ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
УХВАЛА

03.07.14
Справа № 914/3132/13

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів:
Давид Л.Л.

Данко Л.С.

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.
Львів від 08.05.2014 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 06.03.2014 року

у справі № 914/3132/13

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Оксі Банк", м. Львів

до відповідача-1: Приватного
підприємства "Вокс-ЛВ", с. Утішків
Буського району Львівської області,

до відповідача-2: Першої української
міжрегіональної товарної біржі, м.
Вінниця, в особі Західно-Українського
регіонального підрозділу, м. Львів,

про визнання частково недійсним
додатку до договору про проведення
аукціону

за участю представників:

від позивача: Мельникович М.В. -
представник

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача-2: не з'явились

від скаржника: не з'явився

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід суддів не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходило, тому
протокол судового засідання ведеться з
дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України
без забезпечення повного фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 06.03.2014 року у
справі № 914/3132/13 задоволено частково
позов ПАТ "Оксі Банк": визнано недійсним
Договір про проведення аукціону,
укладений 26.04.2013 р. між ПП "Вокс-ЛВ" та
Першою українською міжрегіональною
товарною біржею в особі
Західно-Українського регіонального
підрозділу, в частині пунктів 3-8 лоту №
1 Додатку № 1 до цього договору та
пунктів 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку № 1 до
цього договору. У задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.

При винесенні рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що договір
про проведення аукціону від 26.04.2013 р. в
частині пунктів 3-8 лоту № 1 та пунктів
1-31, 34-50 лоту № 2 Додатку № 1 суперечить
вимогам ст.ст. 187, 188 ЦК України щодо
правового режиму складних речей та
складових частин речі, а відтак,
порушує права та охоронювані законом
інтереси позивача в цій частині, і
підлягає визнанню недійсним.

Щодо позовних вимог про визнання
недійсним договору від 26.04.2013 р. в
частині п. 2 (артсвердловини (2шт.)) лоту 1
Додатку № 1 до цього договору місцевий
господарський суд мотивував відмову в
позовних вимогах тим, що у матеріалах
справи відсутні та позивачем не подані,
дозволи, передбачені ст. 49 Водного
кодексу України та ст. 21 Кодексу про
надра України на спеціальне
водокористування та користування
надрами для видобування прісних
підземних вод.

Не погодившись з висновками,
викладеними у рішенні місцевого
господарського суду, фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2, особою, яка не
брала участь у справі, подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та прийняти
нове, яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю, оскільки судом
першої інстанції порушено і
неправильно застосовано норми
матеріального і процесуального права
та висновки господарського суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що 13.09.2011
року господарським судом Львівської
області порушено провадження у справі
№ 5015/5293/11 про банкрутство ПП «Вокс-ЛВ»
та 09.11.2011 року господарський суд
Львівської області виніс постанову,
якою визнав банкрутом ПП «Вокс-ЛВ» та
відкрив ліквідаційну процедуру.

23.12.2011 року ФОП ОСОБА_2 звернувся із
письмовою заявою до ПП «Вокс-ЛВ» про
визнання його кредитором ПП «Вокс-ЛВ» з
грошовими вимогами на загальну суму 32
500,00 грн. та включити вказані вимоги до
реєстру вимог кредиторів.

З огляду на наведене, апелянт вважає, що
визнавши недійсним в частині договір
про проведення аукціону, ПП «Вокс-ЛВ»
було позбавлено майна, яке не
перебувало в заставі та підлягало
реалізації для подальшого задоволення
вимог кредиторів, а тому оскаржуване
рішення безпосередньо стосується
майнових прав ФОП ОСОБА_2, оскільки
позбавляє можливості отримати
задоволення грошових вимог останнього
за рахунок майна ПП «Вокс-ЛВ».

Також, апелянт вважає, що місцевий
господарський суд прийшов до невірного
висновку, що цільове призначення майна,
яке вказане у п. 1.3 договору іпотеки та
п. 1.1 договору застави, речі, про які
йдеться в оспорюваній частині договору
про проведення аукціону від 26.04.2013р., є
складовими частинами речей, які були
предметами вищезгаданих договорів
іпотеки та застави, а предмети
договорів іпотеки та застави є
складними, неподільними речами,
виходячи з наступного:

Згідно ст. 5 Закону України «Про
заставу», застава майна охоплює його
приналежності та невіддільні плоди,
якщо інше не передбачено законом чи
договором. Застава майна може включати
віддільні плоди тільки у випадках,
межах та порядку, передбачених законом
чи договором.

Частина 1 ст. 186 ЦК України передбачає,
що річ, призначена для обслуговування
іншої (головної) речі і пов'язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю.

Згідно ч. 2 ст. 186 ЦК України,
приналежність слідує за головною
річчю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦК
України, складовою частиною речі є все
те, що не може бути відокремлене від
речі без її пошкодження або істотного
знецінення.

Однак, як вбачається, майно, яке було
предметом оспорюваних договорів, могло
бути відокремлене від речі (предмета
іпотеки) без його пошкодження або
істотного знецінення.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014 року
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 було
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 12.06.2014 року.

Ухвалами апеляційного господарського
суду від 12.06.2014 року та від 19.06.2014 року
розгляд справи відкладався з підстав
викладених в ухвалах. Окрім цього,
ухвалою від 19.06.2014 року колегія суддів
на підтвердження доводів апеляційної
скарги зобов'язала апелянта подати
судовій колегії докази про включення
його до реєстру вимог кредиторів.
Однак, апелянт в судове засідання явку
уповноваженого представника не
забезпечив, про причини неявки не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав та про причини невиконання не
повідомив.

Позивач у запереченні на апеляційну
скаргу від 11.06.2014 року та представник в
судовому засіданні, вимоги апеляційної
скарги заперечив, просить рішення
господарського суду залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.
Зокрема, позивач зазначив, що
відповідно до ст. 177 ЦК України,
об'єктами цивільних прав є речі, у тому
числі майно. Майном як особливим
об'єктом вважаються окрема річ,
сукупність речей, а також майнові права
та обов'язки (ст. 190 ЦК України).

Стаття 187 ЦК України, встановлює, що
складовою частиною речі є все те, що не
може бути відокремлене від речі без її
пошкодження або істотного знецінення.
При переході права на річ її складові
частини не підлягають відокремленню.
Якщо кілька речей утворюють єдине ціле,
що дає змогу використовувати його за
призначенням, вони вважаються однією
річчю (складна річ). Правочин, вчинений
щодо складної речі, поширюється на всі
її складові частини (ст. 188 ЦК України).

З огляду на вищевказані норми, позивач
вважає, що водонапірна башта,
водопровід, каналізація, газифікація
цеху по вирощуванню бройлера, лінія
ЛЕП, влаштування відмостки і під'їздів
пташників (с. Утішків Буського району)
та обладнання є складовою та
невід'ємною частиною будівель
(пташників) по вирощуванню
курей-бройлерів, що були предметом
іпотеки, а отже в силу п. 2 ст. 187, п. 2 ст. 188
ЦК України окремо відчужуватись не
можуть. Також, позивач вважає, що
відокремлювати від будівель по
вирощуванню курей-бройлерів систему
газифікації цеху по вирощуванню
бройлера, чи каналізацію, чи
водопровід, чи відмостки і під'їзди до
пташників не можна, оскільки це один
комплекс по вирощуванню
курей-бройлерів.

Окрім цього, позивач зазначає, що
вищенаведені обставини досліджувались
при проведені судової експертизи, за
результатами якої, Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз надано висновок №3912 судової
інженерно-технічної експертизи від
17.02.2014р. та висновок №3913 судової
товарознавчої експертизи від 18.02.2014р. З
огляду на вищевказане, позивач вважає,
що можна зробити висновок, що мотивація
апелянта безпідставна, необґрунтована
та суперечить ст. ст. 187, 188 ЦК України.

Розглянувши апеляційну скаргу,
матеріали справи, заслухав пояснення
позивача, Львівський апеляційний
господарський суд вважає, що
провадження за апеляційною скаргою ФОП
ОСОБА_2 на рішення господарського суду
Львівської області від 06.03.2014 року у
даній справі порушене помилково і
підлягає припиненню з огляду на
наступне.

За приписами статті 91 ГПК України,
апеляційну скаргу на рішення
господарського суду мають право подати
не лише сторони у справі та прокурор, а
й треті особи, які не брали участь у
справі, якщо господарський суд вирішив
питання про їх права та обов'язки.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
підставою для надання певній, не залуче
ній до участі у справі, особі права на
звернення з апеляційною скаргою є саме
порушення її прав або охоронюваних
законом інтересів внаслідок вирішення
судом спору у справі, до участі в якій
ця особа обов'язково підлягала
залученню як така, що мала певні права і
обов'я зки у спірних правовідносинах.

Судове рішення, оскаржуване не
залученою особою, повинно
безпосередньо стосуватися прав та
обов'язків цієї особи, тобто судом має
бути розглянуто й вирішено спір про
право у правовідносинах, учасником
яких на момент розгляду справи та
прийняття рішення господарським судом
першої інстанції є скаржник, або
міститься судження про права та
обов'язки цієї особи у відповідних
правовідносинах. Рішення є таким, що
прийняте про права та обов'язки особи,
яка не була залучена до участі у справі,
якщо в мотивувальній частині рішення
містяться висновки суду про права та
обов'язки цієї особи, або у
резолютивній частині рішення суд прямо
вказав про права та обов'язки таких
осіб. У такому випадку рішення порушує
не лише матеріальні права осіб, не
залучених до участі у справі, а й їх
процесуальні права, що витікають із
сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основних свобод положення про право
кожного на справедливий судовий
розгляд при визначенні його цивільних
прав і обов'язків. Будь-який інший
правовий зв'язок між скаржником і
сторонами спору не може братися до
уваги (аналогічної позиції
дотримується Верховний Суд України у
постанові від 02.09.2008 у справі №23/294, та
Вищий господарський суд України в
ухвалі від 07.09.2010 у справі №33/289).

Згідно із матеріалами справи предметом
спору між сторонами є визнання
частково недійсним додатку № 1 до
договору про проведення аукціону від
26.04.2013 року, а саме: пунктів 2-8 лоту № 1
додатку № 1 до Договору та пунктів 1-31;
34-50 лоту № 2 додатку № 1 до договору,
укладеного між ПП "Вокс-ЛВ" та Першою
українською міжрегіональною товарною
біржою в особі Західно-Українського
регіонального підрозділу.

Як зазначалось вище, господарський суд
Львівської області рішенням від 06.03.2014
року у даній справі частково задоволив
позовні вимоги ПАТ "Оксі Банк" та визнав
недійсним Договір про проведення
аукціону, укладений 26.04.2013 р. між ПП
"Вокс-ЛВ" та Першою українською
міжрегіональною товарною біржею в
особі Західно-Українського
регіонального підрозділу, в частині
пунктів 3-8 лоту № 1 Додатку № 1 до цього
договору та пунктів 1-31; 34-50 лоту № 2
додатку № 1 до цього договору. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Приймаючи судове рішення, місцевий
господарський суд встановив, що
договір про проведення аукціону від
26.04.2013 р. в частині пунктів 3-8 лоту № 1 та
пунктів 1-31, 34-50 лоту № 2 Додатку № 1
суперечить вимогам ст.ст. 187, 188 ЦК
України щодо правового режиму складних
речей та складових частин речі, а
відтак, порушує права та охоронювані
законом інтереси позивача в цій
частині, і підлягає визнанню недійсним.
Щодо позовних вимог про визнання
недійсним договору від 26.04.2013 р. в
частині п. 2 лоту 1 Додатку № 1 до цього
договору місцевий господарський суд
мотивував відмову в позовних вимогах
тим, що у матеріалах справи відсутні та
позивачем не подані, дозволи,
передбачені ст. 49 Водного кодексу
України та ст. 21 Кодексу про надра
України на спеціальне
водокористування та користування
надрами для видобування прісних
підземних вод.

Апелянт ФОП ОСОБА_2, обґрунтовуючи
порушення своїх прав та своє право на
звернення з апеляційною скаргою,
зазначає, що його, як кредитора, в
процесі банкрутства ПП «Вокс-ЛВ», з
грошовими вимогами на загальну суму 32
500,00 грн. включено до реєстру вимог
кредиторів.

Однак, визнавши недійсним в частині
договір про проведення аукціону, ПП
«Вокс-ЛВ» було позбавлено майна, яке не
перебувало в заставі та підлягало
реалізації для подальшого задоволення
вимог кредиторів, а тому оскаржуване
рішення безпосередньо стосується
майнових прав ФОП ОСОБА_2, оскільки
позбавляє можливості отримати
задоволення грошових вимог останнього
за рахунок майна ПП «Вокс-ЛВ».

Однак, судова колегія з доводами
апелянта щодо порушення оскаржуваним
рішенням його прав погодитись не може,
виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом оскарження є Договір про
проведення аукціону, укладений 26.04.2013
року між ПП "Вокс-ЛВ" та Першою
українською міжрегіональною товарною
біржею в особі Західно-Українського
регіонального підрозділу.

ПАТ «Оскі Банк» звернувся до
господарського суду з позовом про
визнання недійсним договору про
проведення аукціону в частині пунктів
2-8 лоту № 1 додатку № 1 до Договору та
пунктів 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку № 1 до
Договору, мотивуючи позовні вимоги тим,
що частина майна, яке передано для
продажу є складовою та невід'ємною
частиною нерухомого майна, що є
власністю банку.

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставними та необґрунтованими
висновки апелянта про те, що ПП
«Вокс-ЛВ» було позбавлено майна, яке не
перебувало в заставі та підлягало
реалізації для подальшого задоволення
вимог кредиторів, оскільки, виходячи з
фактичних обставин справи, ПАТ «Оскі
Банк» звернувся з позовом виходячи з
вимог ст.ст. 16, 386 ЦК України, з метою
захисту порушеного права власності на
майно іншою особою, а у даному випадку
відповідачами.

З огляду на вищенаведене, судова
колегія вважає, що ФОП ОСОБА_2 не будучи
стороною договору про проведення
аукціону від 26.04.2013 року та будучи
кредитором в процесі банкрутства ПП
«Вокс-ЛВ», з грошовими вимогами на
загальну суму 32 500,00 грн., відповідно, не
є учасником спірних правовідносин. А
будь-який інший правовий зв'язок між
скаржником і сторонами спору, суд не
вправі приймати до уваги в силу
приписів ст. 91 ГПК України. Рішення
господарського суду Львівської
області від 06.03.2014 року у справі №
914/3132/13 не стосується безпосередньо
прав та обов'язків ФОП ОСОБА_2 за
вищеозначеним договором, в рішенні
суду відсутні згадка та судження про
права і обов'язки останнього у спірних
правовідносинах.

Таким чином, оскільки рішенням
господарського суду Львівської
області від 06.03.2014 року у справі №
914/3132/13 не вирішено питання про права і
обов'язки ФОП ОСОБА_2, то провадження за
його апеляційною скаргою підлягає
припиненню.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру.

Відповідно до вимог статті 99 ГПК
України в апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 17
травня 2011 року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу XII
Господарського процесуального кодексу
України» зокрема вказано, що у разі
помилкового порушення апеляційного
провадження суд, апеляційної інстанції
припиняє таке провадження на підставі
пункту 1 частини першої статті 80 ГПК
України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини
першої статті 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

З урахуванням викладеного, апеляційне
провадження з розгляду апеляційної
скарги ФОП ОСОБА_2 на рішення
господарського суду Львівської
області від 06.03.2014 року у справі №
914/3132/13 слід припинити на підставі
пункту 1 статті 80 ГПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 91, 99, 101, 103,
106 ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження за апеляційною
скаргою ФОП ОСОБА_2 на рішення
господарського суду Львівської
області від 06.03.2014 року у справі №
914/3132/13 - припинити.

2. Ухвала набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
в порядку та строки, встановлені ст.ст.
109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя
Кордюк Г.Т.

суддя
Давид Л.Л.

суддя
Данко Л.С.