини" суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

У справі "Голдер проти Сполученого
Королівства" Європейський суд з прав
людини зазначив, що однією з основних
складових у системі справедливого
судочинства є доступ до процедури з
усіма атрибутами судової форми
контролю: держава не може обмежити або
скасувати судовий контроль у певних
сферах.

Зацікавлена особа повинна мати
можливість розгляду своєї справи в
суді без надмірних правових та
практичних перепон: ускладнених чи
формалізованих процедур прийняття до
розгляду позовних заяв; високих ставок
судового мита; недоступності
адвокатської вимоги; відсутності
спрощених процедур для розгляду
нескладних справ, а також справ про
права, що вимагають оперативного
(термінового) захисту. Відмова в
правосудді забороняється.
Верховенство права в цивільно-правових
справах важко собі уявити без
можливості одержати доступ до
правосуддя.

На думку Суду, було б немислимо, щоб
стаття 6 п. 1 містила обробний опис
наданих сторонам процесуальних
гарантій в цивільних справах і не
захищала би в першу чергу того, що дає
можливість практично користуватися
цими гарантіями - доступу до суду. Такі
характеристики процесу, як
справедливість, публічність, динамізм,
позбавляються смислу, якщо немає
прямого судового розгляду.

Однак, скаржник своїми діями, а саме
неодноразовими зверненнями з
касаційними скаргами, належним чином
не оформленими, що унеможливлює суд
касаційної інстанції здійснити
касаційне провадження, порушує норми
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86,
п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укр - Нова"
на постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 30.07.2013 у справі
№ 905/4686/13 повернути скаржнику.

Справу № 905/4686/13 повернути до
господарського суду Донецької області.

Головуючий суддя
Н.М.Губенко

Судді:
Т.Л. Барицька

Л.А. Гольцова