КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р. Справа№ 5011-49/16320-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - Крупка М.П., від
відповідача - Марініч В.К.,

розглянувши апеляційну скаргу
приватного підприємства «Віталфарма»

на рішення господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 року

у справі №5011-49/16320-2012 (суддя Митрохіна
А.В.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю

«Автомобільний центр «Голосіївський»,
м. Київ,

до приватного підприємства
«Віталфарма», м. Київ,

про стягнення 46780,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року ТОВ «Автомобільний
центр «Голосіївський» подало до
господарського суду міста Києва позов
до ПП «Віталфарма» про стягнення 46780,00
грн. заборгованості за збереження
автомобіля на території ТОВ
«Автомобільний центр «Голосіївський».

04.12.2013 року позивачем подано суду заяву
про збільшення позовних вимог (т. 2, а.с.
43), згідно якої збільшив суму позовних
вимог на 7680,00 грн., що в сукупності
становить 54660,00 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 року у справі
№5011-49/16320-2012 позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з ПП
«Віталфарма» на користь ТОВ
«Автомобільний центр «Голосіївський»
54460,00 грн. заборгованості за
замовленням-нарядом №86566 від 18.05.2006
року за простій автомобіля NISSAN Patrol, д.н.
НОМЕР_1, 2003 року. Присуджено до
стягнення ПП «Віталфарма» на користь
ТОВ «Автомобільний центр
«Голосіївський» 1603,61 грн. судового
збору. В іншій частині позову
відмовлено. При прийнятті
оскаржуваного рішення місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про наявність у відповідача боргу
перед позивачем за зберігання останнім
автомобіля відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПП
«Віталфарма» подало до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 року у справі
№5011-49/16320-2012 та прийняти постанову про
відмову у задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи, а також на невідповідність
висновків, викладених в оскаржуваному
рішенні, обставинам справи.

Позивач не скористався своїм правом
згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав
суду відзив на апеляційну скаргу, що,
згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України, не
перешкоджає перегляду рішення
місцевого господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.214 року у
справі №5011-49/16320-2012 апеляційну скаргу
ПП «Віталфарма» на рішення
господарського суду міста Києва від
23.04.2014 року у справі №5011-49/16320-2012
прийнято до провадження, розгляд
справи призначений на 16.07.2014 року.

В судовому засіданні 16.07.2014 року
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив їх
задовольнити. Представник позивача в
судовому засіданні 16.07.214 року
заперечив проти задоволення вимог
апеляційної скарги, просив спірне
судове рішення залишити без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
підлягає скасуванню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
«Віталфарма» (замовник) було передано
ТОВ «Автомобільний центр
Голосіївський» (виконавець) для
проведення ремонту автомобіль NISSAN Patrol,
д.н. НОМЕР_1, 2003 року випуску, що
підтверджується замовленням-нарядом
№86566 від 18.05.2006 року (т. 1, а.с. 11).

Згідно висновку №6766/6767/13-32 від 06.09.2013
року почеркознавчої експертизи
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз (т. 2, а.с.
4-12) досліджуваний підпис від імені
Сьомака.C. в графі «З тимчасовим
правилам надання послуг з технічного
обслуговування та ремонту дорожніх
транспортних засобів та їх складових
частин» ознайомлений, з обсягом робіт
та первісною вартістю замовлення
згоден, автомобіль здав» у замовленні -
наряді №86566 від 18.05.2006 (без печатки ПП
«Віталфарма») виконаний рукописним
способом без попередньої технічної
підготовки чи застосування технічних
засобів, крім того підпис від імені
Сьомака В.С. в графі «З тимчасовим
правилам надання послуг з технічного
обслуговування та ремонту дорожніх
транспортних засобів та їх складових
частин» ознайомлений, з обсягом робіт
та первісною вартістю замовлення
згоден, автомобіль здав» у замовленні -
наряді №86566 від 18.05.2006 (без печатки ПП
«Віталфарма») виконаний Сьомаком В.С.

Отже, замовлення-наряд №86566 від 18.05.2006
року не підроблений та підписаний
уповноваженою особою з боку
відповідача, а саме директором
Сьомаком В.С.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 205 ЦК України
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Усний договір
прирівнюється до договору укладеного в
письмовій формі, тому наслідки
недотримання умов усного договору такі
ж як і недотриманні письмового
договору.

Як стверджував позивач, відповідно до
замовлення-наряду №86566 від 18.05.2006 року
ним було оперативно виконано роботи, а
саме була здійснена комп'ютерна
діагностика двигуна та інші роботи, у
тому числі демонтування двигуна та
демонтування і дефектування головки
блоку циліндру автомобіля.

Позивач зазначав, що відповідач
вартість виконаних робіт не сплатив,
автомобіль не забрав, а відтак, за весь
період зберігання автомобіля, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, повинен сплатити
грошову суму у розмірі 54660,00 грн.

16.08.2011 року позивач направляв
відповідачу лист №347 від 15.08.2011 року (т.
1, а.с. 22), згідно якого вимагав здійснити
оплату за збереження автомобіля у
розмірі 20 гривень за кожен день простою
починаючи з 22.06.2006 року.

Разом з цим, рішенням господарського
суду міста Києва від 20.06.2013 року у
справі №51/478 за позовом ПП «Віталфарма»
до ТОВ «Автомобільний центр
«Голосіївський» про стягнення 131523,00
грн. збитків у зв'язку з неякісним
наданням послуг з ремонту автомобіля
NISSAN Patrol, д.н. НОМЕР_1, 2003 року випуску
позов задоволено повністю.

Судове рішення у справі №51/478 залишено
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
08.10.2013 року та постановою Вищого
господарського суду України від 26.11.2013
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) під
час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 20.06.2013 року у справі №51/478
встановлено, що, виходячи з актів
виконаних робіт по технічному
обслуговуванню (ремонту) автомобіля,
наданих позивачем, відповідачем не
виконано всіх передбачених
Гарантійним свідоцтвом робіт з
технічного обслуговування автомобіля,
зокрема не виконано роботи з перевірки
та регулювання форсунок двигуна
автомобіля.

Зважаючи на це, суд при розгляді справи
№51/478 дійшов висновку, що відповідач не
виконав всі гарантійні зобов'язання,
які він взяв на себе, та не виконав усі
необхідні роботи, які передбачені
Гарантійним свідоцтвом №038549, що стало
причиною пошкодження двигуна
автомобіля позивача.

Відповідачем не надано доказів
належного виконання гарантійних
зобов'язань.

Так, відповідно до умов
замовлення-наряду №86566 від 18.05.2006 року
сторони погодили, що за простій
автомобіля на підприємстві з вини
замовника (замовник своєчасно не надає
обіцяні запчастини та матеріали або
своєчасно не забирає автомобіль після
закінчення ремонту) замовник сплачує
20,00 грн. за кожну добу зберігання.

Отже, умовами замовлення-наряду №86566
від 18.05.2006 року сторони погодили, що
сплата замовником (відповідачем) на
користь виконавця (позивача) за
зберігання автомобіля (простій)
ставиться в залежність, зокрема, від
факту закінчення ремонту автомобіля.

На переконання колегії суддів,
оскільки рішенням господарського суду
міста Києва від 20.06.2013 року у справі
№51/478 встановлено, що відповідачем не
виконано всіх передбачених
Гарантійним свідоцтвом робіт з
технічного обслуговування автомобіля,
то відсутні підстави для нарахування
плати за зберігання автомобіля, так як
простою автомобіля з вини відповідача
не відбулось.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України
прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

Частина 2 ст. 613 ЦК України встановлює,
що якщо кредитор не вчинив дії, до
вчинення яких боржник не міг виконати
свій обов'язок, виконання зобов'язання
може бути відстрочене на час
прострочення кредитора.

Позивачем не надано суду доказів того,
що він належним чином виконав
замовлення-наряд №86566 від 18.05.2006 року.
Відповідно до п. 34 Правил надання
послуг з технічного обслуговування і
ремонту автомобільних транспортних
засобів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України №792
від 11.11.2002 року, приймання ДТЗ (його
складових) замовником оформлюється
актом передання-прийняття ДТЗ (його
складових) після ремонту і технічного
обслуговування або наряду-замовлення у
разі, якщо не укладається договір про
надання послуг.

Позивачем таких документів суду не
надано.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про стягнення з відповідача
суми заборгованості за весь період
зберігання автомобіля в розмірі 54660,00
грн. є необґрунтованим, а позовні
вимоги такими. що не підлягають
задоволенню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів,
керуючись ст.ст. 103, 104 ГПК України,
скасовує рішення господарського суду
міста Києва від 23.04.2014 року у справі
№5011-49/16320-2012 та приймає нове рішення
суду про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суд
розподіляє судові витрати.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Віталфарма» на рішення
господарського суду міста Києва від
23.04.2014 року у справі №5011-49/16320-2012
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 23.04.2014 року у справі
№5011-49/16320-2012 скасувати.

3. Прийняти нове рішення суду, яким
в позові відмовити повністю.

4. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автомобільний центр Голосіївський»
(03127, Київ, вул. Героїв Оборони, 4; ) на користь приватного
підприємства «Віталфарма» (03148, м. Київ,
вул. Гната Юри, 9, кімната 417; ) 913,50 грн. судового збору за подання
апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити
господарському суду міста Києва.

6. Справу №5011-49/16320-2012 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз