номер провадження справи 11/56/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014
Справа № 908/2075/14

Господарський суд Запорізької області
у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Публічне акціонерне
товариство «Укртелеком» в особі
Запорізької філії ПАТ
«Укртелеком» (пр. Леніна, буд. 133, м.
Запоріжжя, Запорізька область, 69005, )

до відповідача: Виконавчий комітет
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області (вул. Ентузіастів, буд. 11, м.
Дніпрорудне, Василівський район,
Запорізька область, 71630; )

Відомості про представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Волик Я.М. - дов. № 13/30-205
від 03.03.2014р.

про: стягнення 12527,24 грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Запорізької
області надійшла позовна заява
публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» в особі Запорізької філії
про стягнення з Виконавчого комітету
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області 12527,24 грн., які складаються з
11581,51 грн. основного боргу за надані
телекомунікаційні послуги, 209,58 грн.
пені, 582,23 грн. втрат від інфляції та 153,92
грн. річних.

Ухвалою від 16.06.2014р. порушено
провадження у справі, призначені дата і
час судового засідання, в порядку
попередньої підготовки справи до
слухання сторони зобов'язані надати
документи та вчинити дії, необхідні для
всебічного та об'єктивного вирішення
спору.

Позивач в позовній заяві зазначив, що
спір виник внаслідок неналежного
виконання умов договору № 100270 про
надання телекомунікаційних послуг від
28.04.2013р. з боку відповідача в частині
своєчасної та повної оплати наданих
послуг. Заборгованість на момент
звернення до суду складає 11581,51 грн.
Тривала затримка оплати вартості
послуг слугувала підставою для
нарахування сум пені, інфляції та 3%
річних. Разом з цим, позивач просить
судові витрати, пов'язані із розглядом
справи віднести на відповідача.

До початку судового засідання від
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи для
надання можливості виконати ухвалу
суду в частині проведення звіряння
взаємних розрахунків та надання суду
двохстороннього акту.

Відповідач у позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу в сумі
11581,51 грн. визнав, наявність
заборгованості пояснив нездійсненням
платежів збоку Державної
казначейської служби. Просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині стягнення сум пені, інфляції
та 3% річних.

Оскільки сума основного боргу
відповідачем визнана, заперечення щодо
вартості наданих послуг відсутні,
необхідність надання акту звіряння
відпала, документів для вирішення
спору в матеріалах справи достатньо,
тому суд не вбачає необхідності у
відкладенні розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, а
також ретельно дослідивши додатково
надані сторонами докази, встановив
наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України
закріплено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст.
509 цього Кодексу, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

28.04.2013р. між публічним акціонерним
товариством «Укртелеком» та
Виконавчим комітетом
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області був укладений договір № 100270
про надання телекомунікаційних послуг,
відповідно до умов якого позивач взяв
на себе зобов'язання щодо надання
відповідачу загальнодоступних
(універсальних) та інших
телекомунікаційних послуг, а останній,
в свою чергу прийняти та оплатити
надані послуги.

Протягом дії договору позивач надав
відповідачу послуг на загальну суму
12015,82 грн. За для отримання оплати за
надані послуги на адресу відповідача
позивач щомісяця направляв простою
поштовою кореспонденцію рахунки.

Факт надання послуг відповідачем
визнано, вартість послуг не
оспорюються.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
телекомунікації», пп. 6 п. 36 Правил
надання та отримання
телекомунікаційних послуг,
затверджених Постановою КМУ від
11.04.2012р. № 295 та п. 3.2.8 договору № 709 від
05.01.2005р. послуги телефонного зв'язку
мають оплачуватись своєчасно.

Пунктами 4.5 та 4.15 договору передбачене
проведення відповідачем оплати за
отримані послуги електрозв'язку в
кредитному порядку за кожний
попередній місяць протягом десяти днів
з дня одержання рахунку, але не пізніше
20-го числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, суб'єкти
господарювання та учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст.
526 Цивільного кодексу України. Так,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно умовам
договору та вимогам цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а у разі відсутності таких умов і вимог
- згідно звичаїв ділового обігу або
іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобов'язання в
частині повної та своєчасної оплати
вартості наданих послуг належним чином
не виконував, що слугувало підставою
для звернення позивача до суду з даною
позовною заявою. На момент прийняття
рішення по справі заборгованість
відповідача, з урахуванням кредитового
сальдо на початок дії договору
становить 11581,51 грн.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до п. 5.2 договору у випадку
несвоєчасної оплати наданих послуг
електрозв'язку відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період прострочення, від суми
неоплачених послуг за кожний день
прострочення.

За порушення строків оплати позивачем
нарахована та заявлена до стягнення
пеня в сумі 209,58 грн. за період з 21.08.2013р.
по 31.05.2014р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
божник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

За порушення строків виконання
грошових зобов'язань позивач нарахував
та заявив до стягнення з відповідача
582,23 грн. втрат від інфляції та 153,92 грн. 3%
річних.

Розрахунок пені, втрат від інфляції та
річних ретельно перевірений в судовому
засіданні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 11581,51 грн. основного боргу,
209,58 грн. пені, 582,23 грн. втрат від
інфляції та 153,92 грн. річних позивачем
заявлені правомірно та обґрунтовано, а
тому підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача щодо не
стягнення сум пені, річних та втрат від
інфляції у зв'язку з тим, що
прострочення виникло внаслідок не
здійснення платежів Управлінням
Державної казначейської служби
України у Василівському районі
Запорізької області за виставленими
фінансовими зобов'язаннями
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Зазначена норма кореспондується з ч. 2
ст. 218 Господарського кодексу України,
відповідно до якої, учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення. У разі
якщо інше не передбачено законом або
договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання
несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

В рішенні Європейського суду з прав
людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та
Оліус проти України» від 18.10.2005р. також
зазначено, що відсутність бюджетних
коштів, передбачених у видатках
Державного бюджету України, не
виправдовує бездіяльність боржника і
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідач не надав доказів будь-яких
намагань врегулювати спір в досудовому
порядку, в тому числі й щодо судового
зобов'язання органів Державної
казначейської служби здійснити
перерахування за поданими фінансовими
зобов'язаннями. Таким чином позивачем
не було вжито всіх можливих заходів для
належного виконання господарського
зобов'язання.

Судові витрати слід віднести на
відповідача.

Враховуючи викладене, ст. ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Виконавчого комітету
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області (вул. Ентузіастів, буд. 11, м.
Дніпрорудне, Василівський район,
Запорізька область, 71630; ) на користь публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Запорізької філії ПАТ
«Укртелеком» (пр. Леніна, буд. 133, м.
Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) 11581 (одинадцять тисяч
п'ятсот вісімдесят одну) грн. 51 коп.
основного боргу, 209 (двісті дев'ять) грн.
58 коп. пені, 582 (п'ятсот вісімдесят дві)
грн. 23 коп. втрат від інфляції, 153 (сто
п'ятдесят три) грн. 92 коп. річних і
1827 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять
сім гривень) 00 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В судовому засіданні 09.07.2014р. оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення. Повний текст рішення
складений та підписаний 11.07.2014р.

Суддя
С.А.Гончаренко