ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 913/3430/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.суддів
Гончарука
П.А.
Стратієнко Л.В. (доповідач)з участю
представників: позивача: відповідача:
прокуратури: Державної служби
автомобільних доріг України: не
з'явився Латарія Л.М. Романов Р.О. не
з'явивсярозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргу заступника прокурора
Луганської області в інтересах держави
в особі Державної служби автомобільних
доріг України, Служби автомобільних
доріг у Луганській областіна рішення
та постановуГосподарського суду
Луганської області від 18 лютого 2014 року
Донецького апеляційного
господарського суду від 16 квітня 2014
рокуу справі№ 913/3430/13 за
позовомтовариства з обмеженою
відповідальністю "Дорбудтехнологія"до
Служби автомобільних доріг у
Луганській областіпро стягнення 25 262
352,44 грнВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. позивач звернувся в суд з
позовом (з урахування заяви про
збільшення позовних вимог) про
стягнення з відповідача 21 603 895,50 грн
основного боргу, 3% річних у розмірі 633
911,56 грн, 1 586 258,63 грн пені та1 512 272,69 грн
штрафу.

Рішенням Господарського суду
Луганської області від 18.02.2014 (суддя -
Старкова Г.М.) позов задоволено.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг
у Луганській області на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорбудтехнологія" 21
603 895,50 грн основного боргу, 3% річних у
розмірі 633 911,56 грн, 1 586 258,63 грн. пені, 1 512
272,69 грн штрафу та судові витрати.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 16.04.2014
(головуючий - Діброва Г.І., судді -
Бойченко К.І., Стойка О.В.) рішення
Господарського суду Луганської
області від 18.02.2014 частково скасовано.

Позовні вимоги ТОВ "Дорбудтехнологія"
до Служби автомобільних доріг у
Луганській області задоволено
частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 21 603 895, 50 грн основного боргу,
633 911,56 грн 3 % річних та судові витрати.

Відмовлено у позові у частині
стягнення з відповідача на користь
позивача 1 586 258,63 грн пені, 1 512 272,69 грн
штрафу. Стягнуто з позивача в доход
Державного бюджету України судовий
збір за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення господарського
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник
прокурор, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постановлені
у справі судові рішення та постановити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, прокурора, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, а ст. 526 ЦК
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судами, 07.05.2012 між ТОВ
"Дорбудтехнологія" (підрядник) та
Службою автомобільних доріг у
Луганській області (замовник) було
укладено договір підряду № 41 на
виконання робіт з реконструкції
автомобільної дороги Знам'янка -
Луганськ - Ізварине км 523 + 246 - км 526 + 646
Луганської області, за умовами якого, в
редакції додаткової угоди № 2 від
28.12.2012, підрядник зобов'язувався у 2012 -
2013 р.р. виконати на свій ризик власними
і залученими силами і засобами роботи з
реконструкції автомобільної дороги
Знам'янка - Луганськ - Ізварине км 523 + 246 -
км 526 + 646 Луганської області відповідно
до проектно-кошторисної документації
затвердженої замовником, здати в
обумовлені строки об'єкт в
експлуатацію замовнику, усунути
протягом гарантійного строку
експлуатації об'єкту недоробки, що
зумовлені неякісним виконанням робіт,
а замовник - прийняти закінчені
ремонтні роботи та оплатити їх.

Пунктом 2.1 договору сторони встановили,
що договірна ціна складає 68 909 094,72 грн з
урахуванням ПДВ.

Згідно з п. 3.1. договору строки
виконання робіт передбачаються
графіком виконання робіт, що додається
до договору і є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п. 3.3. договору в редакції
додаткової угоди № 2 від 28.12.2012,
календарна дата початку робіт - травень
2012 року, кінцевий строк закінчення
робіт - червень 2013 року.

За умовами п. 4.1. договору замовник
забезпечує фінансування робіт при
умові своєчасного фінансування з
бюджету. Розрахунки за виконані роботи
здійснюються по мірі надходження
передбачених на ці цілі коштів з
державного бюджету, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок підрядника. У
разі затримки бюджетного фінансування
не з вини замовника, оплата за виконані
роботи здійснюється протягом п'яти
банківських днів з дати отримання
замовником бюджетного фінансування на
свій реєстраційний рахунок.

У п. 4.2. договору сторони погодили, що
замовник до початку виконання робіт
перераховує в формі авансу до 30
відсотків вартості річного обсягу
робіт, узгодженого сторонами на
поточний рік в межах виділених на
фінансування робіт у поточному році
коштів.

Згідно з п. 4.3. договору кінцеві
розрахунки за виконані роботи з
підрядником здійснюються протягом 30
календарних днів після виконання і
приймання всіх передбачених договором
робіт. Замовник має право затримувати
кінцеві розрахунки за роботи, виконані
з вини підрядника з недоробками і
дефектами, виявленими при прийманні
об'єкту в експлуатацію, до їх усунення.

Відповідно до п. 6.1 договору здача і
приймання виконаних робіт
здійснюється у відповідності з чинним
порядком і оформляється шляхом
складання підрядником акту форми КБ-2в
та довідки форми КБ-3, які надаються
замовнику на підпис в термін - до
останнього числа звітного місяця.

Згідно з п. 17.1. договору в редакції
додаткової угоди № 2 від 28.12.2012, цей
договір набирає сили з моменту
підписання його сторонами і діє до
31.12.2013, в частині взаєморозрахунків - до
повного виконання обов'язків.

Як вбачається із матеріалів справи і
встановлено судами, між сторонами були
укладені додаткові угоди № 1 від 25.11.2012,
№ 2 від 28.12.2012, № 3 від 26.04.2013, № 4 від
01.06.2013, № 5 від 21.06.2013, № 6 від 30.09.2013 до
договору № 41 від 07.05.2012, якими сторони
внесли зміни до графіка виконання
робіт з реконструкції автомобільної
дороги Знам'янка - Луганськ - Ізварине
км 523 + 246 - км 526 + 646 Луганської області.

На виконання умов договору підряду № 41,
позивач виконав роботи, а відповідач
прийняв вказані роботи, що
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт (за формою
№ КБ-2в) та довідками про вартість
виконаних будівельних робіт (за формою
КБ-3) на загальну суму 64 988 788, 26 грн, які
були підписані уповноваженими
представниками сторін і скріплені
печатками підприємств без зауважень та
заперечень.

Однак, відповідач оплатив роботи
частково, на суму 43 384 892,76 грн, внаслідок
чого у відповідача утворилася
заборгованість у розмірі 21 603 895,50 грн.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Статтею 854 ЦК України визначено, що якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк,
або за згодою замовника, - достроково.

Отже, враховуючи те, що відповідач
роботи отримав, що підтверджується
актами приймання виконаних робіт,
однак свої зобов'язання з оплати за
договором, строк виконання яких настав,
належним чином не виконав, чим порушив
умови договору, а також вимог ст. ст. 525,
526 ЦК України, то господарські суди,
врахувавши вимоги п. 4.2. договору
правомірно задовольнили вимоги
позивача про стягнення з відповідача 21
603 895,50 грн заборгованості.

Щодо доводів заступника прокурора в
касаційній скарзі про те, що роботи не
виконані, відповідні акти приймання не
підписанні, приймання об'єкта до
експлуатації не забезпечено, то вони є
необґрунтованими і безпідставними,
оскільки факти передання і отримання
робіт підтверджується актами
приймання виконаних будівельних робіт
(за формою № КБ-2в), які підписані
сторонами, а здача об'єкта в
експлуатацію, яка згідно п. 6.3. договору
має здійснюватися відповідно до вимог
ст. 39 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" не означає,
що на позивача також покладається
обов'язок введення цього об'єкта в
експлуатацію.

Також правильним є висновок суд
апеляційної інстанції, що відсутність
бюджетних коштів не є підставою для
звільнення відповідача від
відповідальності за порушення
зобов'язання і доводи касаційної
скарги цих висновків суду також не
спростовують.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи прострочення відповідачем
виконання зобов'язання з оплати,
місцевий господарський суд, з яким
погодився суд апеляційний інстанції,
правильно стягнули з відповідача 3 %
річних у розмірі 633 911,56 грн.

Водночас, апеляційний господарський
суд прийшов до обґрунтованого
висновку, що оскільки у відповідача
перед позивачем виникло саме грошове
зобов'язання, то застосування до
вказаних правовідносин положень ч. 2 ст.
231 ГК України є неправомірним, а тому
обґрунтовано скасував рішення
місцевого господарського суду у
частині стягнення з відповідача на
користь позивача пені та штрафу та
відмовив у задоволенні позову у цій
частині позовних вимог.

Інші посилання заступника прокурора в
обґрунтування касаційної скарги також
не підтверджуються матеріалами справи,
спростовуються висновками судів та не
доведені відповідно до вимог ст. 33 ГПК
України.

Отже, підстав для скасування
постановлених у справі судових рішень
не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу заступника прокурора
Луганської області в інтересах держави
в особі Державної служби автомобільних
доріг України, Служби автомобільних
доріг у Луганській області залишити
без задоволення, а рішення
Господарського суду Луганської
області від 18 лютого 2014 року та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 16 квітня 2014
року у справі за № 913/3430/13 - без змін.

Головуючий, суддя М.Остапенко Суддя
П. Гончарук Суддя
Л. Стратієнко