ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 р.
Справа № 914/1463/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КОРМО-ТЕХ", м. Харків

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агролайф корми",
с.Давидів, Львівська область

про стягнення 251 857,55 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Горенко Н.В. - представник
(довіреність №б/н від 21.05.2014р.)

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю
"КОРМО-ТЕХ" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агролайф корми" про
стягнення 341 857,55 грн. з яких 318
040,00грн. основний борг, 3 607,23 грн. 3 %
річних, 4 579,00 грн.
інфляційні втрати та 15 631,32 грн. пеня.
Згідно заяви про уточнення (зменшення)
позовних вимог (вх.№3134/14 від 18.06.2014р.) до
стягнення заявлено 251 857,55 грн.,
з яких 228 040,00 грн. основний борг, 3 607,23
грн. 3 % річних, 4 579,00 грн.
інфляційні втрати та 15 631,32 грн. пеня.

Ухвалою суду від 25.04.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 28.05.2014р.

Ухвалою суду від 28.05.2014р. розгляд справи
відкладено на 18.06.2014р. з підстав,
наведених в даній ухвалі.

Ухвалою суду від 18.06.2014р. продовжено
строк розгляду спору до 08.07.2014р. та
відкладено розгляд справи на 02.07.2014р. з
підстав, наведених в даній ухвалі.

Представник позивача на виконання
вимог ухвали суду від 18.06.2014р. подав
заяву (вх.№28346/14 від 02.07.2014р.), в якій
повідомляє суд про те, що позовна заява
була підписана Пелецькою Людмилою
Миколаївною, що діяла на підставі
наказу від 24.02.2014р. та довіреності від
01.04.2014р. та зазначив, що в позовній заяві
помилково було вказано директора
Самойлова В.І. В підтвердження
наведеного просить долучити до
матеріалів справи копію довіреності
від 01.04.2014р. та копію наказу від 24.02.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні подав письмове пояснення,
щодо заяви уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якому зазначив, що із
суми сплаченої відповідачем згідно
платіжного доручення №1657 від 28.04.2014р.
на суму 250 000,00 грн. позивачем частково
зараховано заборгованість в сумі 20
000,00 грн. у сплату боргу по даній справі,
а решту суми 230 000,00 грн. направлено на
погашення заборгованості по пасивах,
які не входять до позовних вимог. Крім
того, у вищенаведеному поясненні
представник позивача повідомляє суд
про те, що специфікація №3 не була
долучена до матеріалів, так як оригінал
було втрачено.

В судовому засіданні представник
позивача просив позов, згідно заяви про
уточнення (зменшення) позовних вимог
(вх.№3134/14 від 18.06.2014р.) задоволити
повністю, стягнути з відповідача 251 857,55
грн., з яких 228 040,00 грн. основний борг, 3
607,23 грн. 3 % річних, 4 579,00 грн. інфляційні
втрати та 15 631,32 грн. пеня.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання
повторно не забезпечив, причин неявки
не повідомив Про дату, час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, що підтверджується
поштовим повідомленням №796 від
20.06.2014р., вручено 24.06.2014р.

У судовому засіданні 28.05.2014р.
представник відповідача проти
позовних вимог заперечував, подав суду
клопотання від 27.05.2014р.(вх. № 23124/14 від
28.05.2014р.) про залишення позовної заяви
без розгляду покликаючись на те, що
позовна заява не підписана директором
Самойловим В.І., оскільки перед
зазначенням посади «директор»
міститься вертикальна риска, що
свідчить про те, що підпис на
документів ставила не особа, яка
вказана як підписант. Таким чином,
відповідач стверджує, що подана на
розгляд суду позовна заява підписана
особою, посадове становище та прізвище
якої не вказано, тобто не є підписаною
уповноваженою особою, та просить суд
залишити її без розгляду відповідно до
п.1.ч.1. ст.81 ГПК України. Також
покликається на те, що копії
документів, долучені до позовної заяви
також підписані невідомою особою, що
суперечить Національному стандарту
України «Державна уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. ДСТУ 4163-2003",
затвердженому наказом Державного
комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 07.04.2003р. N 55 ( v0055609-03 ).

Крім того, представником відповідача
подано додаткові обґрунтування до
клопотання про залишення позовної
заяви без розгляду (вх.№23496/14 від
30.05.2014р.).

17.06.2014р. представником відповідача
подано клопотання (вх.№26156/14), у якому
вказано, що відповідач заперечує проти
позовних вимог. До вказаного
клопотання представник відповідача
долучив копії платіжних доручень №1657
від 28.04.2014р. на суму 250 000,00 грн. та №2457
від 13.06.2014р. на суму 10 000,00 грн.

Станом на 02.07.2014р. від відповідача
заяви, клопотання, в тому числі про
відкладення розгляду справи не
надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст. 75
ГПК України при відсутності
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши
представника позивача, суд,-

встановив:

09.10.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "КОРМО-ТЕХ"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Агролайф
корми" (покупець) було укладено договір
поставки №091013 (надалі - договір),
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язувався передати у власність
покупцеві: - монокальцій фосфат
кормовий та інші кормові домішки далі
за текстом товар, а покупець
зобов'язувався прийняти товар та
сплатити його вартість в строк та на
умовах, що вказуються в специфікаціях,
які додаються до цього договору.

Згідно п.2.1. та п.2.2. договору кількість
товару, що підлягає поставці
вказується у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного договору.
Товар приймається по кількості,
зазначеній у видатковій накладній
постачальника, в момент передачі
товару покупцю.

Відповідно до п.3.1. договору ціна на
товар узгоджується сторонами на кожну
його партію і фіксується в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Згідно п.4.1. договору покупець
проводить оплату за кожну погоджену
партію товару в національній валюті
України шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
постачальника на умовах, погоджених у
специфікації, яка є невід'ємною
частиною даного договору.

За умовами п.4.2. договору можливі умови
розрахунків: - попередня оплата 100% за
кожну погоджену партію згідно
специфікації та рахунку-фактури
постачальника; - відстрочка
оплати з дати отримання партії товару,
на термін погоджений у специфікації.

Позивач свої зобов'язання по договору
виконав повністю, поставив відповідачу
товар (монокальцій фосфат кормовий та
інші кормові домішки) на загальну суму
606 040,00 грн. Проте, відповідач оплатив
товар не повністю.

Позивач звертався до відповідача із
претензією від 27.01.2014р. за вих.№ 2701/02, в
якій просив відповідача самостійно
сплатити до 10.02.2014р. суму
заборгованості за поставлений товар в
сумі 326 040,00 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання не
виконував в повному обсязі, частково
сплативши заборгованість на загальну
суму 288 000,00 грн., внаслідок чого станом
на момент подання позовної заяви
(23.04.2014р.) у нього виникла
заборгованість, яка згідно поданого
позивачем розрахунку становила 318 040,00
грн.

Представником позивача подано дві
заяви про уточнення (зменшення)
позовних вимог (вх.№2876/14 від 05.06.2014р. та
вх.№3134/14 від 18.06.2014р.), в яких він
повідомляє суд про часткову сплату
відповідачем заборгованості.

Позивач керуючись умовами п.6.1.
договору, у зв'язку із простроченням
оплати за поставлений товар, нарахував
відповідачу пеню в сумі 15 631,32 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК
України нарахував відповідачу
3% річних та інфляційні втрати, які
становлять 3 607,23 грн. три проценти
річних та 4 579,00 грн.
інфляційних втрат.

Отже, загальна сума заборгованості,
згідно заяви про уточнення (зменшення)
позовних вимог (вх.№3134/14 від 18.06.2014р.)
становить 251 857,55 грн., з яких 228 040,00 грн.
основний борг, 3 607,23 грн. три проценти
річних, 4 579,00 грн. інфляційні втрати та
15 631,32 грн. пеня.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, але при укладенні договору
сторони повинні керуватися вимогами
Цивільного кодексу України, іншими
актами цивільного законодавства.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Позивач свої зобов'язання по виконанню
умов договору виконав повністю,
поставив відповідачу товар
(монокальцій фосфат кормовий та інші
кормові домішки) на загальну суму 606 040,00
грн.

Факт поставки підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними та
специфікаціями на загальну суму 606 040,00
грн., а саме:

- РН-0000231 від 11.10.2013р. на суму 150 120,00 грн.
(специфікація №1 від 10.10.2013р.);

- РН-0000264 від 22.10.2013р. на суму 150 120,00 грн.
(специфікація №2 від 22.10.2013р.);

- РН-0000296 від 04.11.2013р. на суму 152 900,00 грн.
(специфікація №3 від 04.11.2013р.);

- РН-0000357 від 28.11.2013р. на суму 152 900,00 грн.
(специфікація №4 від 26.11.2013р.).

Представник відповідача отримав товар
на підставі довіреностей:

- №541 від 10.10.2013р.; №574 від 22.10.2013р.; №650
від 26.11.2013р. виданих ОСОБА_6 (паспорт
серії НОМЕР_1, виданий 22.03.2004р.
Кам'янка-Бузьким РВ УМВС України у
Львівській області).

Позивачем виставлено відповідачу
рахунки-фактури на загальну суму 606
040,00 грн., а саме:

- СФ-0000238 від 10.10.2013р. на суму 150 120,00 грн.;

- СФ-0000270 від 22.10.2013р. на суму 150 120,00 грн.;

- СФ-0000302 від 04.11.2013р. на суму 152 900,00 грн.;

- СФ-0000355 від 26.11.2013р. на суму 152 900,00 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання не
виконував в повному обсязі, частково
сплативши заборгованість на загальну
суму 288 000,00 грн., внаслідок чого станом
на 09.04.2014р. у нього виникла
заборгованість, яка згідно поданого
позивачем розрахунку становила
318 040,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

За умовами п.4.1. договору сторони
домовились про те, що покупець
проводить оплату за кожну погоджену
партію товару в національній валюті
України шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
постачальника на умовах, погоджених у
специфікації, яка є невід'ємною
частиною даного договору.

За умовами п.2. специфікацій сторонами
погоджено умови розрахунків, а саме 100%
суми поставки - на протязі 12
(дванадцяти) банківських днів з дати
поставки товару.

Як вбачається із штемпеля поштового
зв"язку на наявному у матеріалах справи
поштовому конверті та описі вкладення
у цінний лист, позовна заява була
надіслана до суду 11.04.2014р.

Починаючи з 11.04.2014р. відповідач провів
часткову оплату, що підтверджується
платіжними дорученнями: №616 від 11.04.2014р.
на суму 10 000,00 грн.,; №1437 від 14.04.2014р. на
суму 10 000,00 грн.; №1457 від 15.04.2014р. на суму
10 000,00 грн.; №1482 від 18.04.2014р. на суму 10 000,00
грн.; №1553 від 25.04.2014р. на суму 20 000,00 грн.;
№1657 від 28.04.2014р. на суму 250 000,00 грн.; №2457
від 13.06.2014р. на суму 10 000,00
грн.

Слід зазначити, що із суми 250 000,00 грн.
сплаченої згідно платіжного доручення
№1657 від 28.04.2014р. позивач зарахував 20 000,00
грн. як часткову оплату заборгованості
по даній справі, яка входить у предмет
позову, а решту суми 230 000,00 грн.
направлено на погашення
заборгованості по пасивах, які не
входять до позовних вимог.

Отже, відповідачем сплачено 90 000,00 грн.,
які позивачем зараховано в погашення
заборгованості по договору договір
поставки від 09.10.2013р. №091013.

Відтак, станом на дату прийняття
рішення (02.07.2014р.) у відповідача існує
заборгованість в сумі 228 040,00 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Суд враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України дійшов
висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення основного боргу в сумі 228 040,00
грн., згідно заяви про уточнення
(зменшення) позовних вимог (вх.№3134/14 від
18.06.2014р.) є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив розрахунок інфляційних
втрат та 3% річних та дійшов висновку, що
позивачем правомірно нараховано 3%
річних та інфляційні втрати, які згідно
поданої заяви про зменшення позовних
вимог, становлять 3 607,23 грн. три
проценти річних, 4 579,00 грн. інфляційні
нарахування та підлягають до стягнення
з відповідача.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондують приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У відповідності до п.6.1. договору у разі
порушення покупцем терміну оплати
товару, зазначеного в п.4.1. даного
договору (специфікації), покупець за
першою письмовою вимогою
постачальника сплачує постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ (на період нарахування) від
вартості отриманого і неоплаченого
товару за кожний день прострочення
виконання зобов'язань.

Перевіривши розрахунок пені суд
встановив, що позивач правомірно
нарахував пеню в сумі 15 631,32 грн., яка
підлягає до стягнення з відповідача.

Відтак, позов згідно заяви про
зменшення позовних вимог, підлягає до
задоволення повністю, а саме до
стягнення підлягає 251 857,55 грн., з яких 228
040,00 грн. основний борг, 3 607,23 грн. 3 %
річних, 4 579,00 грн. інфляційні втрати та
15 631,32 грн. пеня.

Щодо клопотання відповідача про
залишення позову без розгляду суд
зазначає наступне.

Як вбачається із позовної заяви, вона
підписана директором ТзОВ "Кормо-Тех"
Самойловим В.І., однак перед словом
"директор" стоїть коса риска, яка
свідчить про те, що проставлений на ній
підпис належить іншій особі. Даний факт
був виявлений судом після порушення
провадження у справі в судовому
засіданні 28.05.2014р.

Ухвалою від 28.05.2014р. суд витребовував
від позивача докази в підтвердження
повноважень особи, що підписала
позовну заяву.

З цього приводу представником позивача
подано заяву, в якій він повідомляє суд
про те, що позовна заява була підписана
Пелецькою Людмилою Миколаївною, яка
діяла на підставі наказу від 24.02.2014р. та
довіреності від 01.04.2014р. В позовній
заяві помилково було вказано директора
Самойлова В.І. В підтвердження
наведеного позивач долучив до
матеріалів справи копію довіреності
від 01.04.2014р. та копію наказу від 24.02.2014р.

Зважаючи на те, що позивач подав
належні докази в підтвердження
повноважень особи, що підписала
позовну заяву, відтак відсутні
підстави для залишення позову без
розгляду.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Сплата позивачем судового збору
підтверджується платіжним дорученням
№1250 від 08.04.2014р. на суму 6 837,15 грн.

Позивач двічі подавав заяви про
зменшення позовних вимог.

Відповідно до останньої заяви про
уточнення (зменшення) позовних вимог
(вх.№3134/14 від 18.06.2014р.) до стягнення
заявлено 251 857,55 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.7 вищевказаного
Закону у випадках, установлених
пунктом 1 частини першої цієї статті,
судовий збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю.

Частиною другою ст.4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору складає 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відтак позивачу, на підставі п.1 ч.1 ст.7
Закону України "Про судовий збір", слід
повернути 1 800,00 грн. судового збору, у
зв'язку із зменшенням суми позовних
вимог.

Згідно ст.49 ГПК України до стягнення з
відповідача на користь позивача
підлягає судовий збір в сумі 5 037,15 грн.

Керуючись п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про
судовий збір", ст.ст.11, 526, 530, 549, 610, 611, 612,
625, 627-629, 712 ЦК України, ст.ст.174, 193, 230-232 ГК
України, ст.ст. 43, 33, 34, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов, згідно заяви про зменшення
розміру позовних вимог, задоволити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агролайф корми" (81151,
Львівська область, Пустомитівський
район, с.Давидів, вул.Львівська, буд.2А;
р/р 602 у ПЛВ ЦФ ПАТ
"Кредобанк" м.Львів; МФО 325365; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТЕХ"
(61052, м.Харків, Ленінський район,
вул.Карла Маркса, буд. 13/15, кв.2; р/р
4944 в ПАТ "Промінвестбанк" м.Київ;
МФО 300012; ) основний борг
в сумі 228 040,00 грн., 3 607,23 грн. три проценти
річних, 4 579,00 грн. інфляційні
нарахування, 15 631,32 грн. пені та 5 037,15 грн.
судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішення в законної сили, в порядку
ст.116 ГПК України.

4. Ухвалою суду повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю "КОРМО-ТЕХ"
(61052, Харківська область, м.Харків,
Ленінський район, вул.Карла Маркса, буд.
13/15, кв.2; р/р 4944 в ПАТ
"Промінвестбанк" м.Київ; МФО 300012; ) з Державного
бюджету України судовий збір в сумі 1
800,00 грн. у зв'язку із поданням заяви про
зменшенням суми позовних вимог.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

6. Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 07.07.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.