м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За скаргою Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
на дії відділу Державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у м. Києві
За позовом Фізичної особи-підприємця
До Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Здорово»
Про стягнення 146 001,00 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представник учасників судового
Від позивача: не з'явився
Від відповідача (заявника): Ніколенко
Є.А. представник за довіреністю № 015/14
Від ВДВС: не з'явився
Обставини справи:
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.12.13. у справі № 910/17258/13
(залишене без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 27.02.14. та
постановою Вищого господарського суду
України від 13.05.14.) позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
задоволено частково, стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Здорово» на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 71 220,00 грн. - основного боргу, 71
220,00 грн. - штрафу, 2 848,80 грн. - витрат по
сплаті судового збору.

20.12.13. на виконання вищевказаного
рішення був виданий відповідний наказ.

02.06.14. Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Здорово» через
відділ діловодства суду подало скаргу
на дії відділу Державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у м. Києві,
відповідно до якої скаржник просить
суд:

- визнати дії головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції в місті
Києві Проц. В.С. щодо винесення
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 14 528,88 грн.
від 27.01.14. та постанови про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 75,00 грн. від
07.05.14. неправомірними.

- скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в місті Києві Проц. В.С. від
27.01.14. про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 14 528,88 грн.,
винесену по матеріалам виконавчого
провадження № 41570898.

- скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції в місті Києві Проц. В.С. від
07.05.14. про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій у розмірі
75,00 грн., винесену по матеріалам
виконавчого провадження № 41570898.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.06.14. зазначену скаргу
призначено до розгляду на 15.07.14.

14.07.14. представником позивача через
відділ діловодства суду було подано
письмові пояснення щодо скарги, в яких
викладено клопотання про розгляд
скарги без участі повноважного
представника стягувача.

В судовому засіданні 15.07.14.
представником відповідача підтримано
подану ним скаргу.

Представники позивача та ВДВС в судове
засідання 15.07.14. не з'явились.

Відповідно до приписів ст. 121-2 ГПК
України неявка боржника, стягувача,
прокурора чи представника органу
Державної виконавчої служби в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
скарги.

Розглянувши матеріали скарги та
заслухавши пояснення представника
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Здорово»,
Господарський суд міста Києва,
встановив:

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон). Вказаний нормативний акт
є спеціальним по відношенню до інших
нормативних актів при вирішенні
питання щодо оцінки дій державної
виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано
порядок та особливості проведення
кожної стадії (дії) виконавчого
провадження і відповідних дій
державних виконавців.

В силу ст. 1 Закону, виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 26.12.03. «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» визначено, що
у справах за скаргами на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи інших посадових осіб
державної виконавчої служби предметом
судового розгляду можуть бути рішення,
дії або бездіяльність органів
державної виконавчої служби щодо
виконання рішень господарських судів.

Акт державного органу - це юридична
форма рішень цього органу, які
спрямовані на регулювання тих чи інших
суспільних відносин, породжують певні
правові наслідки і мають обов'язковий
характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно положень Закону України «Про
виконавче провадження», юридичним
оформленням сукупності дій
уповноваженої особи, направлених на
виконання рішення суду є постанова
державного виконавця.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про державну виконавчу службу», дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені до
вищестоящої посадової особи або до
суду у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 статті 6 Закону України «Про
виконавче провадження», рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені в
порядку, встановленому цим Законом.

Право на таке оскарження може бути
реалізовано з дотриманням вимог статей
17, 25, 26, 27, 32, 35, 38, 39 та ін. Закону України
«Про виконавче провадження» та в
порядку, визначеному статтею 82 цього
Закону.

Отже, оскарженню підлягають дії
(бездіяльність) державного виконавця
оформлені відповідною постановою.

Закон України «Про виконавче
провадження», який є спеціальною
нормою не передбачає можливість
оскарження всього виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
документа.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» № 14 від 26.12.03., стягувач,
боржник або прокурор мають право
оскаржити дії чи бездіяльність органів
державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів тільки до
господарського суду, який розглянув
відповідну справу по першій інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, скарги на дії органів
Державної виконавчої служби
розглядаються господарським судом, про
час і місце якого повідомляються
ухвалою стягувач, боржник чи прокурор
та орган виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим Кодексом та
законом України «Про виконавче
провадження».

У відповідності до ст. ст. 19, 22, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим Законом України
«Про виконавче провадження», та
пред'явлений на виконання до відділу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Пунктом 1 ч. 1 статті 19 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

З огляду на ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів скарги,
постановою від 20.01.14. головним
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції відкрито виконавче
провадження по виконанню наказу
Господарського суду міста Києва №
910/17258/13 від 20.12.13. та встановлено
боржнику строк для добровільного
виконання рішення - в семиденний термін
з дня винесення постанови (до 27.01.14.
включно).

Як визначено ч. ч. 1, 3 ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження», вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Проте, боржник, у встановлений
державним виконавцем строк, зазначений
наказ Господарського суду міста Києва
не виконав.

27.01.14. державним виконавцем винесено
постанову про стягнення з боржника на
підставі ст. 28 Закону виконавчого збору
в розмірі 14 528,88 грн.

Доводи скаржника про те, що відсутні
підстави для стягнення виконавчого
збору, оскільки заборгованість
відповідача перед позивачем була
сплачена безпосередньо на рахунок
стягувача, а не на депозитний рахунок
Державної виконавчої служби, внаслідок
чого, на думку скаржника, примусове
виконання стягнення не відбувалось,
спростовуються приписами ч. 1 ст. 28
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до яких прямо
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

08.04.14. відповідачем було перераховано
заборгованість стягувачу платіжним
дорученням № 1323 від 08.04.14.

07.05.14. державним виконавцем винесено
постанову ВП № 41570898 про закінчення
виконавчого провадження та постанову
ВП № 41570898 про стягнення з боржника на
підставі ст. 41 Закону витрат на
проведення виконавчих дій в розмірі 75,00
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону, витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 41 Закону, кошти
виконавчого провадження складаються,
крім іншого, зі стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Приписами п. п. 6, 7 ч. 4 ст. 41 Закону
встановлено, що до витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, належать кошти, за
рахунок яких здійснено оплату
виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень; інших витрат,
необхідних для забезпечення належної
організації виконання рішень органами
державної виконавчої служби.

При цьому, доводи скаржника щодо
отримання постанови про відкриття
виконавчого провадження 03.03.14. та 08.04.14.
добровільне виконання рішення, як на
підставу для скасування постанови про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій, не
приймаються судом, оскільки боржник
був обізнаний про наявність у нього
заборгованості, та про те, що наказ
Господарського суду міста Києва №
910/17258/13 від 20.12.13. пред'явлено до
виконання, крім того, відповідач,
отримавши постанову від 20.01.14. про
відкриття виконавчого провадження по
виконанню наказу Господарського суду
міста Києва № 910/17258/13 від 20.12.13. був
повідомлений про реєстраційний номер
виконавчого провадження,
ідентифікатор доступу та адресу для
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження, а тому не був
позбавлений можливості ознайомитись з
матеріалами виконавчого провадження,
унесеними до Єдиного державного
реєстру виконавчих проваджень, для
вчасного реагування та погашення
наявної заборгованості.

За результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту, визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган Державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє (п. 9.13
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
№ 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»).

Враховуючи викладене в сукупності, суд
дійшов висновку, що вимоги скаржника
щодо визнання дій Головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції в місті
Києві Проц. В.С. щодо винесення
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 14 528,88 грн.
від 27.01.14. та постанови про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 75,00 грн. від
07.05.14. неправомірними, скасування
постанови Головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції в місті
Києві Проц. В.С. від 27.01.14. про стягнення
з боржника виконавчого збору у розмірі
14 528,88 грн., винесену по матеріалам
виконавчого провадження № 41570898 та від
07.05.14. про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій у розмірі
75,00 грн., винесену по матеріалам
виконавчого провадження № 41570898, є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального Кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Здорово» на дії відділу
Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві відмовити повністю.

Суддя
Т.М.
Ващенко