ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 р.
Справа № 923/647/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Шульженко Г.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк", м.Дніпропетровськ,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон,

про стягнення 17 918,88 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Пушна Т.М., уповн.
представник, довіреність № 3393-О від
06.09.2013р.;

від відповідача: ОСОБА_1, НОМЕР_1,
виданий Суворовським ГВ УМВС України в
Херсонській області 02.10.1997р.

Обставини справи: провадження у справі
порушено за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" (позивач) про
стягнення з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (відповідач) 17918,88 грн.
заборгованості за договором
банківського обслуговування б/н від
02.03.2011р., з яких 16 099,37 грн.
заборгованості за кредитом, 1180,62 грн.
заборгованості за процентами за
користування кредитом, 305,16 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом та 333,73 грн. пені,
у зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за цим
договором.

Відповідачем 05.06.2014р. надано до суду
заяву (а.с.81), згідно з якою відповідач
не заперечує проти позову та визнає
позовні вимоги, а також, просить надати
розстрочку виконання рішення суду, у
разі задоволення позовних вимог,
терміном на два роки, стверджуючи про
несприятливу для підприємницької
діяльності відповідача економічну
ситуацію.

У судовому засіданні 05.06.2014р.
оголошувалась перерва до 11 год. 00 хв.
26.06.2012р.

Представник позивача в судовому
засіданні 26.06.2014р. підтримав позовні
вимоги в повному обсязі, з зазначених у
позовній заяві підстав, а також,
заперечує проти надання відповідачеві
розстрочки виконання рішення суду
терміном на два роки, стверджуючи про
необґрунтованість поданої
відповідачем заяви про надання такої
розстрочки.

Відповідач надав в судове засідання
26.06.2014р., з супровідним листом, в
матеріали справи, копію податкової
декларації про власний майновий стан
та доходи за 2013 рік. Просить надати йому
розстрочку виконання рішення суду
терміном на два роки, згідно поданої до
суду 05.06.2014р. заяви відповідача та
наданих 26.06.2014р. відповідачем в судове
засідання документів.

Після закінчення розгляду справи, в
судовому засіданні 26.06.2012р., відповідно
до ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(надалі - відповідач), підписавши
02.03.2011р. власним електронно-цифровим
підписом у системі
інтернет-клієнт-банкінгу "Приват 24"
заяву відповідної форми (а.с.29),
приєднався до Умов та правил надання
банківських послуг, затверджених
наказом Голови Правління Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" (надалі - банк)
№СП-2011-85 від 28.01.2011р. (надалі - умови) та
Тарифів банку, які розміщено в мережі
Інтернет на сайті www.privatbank.ua. Даний факт
відповідачем не заперечується, що
зокрема, слідує з поданої до суду заяви
відповідача (а.с.81), й тому, не є спірним
при розгляді даної справи. Підписання
цієї заяви клієнтом банку (у даному
випадку відповідачем), як-то вказано за
текстом заяви, є виявленням згоди
клієнта банку з умовами та Тарифами
банку, а також з тим, що вказані заява,
умови та тарифи разом складають
договір банківського обслуговування,
за обліком банку - договір б/н від
02.03.2011р. (надалі - договір). Витяги з цих
умов (а.с.30-37) та тарифів (а.с.38-39) додано
банком до позовної заяви.

Відповідно до ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Згідно з умовами визначено надання
банком відповідачеві грошових коштів в
якості кредиту на умовах повернення,
строковості, платності та цільового
використання (характеру) цих коштів,
шляхом встановлення кредитного ліміту
на поповнення обігових засобів та
здійснення поточних платежів
відповідача (клієнта за текстом умов -
примітка суду) в межах кредитного
ліміту, про розмір якого банк
повідомляє клієнта в узгодженій між
ними (передбаченій умовами - примітка
суду) формі (згідно з п.3.18.1.1, п.3.18.1.3,
п.3.18.2.2.1-3.18.2.2.3 та п.3.18.2.2.5 умов).
Відповідно до договору відповідачу був
встановлений кредитний ліміт на
поточний рахунок № 1443 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших). Згідно з п.3.18.1.8
умов строк дії (обслуговування)
кредитного ліміту становить один рік з
моменту приєднання клієнта до умов
(фактично з моменту підписання
відповідачем заяви про відкриття
поточного рахунку в банку - примітка
суду), зі сплатою комісії та відсотків
річних (у позові - "процентів", примітка
суду) за диференційованою ставкою (її
розмір залежить від строку
користування кредитом - примітка суду) :
за період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця, розрахунок процентів
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі 0,0 % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості (п.3.18.4.1.1);
при необнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягає обнулінню,
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 24,0 %
(п.3.18.4.1.2); починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними, при цьому, розрахунок
процентів здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 48,0 % (п.3.18.4.1.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Згідно з ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання крім випадків,
передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського
кодексу України кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі, та в якому передбачаються мета,
сума і строк кредиту, умови і порядок
його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст.
1054 Цивільного кодексу України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити відсотки. Згідно з ч. 2
ст. 1054 Цивільного кодексу України до
відносин за кредитним договором
застосовуються норми Цивільного
кодексу України щодо позики, якщо інше
не встановлено нормами цього ж Кодексу
щодо кредиту, не випливає з суті
кредитного договору. За ч. 1 ст. 1050
Цивільного кодексу України, яку суд
застосовує до спірних відносин згідно
з ч. 2 ст. 1054 цього ж Кодексу,
позичальник, який своєчасно не
повернув суму кредиту, зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 Цивільного кодексу України. За ч. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу. З
аналогічних правових підстав, суд
застосовує й норму ч. 2 ст.1050 Цивільного
кодексу України, згідно з якою, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути кредит
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини кредиту
банк має право вимагати дострокового
повернення кредиту в цілому та сплати
відсотків за користування кредитом.

Банк свої зобов'язання за договором
виконав належним чином та в повному
обсязі: відповідачеві був встановлений
кредитний ліміт, первинний, в розмірі 15
300,00 грн., розмір якого, в подальшому,
неодноразово змінювався, як у бік
зменшення, так і у бік збільшення, й,
остаточно, склав 29 500,00 грн., та
забезпечене користування цим лімітом.
Відповідач отримав від банку доступ до
користування кредитними коштами в
межах кредитного ліміту, але в
порушення наведених норм закону та
умов договору, свої зобов'язання щодо
повернення кредитних коштів, сплати
відсотків та комісії за користування
цими коштами відповідач належним чином
не виконав. Це підтверджується
довідкою банку (а.с.40), випискою банку по
рахунку № 1443 відповідача (а.с.61-80).
Станом на 10.04.2014р. у зв'язку з
порушеннями відповідачем зобов'язань
за договором по поточному рахунку
відповідача обліковувалося 16099,37 грн
заборгованості за кредитом, 1180,62 грн.
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом та 305,15 грн.
заборгованості по сплаті комісії за
користування кредитом, а всього, разом
17 585,15 грн. Розрахунок заборгованості
(а.с.41-44) судом перевірений.
Відповідачем не надано будь-яких
заперечень щодо наявності у нього
вказаної, у розмірі 17585,15 грн.,
заборгованості перед банком або ж
доказів сплати цієї заборгованості,
повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
Господарським кодексом України, іншими
законами або договором. Згідно з ч. 1 ст.
230 цього ж кодексу штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України, у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. Розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
незалежно або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг). Згідно з ч. 6 ст.
231 Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором. Згідно з ч.6 ст. 232 цього ж
Кодексу нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Відповідно до п.3.18.5.1 умов при порушенні
клієнтом будь-якого із передбачених
умовами зобов'язань по сплаті
відсотків за користування кредитом, а
також передбачених умовами термінів
повернення кредиту, сплати винагороди
(комісії), клієнт сплачує банку, за
кожен випадок порушення, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період, за який сплачується пеня, у %
річних від суми простроченого платежу
за кожен день прострочення платежу. А у
випадку реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню, у
гривні, згідно з п.3.18.4.1.3 умов. Згідно з
п.3.18.5.4 умов нарахування неустойки за
кожен випадок порушення зобов'язань
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано клієнтом, а згідно з п.3.18.5.7
умов строк позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків, винагороди, неустойки (пені,
штрафу) становить 5 років.

За неналежне виконання відповідачем
зобов'язань з повернення кредитних
коштів та сплати відсотків за
користування цими коштами за договором
банк нарахував відповідачеві 333,73 грн.
пені. Розрахунок пені (а.с.41-44) судом
перевірений. Під час розгляду даної
справи відповідач не надав будь-яких
заперечень щодо нарахування йому
банком пені у розмірі 333,73 грн. або ж
доказів сплати вказаної пені.

У зв'язку із невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором банк
19.03.2014р. направив відповідачеві
претензію від 13.03.2014р. (а.с.48), з вимогами
погасити наявну на дату складання цієї
претензії заборгованість відповідача
за договором, разом з пенею, у загальній
сумі 16999,38 грн. Факт її направлення
підтверджується фіскальним чеком № 8519
від 19.03.2014р., описом вкладення у цінний
лист та списком № 4101 прийнятих від
банку до відправлення цінних листів
(а.с.49). Станом на час розгляду даної
справи відповідач вказану претензію
банку не задовольнив та не надав
будь-яких заперечень або іншої
відповіді на цю претензію.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір
у спорах, що виникають при виконанні
договорів, покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Позов задовольняється
у повному обсязі, тому судовий збір
повністю, у сумі 1827,00 грн., має бути
покладений на відповідача.

Відповідно до ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

За загальним правилом (згідно із ст. 121
ГПК України) відстрочка або розстрочка
виконання рішення може бути надана
відповідачу за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
зроблять його неможливим, у виняткових
випадках залежно від обставин справи.
Вирішуючи питання про розстрочку
виконання рішення господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст. 33
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; докази подаються
сторонами. Відповідно до ст. 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також, інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як слідує з поданої відповідачем до
суду заяви про надання розстрочки
виконання судового рішення терміном на
два роки відповідач, фактично, пов'язує
наявність підстав для надання йому
такої розстрочки, з власним скрутним
матеріальним станом. Суду надано копію
податкової декларації про майновий
стан та доходи відповідача за 2013 рік (з
відміткою про надання цієї декларації
до контролюючого (податкового) органу
03.02.2014р.), з розрахунком податкових
зобов'язань, згідно з якими за
результатами підприємницької
діяльності протягом 2013 року
відповідачем отримано 120,00 грн. чистого
доходу. Разом з цим суду не надано
будь-яких відомостей про результати
підприємницької діяльності
відповідача за підсумками першого
кварталу та/або першого півріччя
поточного, 2014 року. Хоч, перший квартал
2014 року вже минув, що обумовлює
наявність у відповідача
бухгалтерської, податкової або ж іншої
звітності про результати його
підприємницької діяльності за цей
період. У разі ж відсутності у
відповідача складених за підсумками
першого півріччя 2014 року форм
звітності, з відомостями про
результати підприємницької діяльності
відповідача за цей період часу,
відповідач мав можливість надати до
суду довідку з такими відомостями, за
власним підписом та/або підписом свого
бухгалтера. При цьому, відповідач не
надав суду доказів припинення
відповідачем власної підприємницької
діяльності у 2014 році через її
збитковість або ж з інших причин. Тобто,
відповідачем не надано суду достатніх
доказів на підтвердження скрутного
матеріального стану відповідача на час
розгляду даної справи, а також, доказів
існування (наявності) інших обставин
відносно відповідача, які об'єктивно,
можуть бути підставами для надання
відповідачеві розстрочки виконання
даного судового рішення.

При цьому, відповідачем не надано суду
будь-якого обґрунтування вказаного у
заяві про надання розстрочки виконання
судового рішення терміну такої
розстрочки та розміру щомісячного
платежу. У зв'язку із цим заява
відповідача про розстрочку виконання
рішення суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,
-

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (місце проживання:
73034, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, інші реквізити суду невідомі)
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" (місцезнаходження: 49094,
Дніпропетровська обл.,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, буд. 50; ідентифікаційний код
юридичної особи 14360570; інші реквізити
суду невідомі) 16 099 (шістнадцять тисяч
дев'яносто дев'ять) грн. 37 коп.
заборгованості за кредитом, 1 180 (одна
тисяча сто вісімдесят) грн. 62 коп.
заборгованості зі сплати процентів за
користування кредитом, 305 (триста п'ять)
грн. 16 коп. заборгованості з комісії за
користування кредитом, 333 (триста
тридцять три) грн. 73 коп. пені та 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. компенсації по сплаті судового
збору.

3. Відмовити у задоволенні заяви
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
розстрочку виконання даного рішення
суду терміном на 2 роки.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.07.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов