КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2014 р. Справа№ 7/250

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Токаренко Я.С.,
довіреність № 16/10/13/4 від 16.10.2013;

від відповідача - представник не
прибув,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр
інфотехнологій" на ухвалу
господарського суду міста Києва від
02.04.2014 про припинення провадження у
справі № 7/250 (суддя Якименко М.М.) за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр
інфотехнологій" до товариства з
обмеженою відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" про стягнення 2 815 679,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство
"Енергогенеруюча компанія
"ДАРтеплоцентраль" (після зміни
найменування - публічне акціонерне
товариство "Екостандарт") звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" про стягнення 2 815 679,72
грн. (з урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог).

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.02.2014 року замінено позивача
у даній справі публічне акціонерне
товариство "Екостандарт" на його
правонаступника товариство з
обмеженою відповідальністю "Центр
інфотехнологій".

Згодом, а саме 02.04.2014, ухвалою
господарського суду міста Києва
провадження у справі № 7/250 припинено на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку з відсутністю предмета спору.

Так, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що оскільки станом на
01.10.2012 заборгованість відповідача за
договором на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води № 430025
від 01.08.2004 відсутня, що підтверджується
актом звіряння від 30.09.2012, провадження у
справі підлягає припиненню за
відсутністю предмета спору.

Не погодившись з прийнятою ухвалою,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу господарського суду міста Києва
від 02.04.2014 у справі
№ 7/250 скасувати та передати
справу на розгляд до суду першої
інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
акт звіряння від 30.09.2012, складений між
публічним акціонерним товариством
"Екостандарт" та товариством з
обмеженою відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" не може бути належним
доказом відсутності заборгованості
відповідача, оскільки станом на 01.10.2012
право вимоги сплати заборгованості
товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" за договором на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води № 430025 від 01.08.2004 було вже
передано саме публічному акціонерному
товариству "Фортуна-Банк" згідно
договору факторингу № 28/09/12 від 28.09.2012.

Отже, станом на дату звіряння публічне
акціонерне товариство "Екостандарт",
представник якого підписав акт, вже не
було стороною спірних правовідносин.

Представник апелянта - позивача у
справі в судовому засіданні 07.07.2014
надав пояснення, якими підтримав
апеляційну скаргу.

Відповідач на участь свого
представника не скористався, хоча про
дату, час та місце судового засідання
був повідомлений належним чином.

Разом з тим, від відповідача на адресу
суду надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю представника прибути в
засідання суду через перебування
головного бухгалтера на лікарняному, а
юриста - у черговій відпустці.

При цьому, від відповідача також
надійшли пояснення по суті спору.

Колегія суддів, розглянувши подане
клопотання, дійшла висновку про його
відхилення з наступних підстав.

Так, відповідачем на підтвердження
обставин викладених в клопотанні не
надано жодних доказів.

Слід також зазначити, що неможливість
прибуття в судове засідання одних осіб
не перешкоджає на уповноваження інших.

Крім цього, генеральний директор
відповідача, за підписом якого до суду
надійшло зазначене клопотання, мав
змогу самостійно прибути в судове
засідання.

Також, судом враховується і те, що від
відповідача надійшли пояснення по суті
справи, отже його позиція є викладеною
та зрозумілою.

За наведених обставин, апеляційна
скарга розглянута судом у даному
судовому засіданні по суті з
винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 5 статті 106 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційні скарги на
ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваної
ухвали, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала
місцевого господарського суду -
скасуванню з наступних підстав.

Між закритим акціонерним товариством
"Енергогенеруюча компанія "Укр-Кан
Пауер" (правонаступником якого є
закрите акціонерне товариство
"Енергогенеруюча компанія
"ДАРтеплоцентраль") та товариством з
обмеженою відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" 01.08.2004 укладено договір на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води № 430025.

У зв'язку з неналежним виконанням
товариством з обмеженою
відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" зобов'язань за договором,
закрите акціонерне товариство
"Енергогенеруюча компанія
"ДАРтеплоцентраль" звернулось до суду з
даним позовом про стягнення
заборгованості.

В ході розгляду даної справи судом
першої інстанції, закрите акціонерне
товариство "Енергогенеруюча компанія
"ДАРтеплоцентраль" було перейменоване
в публічне акціонерне товариство
"Екостандарт".

Згодом, а саме 28.09.2012, між публічним
акціонерним товариством "Екостандарт",
як клієнтом та публічним акціонерним
товариством "Фортуна-Банк", як фактором
укладено договір факторингу № 28/09/12,
згідно умов якого до фактора перейшло
право вимоги за зобов'язанням, що
виникло, зокрема, за договором на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води № 430025 від 01.08.2004.

Також, 28.09.2012 складено акт прийому -
передачі документів.

Крім цього, між публічним акціонерним
товариством "Фортуна-Банк", як клієнтом
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Центр
інфотехнологій", як фактором 04.10.2012
укладено договір факторингу № 04/10/12,
згідно умов якого до фактора перейшло
право вимоги за зобов'язанням, що
виникло, зокрема, за договором на
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води № 430025 від 01.08.2004.

Того ж дня, сторонами складено акт
прийому - передачі документів.

Також, товариством з обмеженою
відповідальністю "Центр
інфотехнологій" на адресу відповідача
було направлено повідомлення про
відступлення права вимоги за договором
факторингу (т.1, а.с. 153-154).

Враховуючи укладення зазначених
договорів факторингу ухвалою
господарського суду міста Києва від
12.02.2014 року замінено позивача у даній
справі публічне акціонерне товариство
"Екостандарт" на його правонаступника
товариство з обмеженою
відповідальністю "Центр
інфотехнологій".

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" було подано до суду
першої інстанції клопотання про
припинення провадження у даній справі
на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України у зв'язку з відсутністю
предмета спору.

В обґрунтування поданого клопотання
заявник посилався на те, що станом на
01.10.2012 заборгованість відповідача за
договором на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води № 430025
від 01.08.2004 відсутня.

На підтвердження зазначеної обставини
відповідачем надано акт звіряння від
30.09.2012, складений між публічним
акціонерним товариством "Екостандарт"
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Україна
Житло-сервіс".

Суд першої інстанції визнав
обґрунтованими доводи відповідача та
припинив провадження у даній справі на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія суддів з висновком місцевого
господарського суду в частині
припинення провадження у даній справі
не погоджується, з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище, 28.09.2012, між
публічним акціонерним товариством
"Екостандарт", як клієнтом та публічним
акціонерним товариством
"Фортуна-Банк", як фактором укладено
договір факторингу № 28/09/12, згідно умов
якого до фактора перейшло право вимоги
за зобов'язанням, що виникло, зокрема,
за договором на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води № 430025
від 01.08.2004.

При цьому, того ж дня сторонами
складено акт прийому - передачі
документів.

З наданого відповідачем акту звіряння
від 30.09.2012 вбачається, що станом на
01.10.2012 заборгованість товариства з
обмеженою відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" перед публічним
акціонерним товариством "Екостандарт"
за договором на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води № 430025
від 01.08.2004 відсутня.

Разом з тим, станом на 01.10.2012 право
вимоги сплати заборгованості було
передано від публічного акціонерного
товариства "Екостандарт" публічному
акціонерному товариству "Фортуна-Банк"
згідно договору факторингу № 28/09/12 від
28.09.2012.

За наведених обставин, враховуючи
перехід права вимоги до банку,
заборгованість товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна
Житло-сервіс" станом на 01.10.2012 саме
перед публічним акціонерним
товариством "Екостандарт" і не могла
обліковуватися.

Також, слід зазначити, що жодних прямих
доказів на підтвердження погашення
боргу, відповідачем не надано.

Крім того, припинення провадження у
справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України у спірній ситуації є у
будь-якому разі неправильним, оскільки
наявність чи відсутність спору має
встановлюватися судом саме між чинними
сторонами у справі.

Первісного позивача (ПАТ "Екостандарт")
було замінено на товариство з
обмеженою відповідальністю "Центр
інфотехнологій".

Останній вказаний акт не підписував,
категорично заперечує відсутність
боргу та наполягає на задоволенні
позову про стягнення з відповідача
боргу на його користь.

Тому, навіть сплата боргу відповідачем
первісному кредитору після переходу
прав до нового, не може бути підставою
припинення провадження у справі.

При цьому, спір слід вирішувати з
урахуванням заміни сторони.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов необґрунтованих
висновків про наявність підстав для
припинення провадження у справі на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Таким чином, оскаржувана ухвала не може
бути визнана законною та
обґрунтованою, оскільки застосування в
даному випадку місцевим господарським
судом пункту п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України є неправомірним.

Частиною 7 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у випадках скасування
апеляційною інстанцією ухвал про
відмову у прийнятті позовної заяви або
заяви про порушення справи про
банкрутство, про повернення позовної
заяви або заяви про порушення справи
про банкрутство, зупинення провадження
у справі, припинення провадження у
справі, про залишення позову без
розгляду або залишення заяви у
провадженні справи про банкрутство без
розгляду справа передається на розгляд
місцевого господарського суду.

Тому, ухвала господарського суду
першої інстанції підлягає скасуванню
та відповідно справа №7/250 направленню
для подальшого розгляду до
господарського суду.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що у постанові в разі
скасування чи зміни рішення повинно
бути зазначено, зокрема, про новий
розподіл судових витрат.

Відповідно до Закону України "Про
судовий збір" позивачем за подання до
суду апеляційної скарги було сплачено
судовий збір у сумі 609 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
судовий збір за рахунок другої сторони
і в тому разі, коли друга сторона
звільнена від сплати судового збору.
Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" якщо
судом апеляційної інстанції скасовано
ухвалу місцевого господарського суду з
числа зазначених у частині сьомій
статті 106 ГПК або судом касаційної
інстанції скасовано ухвалу з числа
зазначених у частині четвертій статті
111-13 ГПК з передачею справи на розгляд
суду першої інстанції, то розподіл сум
судового збору, пов'язаного з розглядом
відповідних апеляційної та/або
касаційної скарг, здійснюється судом
першої інстанції за результатами
розгляду ним справи, згідно із
загальними правилами статті 49ГПК.

Отже, під час розподілу судових витрат
після розгляду даної справи по суті
суд першої інстанції повинен вирішити
питання щодо судового збору,
сплаченого за подання апеляційної
скарги з урахуванням вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Центр
інфотехнологій" на ухвалу
господарського суду міста Києва від
02.04.2014 року у справі № 7/250 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста
Києва від 02.04.2014 року у справі №
7/250 скасувати.

3. Справу №7/250 передати на розгляд до
господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
М.А. Дідиченко

М.А. Руденко