КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 910/12084/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Петренку В.А.,

розглянувши апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма ,,Квартет" ЛТД

на рішення господарського суду міста
Києва від 16.04.2014р.

у справі № 910/12084/13 (головуючий суддя
Гавриловська І.О., судді Нечай О.В.,
Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства ,,Акціонерна компанія
,,Київводоканал"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма ,,Квартет" ЛТД

про стягнення 602 690,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал"
(далі - позивач) звернулось в
господарський суд міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма ,,Квартет" ЛТД
(далі - відповідач) про стягнення
заборгованості за надані послуги з
водопостачання та водовідведення за
період з 01.05.2012р. по 31.03.2013р. в розмірі
534 153,25 грн., інфляційних втрат в
розмірі 460,64 грн., трьох процентів
річних в розмірі 6 894,81 грн., пені в
розмірі 34 474,06 грн. та штрафу в розмірі 26
707,66 грн., які нараховані за неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань згідно договору № 03801/5-01 на
поставку питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі від
01.03.2004р.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 16.04.2014р. у справі

№ 910/12084/13 позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 314 799,54 грн. заборгованості, 238,76
грн. інфляційних втрат, 4 622,83 грн. три
відсотки річних, 23 114,13 грн. пені, 15 739,98
грн. 5 % штрафу та 7 170,31 грн. витрат на
сплату судового збору. В іншій частині
в позові відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суд першої
інстанції послався на встановлені ним
обставини, умови договору, положення ГК
України і ЦК України, вказав на
обґрунтованість позовних вимог в
частині неналежного виконання
відповідачем умов договору № 03801/5-01 на
поставку питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі від
01.03.2004р. за обліковими кодами 1-374, 1-1695,
1-1696 та зазначив, що умовами укладеного
між сторонами договору не передбачено
надання послуг щодо постачання
холодної води, яка йде на підігрів та
використовується як гаряча.

Не погодившись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить рішення господарського суду
міста Києва від 16.04.2014р. у справі №
910/12084/13 скасувати в частині відмови у
стягненні з відповідача
заборгованості в розмірі 219 353,71 грн.
основного боргу, 221,88 грн. інфляційних
втрат, 2 271,98 грн. - 3% річних, 11 359,93 грн.
пені, 11 359,93 грн. штрафу та прийняти в
цій частині нове рішення про
задоволення позовних вимог. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги скаржник зазначає, що рішення є
незаконним, оскільки прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, позивач
посилається на неповне з'ясування
судом всіх обставин, що мають значення
для справи. Зокрема, як стверджує
позивач, суд безпідставно не взяв до
уваги надані позивачем акти про зняття
показань водолічильників, що погоджені
й підписані відповідачем, які є
первинними документами та
підтверджують факт надання послуг за
договором. Крім цього, позивач
зазначає, що відповідно до умов
укладеного між сторонами договору
постачальник зобов'язався надавати
абоненту послуги з постачання питної
води, без розподілу на питну воду та
питну воду, яка йде на підігрів.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій просить рішення
господарського суду м. Києва від
16.04.2014р. у справі № 910/12084/13 скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що
оскаржуване рішення винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
відповідач зазначає, що судом не
досліджено обставин присвоєння
позивачем додаткових кодів № 1-1695,
№1-1696, № 1-50373, оскільки між сторонами
договору немає погодження про
встановлення цих кодів; у відповідача
відсутній обов'язок щодо сплати коштів
за водовідведення гарячої води,
оскільки відсутній договір на
постачання холодної води для
виготовлення гарячої.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014р. у
справі № 910/12084/13 апеляційні скарги ПАТ
,,АК ,,Київводоканал" та ТОВ Фірма
,,Квартет" ЛТД прийнято до провадження
та призначено розгляд скарги на 17.06.2014р.

Ухвалою суду від 17.06.2014р. у справі №
910/12084/13 розгляд апеляційних скарг
відкладено на 08.07.2014р. в зв'язку з
витребуванням від сторін додаткових
документів, на підставі ст. 77 ГПК
України.

В судовому засіданні 08.04.2014р.
представник позивача підтримав доводи
своєї апеляційної скарги, заперечивши
проти доводів скарги відповідача,
представник відповідача підтримав
доводи своєї апеляційної скарги,
заперечивши проти доводів скарги
позивача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційних
скарг, дослідивши наявні у справі
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню, а рішення
суду має бути залишено без змін
виходячи з такого.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст.
174 ГК України зобов'язання виникають,
зокрема, з договору.

Частиною 1 статті 509 ЦК України
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Стаття 628 ЦК України визначає, що зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

01.03.2004р. між Відкритим акціонерним
товариством ,,Акціонерна компанія
,,Київводоканал", правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
,,Акціонерна компанія ,,Київводоканал"
(далі - постачальник, позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма ,,Квартет" ЛТД
(далі - абонент, відповідач) укладено
договір № 03801/5-01 на поставку питної
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі (далі - договір, т.1, а.с.
15 - 16).

Відповідно до п. 1 договору
постачальник зобов'язався надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та приймання від нього стічних вод
у міську каналізаційну мережу, а
абонент зобов'язувався здійснювати
своєчасну оплату наданих йому
постачальником послуг на умовах цього
договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, що встановлені Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах і селищах (затверджені наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
1 липня 1994 року № 65; далі - Правила № 65),
Правилами приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України (затверджені наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 37 від 19.02.2002р., далі - Правила
№ 37).

27.06.2008р. Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України затверджено наказ № 190 ,,Про
затвердження Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України", яким скасовано наказ
Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994
№ 65 та введено нові правила
користування системою
централізованого водопостачання та
водовідведення.

За пунктом 2.1.1 цього договору облік
поставленої води та кількість
прийнятих стоків здійснюється за
показаннями водолічильника,
зареєстрованого у Постачальника, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування. У випадку наявності в
абонента декількох об'єктів
водоспоживання, облік спожитої води
здійснюється з урахуванням показів
всіх лічильників, зареєстрованих за
абонентом.

Пунктом 2.1.2 зазначеного договору
передбачено, що зняття показів з
лічильників здійснюється, як правило,
щомісячно представником постачальника
у присутності представника абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування постачальника. В разі,
якщо абонент не забезпечить
присутності свого представника для
зняття показань, дані, що зняті
постачальником є підставою для
виставлення платіжних документів на
оплату наданих послуг.

За п. 2.1.4 договору кількість стічних
вод, які надходять у міську
каналізаційну мережу, визначається за
кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання згідно з
показаннями водолічильників та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до розділу 21
Правил користування.

Пунктом 2.1.5 договору встановлено, що
абонент веде первинний облік
водоспоживання та водовідведення у
Журналі обліку споживання води
(пронумерований, прошитий та
скріплений печаткою), який
заповнюється щомісячно абонентом та
представником постачальника.

Пунктом 2.1.6 договору визначено, що
облікові дані абонента щодо кількості
та вартості спожитих ним послуг
підлягають обов'язковому звірянню у
постачальника. Абонент щоквартально,
або в інші строки на вимогу
постачальника проводить з останнім
звіряння обсягів наданих послуг у
відповідному обліковому періоді, а
також звіряння по проведених
розрахунках за надані послуги. Для
проведення звіряння абонент направляє
свого представника до постачальника із
необхідними для цього обліковими та
бухгалтерськими документами. Звіряння
вважається проведеним з моменту
отримання постачальником підписаного
повноважними особами акту звіряння
розрахунків. В разі невиконання
абонентом цього пункту договору,
облікові дані постачальника щодо
кількості та вартості наданих послуг
та проведених абонентом розрахунків
вважаються безумовно погодженими
абонентом.

За п.п. 2.2.1 - 2.2.4 укладеного між сторонами
договору, постачальник щомісячно
направляє до банківської установи
абонента платіжні документи (в
електронному вигляді -дебетові
повідомлення, вимоги-доручення тощо)
для оплати за поставлену воду та
прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів. Тарифи на
послуги з водопостачання та
водовідведення встановлюються
уповноваженими органами відповідно із
чинним законодавством та не підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору,
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у платіжних документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

У платіжних документах зазначаються
вартість та кількість наданих послуг
за відповідний період, а також розмір
діючих тарифів. Оплата вартості послуг
здійснюється абонентом щомісячно у
безготівковій формі у десятиденний
термін з дня направлення
постачальником платіжного документа
до банківської установи абонента. За
згодою постачальника оплата може
здійснюватися іншими способами, що не
суперечать чинному законодавству
України. В разі утворення боргу оплата,
що надходить від абонента,
першочергово зараховується
постачальником в погашення боргу.

В разі неотримання від постачальника
поточного щомісячного платіжного
документа, абонент здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

Відповідно до п.п. 2.2.5 договору у разі
незгоди щодо кількості або вартості
отриманих послуг відповідач
зобов'язаний у десятиденний термін з
дня направлення позивачем платіжних
документів до банківської установи
відповідача, письмово повідомити про
це постачальника та у цей же термін
направити представника з
обґрунтовуючими документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова абонента
оплатити платіжний документ
постачальника вважатиметься
безпідставною.

Як стверджує позивач, він належним
чином виконав взяті на себе
зобов'язання за договором та надав
відповідачу послуги з водопостачання
та водовідведення за період з 01.05.2012р.
по 31.03.2013р. на загальну суму 534 153,25 грн.,
відповідно до розгорнутого розрахунку
позовних вимог (т. 4, а.с. 132 - 136), а саме:

- за кодами 1-374, 1-1695, 1-1696 на суму 2 665 831,91
грн., з яких сплачено 2 517 729,53 грн., а
також сплачено 26 418,80 грн. - в рахунок
погашення боргу за попередній період,
розмір заборгованості (з урахуванням
перерахунків на суму 25 807,94 грн.)
становить 173 910,32 грн.;

- за кодом 1-50374 на суму 1 145 537,76 грн., з
яких сплачено 813 669,97 грн., розмір
заборгованості (з урахуванням
перерахунків на суму 28 375,14 грн.)
становить 360 242,93 грн. (219 353,71 грн. питна
вода на підігрів + 140 889,22 грн. стоки).

Вказані обставини, на думку позивача,
підтверджуються актами зняття
показників з приладів обліку,
розшифровками рахунків абонента, в
яких вказано об'єми спожитих послуг,
дебетово - інформаційними
повідомленнями, що підтверджують
виставлення рахунків до установи банку
відповідача.

Одночасно, крім суми основного боргу,
позивач просив стягнути з відповідача
460, 64 грн. інфляційних втрат, 6 894,81 грн. - 3%
річних, 34 474,06 грн. - пені, 26 707,66 грн.
штрафу, які нараховані за неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань.

Заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач зазначив, зокрема, про те, що
між позивачем та відповідачем немає
договору, яким регулюється постачання
відповідачу холодної води для
виготовлення гарячої та у відповідача
немає теплових пунктів (котельні) на
балансі, в управлінні, повному
господарському віданні. Акти про
зняття показань з приладів обліку,
розшифровки позивача та платіжні
вимоги не є підтвердженням договірних
відносин між сторонами, якими
регулюється постачання відповідачу
холодної води для виготовлення гарячої
води.

Колегія суддів, враховуючи викладені
обставини, вважає, що суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позовних вимог у даній справі, з огляду
на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, як встановлено статтею 34
ГПК України.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 193 ГК України, ст. 525 ЦК
України встановлено правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов.

Зазначені положення кореспондуються і
з вимогами ст. 629 ЦК України щодо
обов'язковості умов договору для їх
виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором про
надання послуг, за яким, відповідно до
ст. 901 ЦК України, одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України
виконавець повинен надати послугу
особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 22 Закону України ,,Про
питну воду та питне водопостачання",
споживачі питної води зобов'язані
своєчасно вносити плату за використану
питну воду відповідно до встановлених
тарифів на послуги централізованого
водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.ст. 1, 14 Закону України
,,Про житлово - комунальні послуги",
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо - та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.
Ціни/тарифи на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування, відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

Статтею 16 даного Закону встановлено, що
порядок надання житлово-комунальних
послуг, їх якісні та кількісні
показники мають відповідати умовам
договору та вимогам законодавства.

Пунктом 1.1 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.2008р. встановлено, що
ці Правила визначають порядок
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
населених пунктів України, які є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
незалежно від форм власності і
підпорядкування та фізичних осіб -
підприємців, що мають у власності,
господарському віданні або
оперативному управлінні об'єкти,
системи водопостачання та
водовідведення, які безпосередньо
приєднані до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення і з якими виробником
укладено договір на отримання питної
води, скидання стічних вод.

У відповідності до п. 3.13 Правил суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
здійснюють розрахунки з виробником на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, а також розраховуються за
власний обсяг водовідведення, тобто
розрахунок за спожиту гарячу воду
повинен проводитися з
балансоутримувачем бойлеру.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів (котелень), фіксується засобами
обліку, які встановлені на межі
балансової належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

З огляду на зазначені положення Правил
слід дійти висновку, що облік
споживання обсягів питної води
здійснюється виключно по засобам
обліку, які встановлені у будинку
споживача на межі балансового
розподілу мережі виробника та
абонента.

Як стверджує позивач, перелік об'єктів
водоспоживання, особових рахунків
лічильників за яким здійснюється
водоспоживання визначається абонентом
при укладенні договору на
водопостачання та водовідведення, а
відповідна інформація відображається
в дислокації до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з дислокації житлового фонду по
ЖЕК ТОВ Фірма ,,Квартет" ЛТД
Голосіївського району станом на
листопад 2010р. відповідачу належали
бойлери за адресами: просп. 40-річчя
Жовтня, 97А; вул. Дубініна, 1; вул.
Дубініна, 3; вул. Сеченова, 3; вул.
Сеченова, 7.

Ухвалою апеляційного суду від 17.06.2014р.
зобов'язано позивача надати суду:

- розгорнутий розрахунок помісячно
обсягів водопостачання за кодом 1-50374
за спірний період за кожним
лічильником окремо з посиланням на
акти про зняття показань з приладів
обліку, підписаних представником
відповідача, з виокремленням
лічильників, встановлених на бойлерах
(теплопунктах), які обслуговуються
відповідачем;

- розрахунок вартості послуг
водопостачання за кодом 1-50374 за спірний
період за кожним лічильником окремо, з
виокремленням лічильників,
встановлених на бойлерах
(теплопунктах), які обслуговуються
відповідачем;

- докази передачі (акти
прийому-передачі) відповідачу
лічильників у бойлерах (теплопунктах).

Вказаною ухвалою відповідача
зобов'язано подати суду, зокрема,
довідку про належність (у користуванні,
на обслуговуванні, на балансі тощо)
відповідачу теплопунктів (бойлерів),
стосовно яких надаються послуги згідно
з договором № 03801/05-01 від 01.03.2004р., у тому
числі за наступними адресами: просп.
40-річчя Жовтня, 97 А; вул. Ломоносова, 34/1А;
вул. Ломоносова, 24; вул.
Дубініна, 3; просп. 40-річчя Жовтня, 91;
вул. Сеченова, 3; вул. Сеченова, 7.

На виконання вимог ухвали суду
позивачем надано письмові пояснення,
відповідно до яких він пояснив
наступне. Щодо вимог ухвали про надання
розрахунку обсягів водоспоживання за
період з 01.05.2012р. по 31.03.2013р. по коду
абонента 1-50374 за кожним лічильником
окремо з посиланням на акти про зняття
показань з приладів обліку та
розрахунку вартості послуг з
водопостачання за кодом абонента 1-50374
за спірний період за кожним
лічильником окремо, то розрахунковим
департаментом ПАТ ,,АК ,,Київводоканал"
проінформовано про відсутність
технічної можливості підготовки даних
розрахунків

Відповідачем в свою чергу надано
довідку, відповідно до якої він
повідомляє, що ТОВ фірма ,,Квартет" ЛТД
на обслуговування, через КП ,,Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Голосіївського району"
згідно договору № 11 від 02.01.2013р.
передані на технічне та санітарне
обслуговування 110 житлових будинків. До
вказаного договору додатками
перераховано майно, яке передається
відповідачу на обслуговування. В
переліку майна немає теплових пунктів,
але є житлові будинки, теплові пункти
(котельні) яких не прийняті на баланс
теплопостачальною організацією.
Відповідач тільки обслуговує
(прибирання т/п) для безперебійного
надання житлово - комунальних послуг,
за наступними адресами: вул. Дубініна, 6,
3; пров. Жуковського, 13/16; вул.
Ломоносова, 24, 34/1-а, 53; вул. Сєчєнова, 5, 3,
7; просп. 40-річчя Жовтня, 106/2, 97А, 91.
Оскільки ці теплові пункти
енергопостачальна організація
відмовляється прийняти на баланс,
відповідач здійснює на даний час їх
обслуговування без юридичного
оформлення, задля запобігання
безгосподарності даних теплових
пунктів. Акти про зняття показань з
приладів обліку можуть бути підписані
представником відповідача тільки тому,
що як вже було вказано у випадку
відсутності представника відповідача,
позивач все одно зарахує зняті ним
особисто покази про об'єми, як
безспірні.

Дослідивши ці докази, колегія суддів
зазначає, що із наданих позивачем
документів неможливо встановити, які
саме теплові пункти (бойлери)
перебувають на балансі відповідача, у
зв'язку з чим позивачем не доведено
факт надання відповідачу послуг з
постачання питної води, використаної
на потреби гарячого водопостачання у
зазначених обсягах.

Матеріали справи не містять належних
доказів наявності на балансі
відповідача теплових пунктів
(бойлерів), на які постачалась питна
вода для підігріву.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України ,,Про
теплопостачання" основними обов'язками
споживача теплової енергії, зокрема є
своєчасне укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону
України ,,Про житлово-комунальні
послуги" відносини між учасниками
договірних відносин у сфері житлово
-комунальних послуг здійснюються
виключно на договірних засадах.

Суд також враховує, що договір на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі №
03801/5-01 від 01.03.2004р. не регулює відносини
сторін з приводу постачання
відповідачеві холодної води для
виготовлення гарячої води та сплати її
вартості, відповідно договори, які б
регулювали відносини між сторонами
щодо поставки холодної питної води, яка
використовується для приготування
гарячої, суду надані не були.

За таких обставин, вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
вартості холодної води, яка була
поставлена позивачем на теплові пункти
для підігріву, задоволенню не
підлягають, оскільки умови договору
укладеного між сторонами передбачають
постачання позивачем відповідачу
питної води, і не містять зобов'язань
відповідача оплачувати вартість води,
яка буде постачатись йому з теплових
пунктів, які не знаходяться на його
обліку, у вигляді гарячої води, а
матеріали справи не містять належних
доказів наявності на балансі
відповідача теплових пунктів або
котелень, з яких здійснюється
постачання гарячої води.

Позивачем не доведено, що ним були
встановлені з відповідачем відповідні
відносини щодо постачання води, яка
використовується для виготовлення
гарячої води, тому безпідставно
включено до розрахунку основного боргу
суму заборгованості за надані послуги
з постачання холодної води для її
підігріву стосовно теплових пунктів
(бойлерів), які не перебувають на
балансі відповідача, у зв'язку з чим
факт наявності у відповідача боргу, що
обліковується за кодом 1-50374 (постачання
питної води, що використовується для
підігріву) є недоведеним.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність правових підстав
задоволення вимог позивача в частині
стягнення з відповідача вартості
холодної води, яка була поставлена
позивачем на теплові пункти для
підігріву в розмірі 219 353,71 грн.

Позивач не надав доказів того, що
договір, укладений між сторонами,
укладено також і на постачання гарячої
води, тому посилання позивача в
апеляційній скарзі на те, що суд першої
інстанції безпідставно відмовив у
вказаній частині позову з цієї
підстави є необґрунтованим.

Крім того, мотивуючи доводи
апеляційної скарги позивач зазначив,
що суд безпідставно не взяв до уваги
акти про зняття показань
водолічильників, що погоджені та
підписані відповідачем та є первинними
документами й підтверджують факт
надання послуг за договором.

Оцінюючи надані позивачем акти про
зняття показів з водолічильників за
спірний період, як докази надання
позивачем послуг з водопостачання,
колегія суддів зазначає, що з огляду на
встановлення судом відсутності
обов'язку відповідача сплачувати
вартість питної води, що
використовується для виготовлення
гарячої води, доводи апеляційної
скарги в цій частині є
необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що позивачем також не надано суду
доказів того, що лічильники, які
встановлені в теплових пунктах
(бойлерах), зареєстровані за абонентом,
як цього вимагають положення п.2.1.1
договору.

З розрахунку позовних вимог позивача
вбачається, що ним також заявлена
вимога про стягнення заборгованості по
коду 1-50374 (питна вода на підігрів +
стоки), відповідно до якого
заборгованість відповідача за стоки по
коду 1-50374 становить 140 889,22 грн.

Умовами укладеного сторонами договору
передбачено не лише надання послуг з
постачання питної води, але і приймання
стічних вод у міську каналізаційну
мережу.

Пунктом 1.4 Правил користування №190,
приймання стічних вод від підприємств,
установ, організацій до системи
централізованого водовідведення
здійснюється відповідно до Правил
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Держбуду від
19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мін'юсті
26.04.2002 за № 403/6691 (далі -Правила
приймання №37), а також місцевих правил
приймання стічних вод підприємств у
систему каналізації населеного пункту.

Згідно п. 1.2 Правил приймання №37,
останні поширюються на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - Водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Підприємства).

Відповідно до п. 1.4 Правил приймання №37,
абонент Водоканалу - це юридична особа,
яка уклала договір з Водоканалом на
надання послуг водопостачання та (або)
каналізації.

Стічні води підприємств - усі види
стічних вод, що утворилися внаслідок
їхньої діяльності після використання
води в усіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
Підприємства (з урахуванням
субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 означених Правил
приймання, підприємства зобов'язані
виконувати в повному обсязі вимоги цих
Правил, місцевих Правил приймання та
договору на послуги водовідведення,
своєчасно оплачувати рахунки
Водоканалу за надані послуги.

Колегія суддів вважає доведеним факт
наявності у відповідача боргу в
розмірі 140 889,22 грн., що обліковується за
кодом 1-50374 (послуги із приймання
стічних вод гарячого водопостачання), у
зв'язку з чим позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Оскільки надання послуг із приймання
стічних вод (у тому числі, гарячого
водопостачання) регулюється умовами
укладеного сторонами договору (п.1), а
вартість таких послуг підлягає оплаті
абонентом (яким є відповідач) на
користь Водоканалу (позивача), доводи
апеляційної скарги відповідача про
відсутність обов'язку сплати коштів за
послуги із приймання стічних вод
гарячого водопостачання є
необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення
заборгованості відповідача, яка
обліковується за кодами 1-374, 1-1695, 1-1696 на
суму 173 910,32 грн., щодо надання послуг з
холодного водопостачання та
водовідведення, колегія суддів
зазначає таке.

Згідно з п. 2.2.2 договору № 03801/5-01 від
01.03.2004р., оплата вартості послуг
здійснюється абонентом щомісячно у
безготівковій формі у десятиденний
термін з дня направлення
постачальником платіжного документу
до банківської установи абонента; за
згодою постачальника оплата може
здійснюватися іншими способами, що не
суперечать чинному законодавству
України; в разі утворення боргу, оплата,
що надходить від абонента першочергово
зараховується постачальником в
погашення боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Враховуючи зазначені приписи
законодавства, п.п. 12.3, 12.7, 12.9 Правил,
приписи п. 2.2.2 договору, дати звернень
позивача з платіжними документами до
банківської установи та те, що останнім
місяцем надання спірних послуг є
березень 2013р., строк виконання
грошового зобов'язання відповідача по
оплаті наданих позивачем у спірний
період за договором послуг на момент
звернення з позовом до суду настав.

Матеріалами справи, а саме: актами
зняття показників з приладів обліку,
розшифровками рахунків абонента, в
яких вказано об'єми спожитих послуг,
дебетово - інформаційними
повідомленнями, що підтверджують
виставлення рахунків до установи банку
відповідача, належним чином
підтверджується надання позивачем у
спірний період послуг з водопостачання
та водовідведення за обліковими кодами
1-374, 1-1695, 1-1696 та існування
заборгованості відповідача за надані
послуги у період з травня 2012 р. до
березня 2013р.у загальному розмірі 314 799,54
грн., докази сплати якої відсутні в
матеріалах справи.

Таким чином позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості в сумі 314 799,54
грн. за надані послуги з водопостачання
та водовідведення є обґрунтованими,
підтвердженими належними та
допустимими доказами та підлягають
задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що додатком № 1 до
договору, укладеного між позивачем та
відповідачем присвоєно єдиний код №
1-374 абонента. В розрахунку ж позовних
вимог позивачем вказано додаткові коди
№ 1-1695, № 1-1696, № 1-50374. На думку скаржника,
вказані дії позивача є незаконними,
оскільки між позивачем та відповідачем
немає погодження про встановлення цих
кодів.

Дані твердження відповідача є
необґрунтованими, оскільки нормами
чинного законодавства не встановлено
заборону щодо відкриття водоканалом
згідно умов укладеного договору
одночасно декілька кодів абоненту.
Крім того, факт споживання холодної
води за вказаними додатковими кодами
абонент не заперечував.

Відповідач також зазначає, що кошти,
сплачені та зараховані КП ГІОЦ на р/р
позивача, як за послугу ,,постачання
питної води, що йде на підігрів" слід
віднести в рахунок сплати за послугу
водопостачання по єдиному
встановленому в договорі коду № 1-374.

Однак, зарахування в оплату за надані
послуги із водопостачання холодної
води тих сум, які були зараховані за
послугу із водопостачання питної води,
що іде на підігрів, суперечить нормам
Закону України ,,Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", Положення ,,Про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", Інструкції
,,Про безготівкові розрахунки України в
національній валюті", є зміною
призначення платежу та виходом за межі
заявлених позовних вимог.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по сплаті за
послуги водопостачання та
водовідведення, позивач просить суд
стягнути з відповідача 460, 64 грн.
інфляційних втрат, 6 894,81 грн. - 3% річних,
34 474,06 грн. - пені, 26 707,66 грн. штрафу.

Суд першої інстанції частково
задовольнив вказані позовні вимоги, а
саме, стягнув з відповідача на користь
позивача 238,76 грн. інфляційних втрат, 4
622,83 грн. три відсотки річних, 23 114,13 грн.
пені, 15 739,98 грн. 5 % штрафу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 4.2 договору № 03801/5-01 від
01.03.2004р. встановлено, що у разі
порушення строків виконання
зобов'язання по оплаті за надані
послуги, абонент сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу. Нарахування пені припиняється
через один рік від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 4.5 договору за безпідставну
відмову оплатити направлений рахунок
абонент сплачує штраф у розмірі 5% від
суми, яку відмовився сплатити.

Положеннями ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на те, що нарахування
позивачем заборгованості в розмірі
219 353,71 як за воду, яка використовується
для виготовлення гарячої води (за кодом
№ 1-50374) є безпідставним, суд першої
інстанції правомірно відмовив в
заявлених вимогах щодо стягнення
інфляційних втрат, пені, штрафу та 3%
річних нарахованих на цю суму.

Колегія суддів вважає вірним
розрахунок суду першої інстанції щодо
зазначених вимог, здійснений судом
першої інстанції за відрахунком
219 353,71 (вода, яка використовується для
виготовлення гарячої води за кодом №
1-50374).

Таким чином задоволенню підлягають
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 238,76
грн. інфляційних втрат, 4 622,83 грн. трьох
відсотків річних, 23 114,13 грн. пені, 15 739,98
грн. 5 % штрафу.

Отже, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, про що вірно
зазначив суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відповідача
в частині безпідставності стягнення
інфляційних втрат, трьох відсотків
річних, пені, 5 % штрафу, в зв'язку з
відсутністю заборгованості
відповідача перед позивачем є
необґрунтованими, оскільки наявність
заборгованості за договором №
03801/5-01 на поставку питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі від 01.03.2004р. встановлена судом.

Виходячи з наведеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення
господарського суду міста Києва від
16.04.2014р. у справі № 910/12084/13 відповідає
обставинам справи, є законним та
обґрунтованим, а тому не підлягає зміні
або скасуванню з підстав, передбачених
ст. 104 ГПК України. У зв'язку з цим
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають, а рішення суду слід
залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового
збору за подання апеляційної скарги
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на скаржників.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства ,,Акціонерна
компанія ,,Київводоканал" та Товариства
з обмеженою відповідальністю Фірма
,,Квартет" ЛТД - залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 16.04.2014р. у справі №
910/12084/13 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Головуючий суддя
В.Г. Суховий

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз

Повний текст складено та підписано
11.07.2014р.