м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «АПС-Кіровоград»До
Товариства з обмеженою
«ПНС-ГЕМ»Простягнення 6 689, 04 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Васильєв Д.О. - предст.
Від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на свою
користь суму боргу та штрафних санкцій
в сумі 6 689, 04 грн. за Договором
№ДГ-2571 від 29.11.2012р. про виконання робіт
з вогнезахисного оброблення металевих
В судове засідання представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки у судове засідання повноважних
представників не повідомив, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується повернутим суду
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення з
зазначенням: «вручено 20.06.2014р.
Ухвала про призначення судового
засідання була надіслана Відповідачу
за юридичною адресою, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, яка
відображається на веб-сайті даного
Єдиного державного реєстру
(http://irc.gov.ua/ua/search.html), технічним
адміністратором (розпорядником) якого
є Державне підприємство
"Інформаційно-ресурсний центр", доступ
до якої впроваджено відповідно до
наказу Міністерства юстиції України
від 14.12.2012 № 1846/5, а саме: 04050, м. Київ, вул.
Мельникова, б.12.

Тому повернення рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення з зазначенням: «вручено
20.06.2014р. уповноваженому» з урахуванням
конкретних обставин даної справи є
належним доказом виконання
господарським судом обов'язку щодо
повідомлення учасника судового
процесу про вчинення цим судом певних
процесуальних дій, тому спір
розглядається за наявними у справі
доказами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2012 року між Позивачем
та Відповідачем було укладено Договір
про виконання робіт з вогнезахисного
оброблення металевих конструкцій №
ДГ-2571, згідно якого Позивач
зобов'язувався виконати роботи з
вогнезахисного обробляння металевих
конструкцій об'єкта вогнезахисту
Відповідача - вогнезахист кабелів та
проходок регулятора швидкості ГЗ.
Електрозабезпечення, що розташований
за адресою: Кіровоградська обл., м.
Світловодськ, вул. Обсерваторна, 1-а, а
Відповідач - прийняти виконані роботи
та оплатити їх.

Відповідно до п. 4.1. Договору, загальна
вартість робіт становить суму в
розмірі 15 637, 02 грн., яка повинна була
бути сплачена Відповідачем, згідно з п.
4.2. Договору протягом 15 банківських
днів після підписання Договору, тобто
до 21.12.2013р.

06 грудня 2012 року Відповідач
перерахував на поточний рахунок
Позивача попередню оплату згідно
Договору в сумі 10 000, 00 грн., а 31.12.2012р.
Позивач передав, а Відповідач прийняв
виконані роботи на підставі акта №
ОУ-1227741 приймання-передачі виконаних
робіт (наданих послуг).

Суду доведено, що станом на 04.06.2014р.
Відповідач виконані та прийняті роботи
в повному обсязі не оплатив, допустивши
заборгованість в сумі 5 637, 02 грн. При
цьому 08.03.2014р. Позивач направляв на
адресу Відповідача лист-вимогу про
оплату боргу в розмірі 5 637, 02 грн., проте
на час звернення Позивача до суду
Відповідач не сплатив борг.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, Господарський суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Договір про виконання робіт з
вогнезахисного оброблення металевих
конструкцій № ДГ-2571 ВІД 29.12.2012 року є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Матеріалами справи підтверджується
факт виконання та прийняття робіт за
договором в повному обсязі, а також
існування у відповідача
заборгованості по оплаті за наданні
роботи в розмірі 5 637, 02 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата
загальної вартості робіт за цим
договором здійснюється Замовником
(Відповідачем) шляхом перерахування
грошових коштів у сумі, що визначена в
п.4.1 цього договору, на поточний рахунок
Виконавця протягом 15 банківських днів
після підписання Договору.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Факт наявності боргу у Відповідача за
договором в розмірі 5 637, 02 грн.
Позивачем належним чином доведений,
документально підтверджений і
Відповідачем не спростований, і тому ця
сума має бути стягнута з відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 7.3. Договору, у випадку
порушення строків розрахунку, згідно з
даним Договором, Відповідач сплачує
Позивачу пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від несвоєчасно
перерахованої суми за кожен день
прострочення.

Отже, порушення відповідачем строків
розрахунку за проведені роботи, є
порушенням зобов'язання, що відповідно
до ст. 611 Цивільного кодексу України
тягне за собою правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплату неустойки.

Тому, Позивачем також правомірно
заявлена вимога про стягнення з
відповідача пені за неналежне
виконання зобов'язання, відповідно до
договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою визнається визначена
законом або договором грошова сума, яку
боржник повинен сплатити кредиторові в
разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язання, зокрема в разі
прострочення.

Таким чином, за прострочення терміну
платежу з відповідача належить
стягнути пеню в розмірі 417, 53 грн.,
відповідно до розрахунку Позивача з
яким суд погоджується та вважає
обґрунтованим.

З огляду на наявність прострочення
грошового зобов'язання, позивач також
правомірно нарахував відповідачу борг
з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми за весь час
прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
за договором або законом.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку з відповідача підлягає
стягненню 245, 54 грн. 3% річних та 388, 95 грн.
індексу інфляції, відповідно до ст. 625
ЦК України, з яким суд погоджується та
вважає обґрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону,
відповідачем належним чином протягом
розгляду справи не було надано
належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору,
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПНС-ГЕМ» (04050, м.
Київ, вул. Мельникова, буд.12; Код: 19492052)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АПС-Кіровоград» (25030,
Кіровоградська обл., м. Кіровоград,
вул. Бєляєва, 2 ; Код: 36584833) 5 637 (п'ять
тисяч шістсот тридцять сім) грн. 02 коп.
основного боргу, 417 (чотириста
сімнадцять) грн. 53 коп. пені, 245 (двісті
сорок п'ять) грн. 54 коп. 3% річних, 388
(триста вісімдесят вісім) грн. 95 коп.
індексу інфляції та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального
кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.07.2014р.

Суддя
І.І.Борисенко