ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" липня 2014 р.Справа № 924/644/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

суддя Гладій С.В., розглянувши
матеріали справи

За позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до комунального підприємства
"Красилівське підприємство теплових
мереж" м.Красилів Хмельницької області

про стягнення 147500,44 грн.

Представники сторін:

від позивача Безпалюк О.Л.- довіреність
№14-95 від 18.04.14

від відповідача Швед О.Л- директор

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом
до суду про стягнення заборгованості з
відповідача 147500,44 грн. заборгованості,
в т.ч. 46145,18 грн. основного боргу за
договором купівлі - продажу природного
газу № 12/55-ТЕ-34 від 28.08.2012р., 33318,22 грн.
пені, 37244,41 грн. 7% штрафу, 15654,52 грн. 3%
річних та 15138,11 грн. інфляційних
нарахувань.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
наполягав на задоволенні.

Представник відповідача в судовому
засіданні та в своєму відзиві на позов
повідомив, що після порушення
провадження у справі сплатив
заборгованість в сумі 46145,18 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№200 від 26.05.2014р. Крім того, просить в
позові відмовити в зв'язку з тим, що
підприємство знаходиться в скрутному
фінансовому становищі.

Розглядом матеріалів справи
встановлено.

Згідно Довідки АБ №236500 з ЄДРПОУ
публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" зареєстроване як
юридична особа за адресою: м. Київ, вул.
Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720.

28.08.2012р. між ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (Продавець)
та Красилівським підприємством
теплових мереж м. Красилів,
Хмельницької області (Покупець) був
укладений договір №12/55-ТЕ-34 купівлі -
продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей природний газ
(надалі - газ), на умовах цього Договору.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що
продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що
Продавець передає Покупцеві з 01 серпня
2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом
до 845,0 тис. куб. м., у тому числі по
місяцях кварталів (тис. куб. м): - серпень
60; - вересень 60; - жовтень 150; - листопад 275;
- грудень 300.

Зі змісту п. 3.1. Договору вбачається, що
право власності на газ переходить від
Продавця до Покупця в пунктах
приймання-передачі. Після переходу
права власності на газ Покупець несе
всі ризики і приймає на себе всю
відповідальність, пов'язану з правом
власності на газ.

Покупець до 20 числа місяця, що передує
місяцю поставки газу, надає Продавцю
належним чином оформлену заявку на
планові обсяги споживання газу на
наступний місяць, підписану
уповноваженою особою. Плановий обсяг
поставки підтверджується Продавцем та
доводиться до відома газотранспортних
підприємств в електронному вигляді
оператором ЄГТСУ на відповідний місяць
поставки (п.3.1.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору приймання -
передача газу, переданого Продавцем
Покупцеві у відповідному місяці
продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, Покупець
зобов'язується надати Продавцеві
підписані та скріплені печатками
Покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання - передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між Сторонами
(п. 3.4. Договору).

Згідно п. 4.1 договору, кількість газу,
яка подається покупцеві, визначається
за показами комерційних вузлів газу
покупця з урахуванням вимог наказу
Мінпаливенерго від 15.07.2010 р. №288 "Про
затвердження методики визначення
обсягів природного газу, які
використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям".

Пункт 5.1. Договору зазначає, що ціна
(граничний рівень ціни) на газ для
теплопостачальних підприємств та та
послуги з його транспортування
установлюється НКРЕ.

Ціна за 1000 куб. м природного газу
становить 1091,00 грн. з урахуванням збору
у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ
- 1309,20 грн. (п.5.2. Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно з п.6.3. Договору в платіжних
дорученнях Покупець повинен
обов'язково зазначати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу без зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у Покупця за цим
договором Продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
Покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
Договором.

У відповідності до п. 7.2. Договору у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
цього Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Пунктом 11.1. Договору визначено, що
договір набирає чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками Сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01.08.2012р. і діє в частині
поставки газу до 31.12.2012р., а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору Продавець у
вересні - грудні 2012р. передав, а
Покупець отримав природний газ в
обсязі 598,098 тис. куб. м. на загальну суму
783029,90 грн., що підтверджується актами
прийому-передачі природного газу від
30.11.12р. (19,415 тис.куб.м. на суму 25418,11 грн.),
від 30.11.12р. (73,327 тис.куб.м. на суму 95999,72
грн.), від 30.11.12р. (199,034 тис.куб.м. на суму
260575,31 грн.), від 31.12.2012р. (306,322 тис. куб.м.на
суму 401036,76 грн.) .

Відповідач частково виконав
зобов'язання з оплати поставленого
природного газу, перерахувавши на
рахунок продавця грошові кошти в сумі
736884,72 грн., що підтверджується
довідками про операції та сальдо
підприємства.

Таким чином, комунальне підприємство
"Красилівське підприємство теплових
мереж" м.Красилів не виконало
зобов'язання перед позивачем належним
чином, з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання.

Станом на 14.04.14р. заборгованість
відповідача перед Позивачем складає
46145,18 грн. за переданий природний газ.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за
поставлений природний газ, позивач на
підставі п.7.2. договору нарахував пеню в
розмірі 33318,22 грн. та 7% штрафу в сумі
37244,41 грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК
України нарахував відповідачу 15138,11
грн. інфляційних втрат, 15654,52 грн. 3 %
річних.

У зв`язку з невиконанням відповідачем
зобов`язань за Договором позивач
звернувся з позовом до суду про
стягнення заборгованості за
поставлений природний газ в розмірі
46145,18 грн., пеню в розмірі 33318,22 грн., 7%
штрафу в сумі 37244,41 грн., 15138,11 грн.
інфляційних втрат та 15654,52 грн. 3 %
річних.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в
сукупності, судом враховується
наступне:

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу
України та ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

З положень ст.509 ЦК України та ст.173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами ст.627 ЦК України встановлено
свободу договору, тобто, відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між
національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" та комунальним
підприємством „Красилівське
підприємство теплових мереж" укладено
договір № 12/55-ТЕ-34 купівлі-продажу
природного газу від 28.08.2012р.

Згідно зі ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України та ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань або їх зміна не
допускається.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає як
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

На підставі договору №12/55-ТЕ-34 від
28.08.12р. купівлі продажу природного газу
між ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ
(продавець) та комунальним
підприємством „Красилівським
підприємством теплових мереж"
(покупець) у вересні - грудні 2012р.
продавець продав покупцю природний
газ в обсязі 598,098 тис. куб. м. на загальну
суму 783029,90грн., що підтверджується
актами прийому-передачі природного
газу від 30.11.12 р. та 31.12.12 р.

Пунктом 6.1 договору визначено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач здійснив оплату за газ
частково в сумі 736884,72 грн., що
підтверджується довідкою про операції
та довідкою про сальдо.

Станом на 14.04.3014р. заборгованість
відповідача за природний газ, спожитий
у вересні - грудні 2012р. складає 46145,18 грн.

Після порушення провадження у справі
відповідач добровільно розрахувався
за поставлений природний газ в сумі
46145,18 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №200 від 26.05.2014р.
поставленого природного газу.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне провадження у справі в
частині стягнення основного боргу
припинити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, є втратами пов'язаними з
інфляційними процесами в державі за
час прострочення виконання
зобов'язання боржником, а три процента
річних є за своєю правовою природою
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником.

Згідно листа Верховного Суду України
„Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.1997
№62-97р., відповідно до якого індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Позивачем правомірно нараховано
інфляційні втрати в сумі 15138,11 грн.,
нараховані за жовтень 2012р. в сумі 25,37
грн. (сума боргу 25418,12 грн.), за листопад
2012р. в сумі 95,81 грн. (сума боргу 95999,71 грн.)
за грудень 2012р. в сумі 521,15 грн. (сума
боргу 260575,31грн.), за січень 2013р.-березень
2014р. (сума боргу 9608,42 грн.) в сумі 339,18
грн., за січень 2013р. по березень 2014р.
(сума боргу 401036,76 грн.) в сумі 14156,60 грн.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, є втратами пов'язаними з
інфляційними процесами в державі за
час прострочення виконання
зобов'язання боржником, а три процента
річних є за своєю правовою природою
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником.

Позивачем заявлено до стягнення 3 %
річних в розмірі 15654,52 грн. Нарахування 3
% річних здійснено по кожному періоду
наявності заборгованості з
урахуванням розміру боргу за вказаний
період.

Проаналізувавши поданий позивачем
розрахунок, суд приходить до висновку,
що позивачем правомірно заявлено до
стягнення 15654,52 грн., оскільки вони
нараховані в межах допустимої до
стягнення суми.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України,
п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі
порушення правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити штрафні санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
визначено, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Сторонами в п. 7.2 договору передбачено,
що у разі невиконання Покупцем пункту
6.1. умов цього Договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

В зв'язку із несвоєчасною оплатою
природного газу, позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 33318,22 грн.
згідно поданого розрахунку.

Перевіривши розрахунок пені, наявний в
матеріалах справи, суд вважає, що
позивачем правомірно заявлено до
стягнення 33318,22 грн. пені, оскільки вони
нараховані в межах допустимої до
стягнення суми.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 7 % штрафу за прострочення
платежу понад 30 днів в розмірі 37244,41 грн.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що
відповідач у разі прострочення
зобов'язань по оплаті природного газу
понад 30 днів зобов'язується додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 ГК України, у
разі, якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 2 інформаційного листа
ВГСУ "Про доповнення інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2011 року №01-06/249 "Про
постанови Верховного Суду України,
прийняті за результатами перегляду
судових рішень господарських судів"
від 13.07.2012 року №01-06/908/2012, одночасне
стягнення з учасника господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання за договором, штрафу та
пені не суперечить статті 61
Конституції України, оскільки згідно
зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є
формами неустойки, а відповідно до
статті 230 ГК України - видами штрафних
санкцій, тобто не є окремими та
самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій. Аналогічна
правова позиція зазначена у постанові
ВСУ від 09.04.2012 року №20/246-08.

Враховуючи вищенаведене,
проаналізувавши розрахунок заявленої
до стягнення суми штрафу, суд приходить
до висновку, що остання заявлена
правомірно в межах можливих
нарахувань.

Стаття 33 ГПК України встановлює
правило, відповідно до якого кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інших
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства України повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку
про необхідність задоволення позову
частково.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по
оплаті судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, п.1.1 ст. 80,
ст.ст. 82-85, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, Суд -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м. Київ до
комунального підприємства
"Красилівське підприємство теплових
мереж" м.Красилів Хмельницької області
про стягнення 147500,44 грн., з яких 46145,18
грн. основного боргу, 33318,22 грн. пені,
15654,52 грн. 3% річних, 15138,11 грн. інфляційні
втрати, 37244,41 грн. 7% штрафу за порушення
грошового зобов'язання задовольнити
частково.

Стягнути з комунального підприємства
"Красилівське підприємство теплових
мереж" (м.Красилів, Хмельницької
області, вул.. Б. Хмельницького,2, код
14151814) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код
20077720) 33318,22 грн. (тридцять три тисячі
триста вісімнадцять гривень 22 коп.)
пені, 37244,41 грн. (тридцять сім тисяч
двісті сорок чотири гривни 41 коп.)
штрафу, 15654,52 грн. (п'ятнадцять тисяч
шістсот п'ятдесят чотири гривни 52 коп.)
3% річних, 15138,11 грн. (п'ятнадцять тисяч
сто тридцять вісім гривень 11 коп.)
інфляційних втрат, 2950,00 грн. (дві тисячі
дев'ятсот п'ятдесят гривень ,00 коп.)
судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі в частині
стягнення 46145,18 грн. основного боргу
припинити.

Повний текст рішення складено 17.07.2014
року.

Суддя
С.В. Гладій

Пом. судді: І.М. Вальчук

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького,6)

3 - відповідачу.(м. Красилів, Хмельн. р-ну,
вул. Б. Хмельницького,2)