ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2014 р.Справа № 922/1706/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання
Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за первісним позовом Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" м. Кривий Ріг
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вилком - Електро", м.
Харків про та за зустрічним
позовом до про стягнення штрафу в
розмірі 130 224,48 грн. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вилком -
Електро", м. Харків Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" м. Кривий Ріг
стягнення заборгованість в розмірі 130
224,48 грн. за участю представників
сторін:

позивача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом) -
Каретна Є.В. дов. № 53-02/4 від 02.01.2014 р.;

відповідача за первісним позовом
(позивача за зустрічним позовом) -
Головаш П.Ю. дов. № 05/227 від 14.05.2014 р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Криворізький залізорудний комбінат" м.
Кривий Ріг (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вилком - Електро",
м. Харків про стягнення штрафу в
розмірі 130 224,48 грн. В обґрунтування
позовних вимог, позивач посилається на
неналежне виконання покладених на
відповідача обов'язків за Договором
поставки №113 від 06.08.2013 року, в частині
порушення погоджених строків поставки,
з урахуванням чого та враховуючи
приписи пунктів 4.2. та 6.2. Договору,
стягнути з відповідача суму
нарахованого штрафу в розмірі 20 % від
суми договору в розмірі 130 224,48 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 30.04.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
відкритому судовому засіданні на 27.05.2014
року о 11:30 годині.

До господарського суду Харківської
області 22.05.2014 року від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вилком -
Електро", м. Харків надійшла зустрічна
позовна заява (вх. № 16886), відповідно до
якої просить суд прийняти зустрічну
позовну заяву до провадження, об'єднати
зустрічну позовну заяву до спільного
розгляду поряд з первісним позовом та
стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" м. Кривий Ріг на свою користь
заборгованість за поставлений товар в
розмірі 130 224,48 грн. та сплачений
судовий збір в розмірі 2604,49 грн.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог, ТОВ "Вилком - Електро"
посилається на неналежне виконання
покладених на ПАТ "Криворізький
залізорудний комбінат" обов'язків за
Договором поставки №113 від 06.08.2013 року,
в частині повної та своєчасної оплати
за отриманий товар.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 26.05.2014 року
було прийнято зустрічну позовну заяву
(вх. № 16886) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вилком - Електро", м.
Харків для спільного розгляду з
первісним позовом.

У судовому засіданні 27.05.2014 року було
оголошено перерву до 17.06.2014 року о 11:30
годині.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17.06.2014 року
було клопотання (вх. № 20197) позивача за
первісним позовом (відповідача за
зустрічним позовом) про продовження
строку розгляду справи - задоволено та
продовжено строк розгляду справи на 15
днів до 14.07.2014 року. Розгляд справи №
922/1706/14 було відкладено на "07" липня 2014 р.
о 10:30 год.

Представник позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним
позовом) у судовому засіданні первісні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив суд їх задовольнити та
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вилком - Електро", м.
Харків суму нарахованого штрафу за
порушення погоджених строків поставки
в розмірі 130 224,48 грн. Крім того, у
судовому засіданні пояснив, що
заборгованість за товар згідно
Договору поставки №113 від 06.08.2013 року
існує, проте, позивач за первісним
позовом зазначив, що він звертався до
відповідача за первісним позовом з
пропозицією про зменшення суми
заборгованості на суму нарахованого
штрафу, проте, дана пропозиція була
відхилена ТОВ "Вилком - Електро", м.
Харків.

Представник відповідача за первісним
позовом (позивача за зустрічним
позовом) у судовому засіданні проти
первісного позову заперечував, проте
зазначив, що поставку товару було
дійсно здійснено не в межах
визначеного Договором строку. Крім
того, просив суд задовольнити
зустрічну позовну заяву та стягнути з
позивача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом)
суму заборгованості за Договором
поставки №113 від 06.08.2013 року в розмірі 130
224,48 грн.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено.

Дослідивши первісні позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»,
суд виходить з наступного.

01.10.2013 року між Публічним акціонерним
товариством «Криворізький
залізорудний комбінат» (позивачем за
первісним позовом, покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вилком-Електро»
(відповідачем за первісним позовом,
постачальником) було укладено Договір
поставки №1113 (Договір), відповідно до
умов якого відповідач за первісним
позовом зобов'язується поставити, а
позивач за первісним позовом
зобов'язався прийняти й оплатити товар
у порядку та на умовах визначених у
цьому Договорі.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (стаття
627 ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п.1.2. Договору,
найменування, асортименти, кількість,
комплектність товару обмовляються
"Сторонами" у специфікації, що є
невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.3.2. Договору, товар за
даним договором поставляється в
строки, зазначені в специфікації.

Відповідно до специфікації №1 від
06.08.2014 року (арк.с. 12-14), з урахуванням
Додаткової угоди №1 від 17.02.2014 року
(арк.с. 91), строк поставки товару: 3
квартал 2013 року - 1-й квартал 2014 року,
протягом 65 банківських днів з моменту
отримання письмової заявки Покупця.

Відповідно до п.3.3. та п.3.4. Договору, у
випадку доставки товарів на склад
покупця, поставка товару може
здійснюватися за письмовою заявкою
покупця. Письмова заявка направляється
покупцем за допомогою поштового
зв'язку на адресу постачальника або за
допомогою факсимільного зв'язку по
номеру, зазначеному у реквізитах
постачальника.

З матеріалів справи вбачається, що на
адресу відповідача за первісним
позовом була направлена заявка за №
53-15/1271 від 02.09.2013 року, стосовно поставки
товару (арк.с. 15).

Відповідно до п.3.5. Договору,
постачальник зобов'язаний не пізніше
доби, з моменту одержання заявки
покупця, направити к покупцеві
письмове підтвердження одержання
заявки за допомогою поштового зв'язку
на адресу покупця або засобами
факсимільного зв'язку по номеру
зазначеному у реквізитах покупця.

На виконання вказаного пункту
Договору, 11.09.2013 року відповідачем за
первісним позовом було направлено на
адресу позивача за первісним позовом
лист - підтвердження за № 09-385,
відповідно до якої також вказано, що
строк виготовлення обладнання позицій
№1, 3-10 складає 65 банківських днів (до 16
грудня 2013 року). З правом поетапного
відвантаження. (арк.с. 16)

З урахуванням викладеного вбачається,
що строк поставки товару за Договором
поставки №1113 від 01.10.2013 року, протягом 65
банківських днів з моменту отримання
письмової заявки покупця, а тому судом
встановлено, що товар згідно
специфікації №1 від 06.08.2014 року, повинен
був поставлений позивачу 11.12.20103 року.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що товар, а саме: Щит ЩРДУ-10-2-380МУ (ч-ж
3-02317- 1602-ЭСШ.Н1) на загальну суму 585 480,00
грн. був поставлений на адресу
відповідача 10.02.2014 року, про що свідчить
видаткова накладна №26 від 10.02.2014 року.
(арк.с. 18)

Відповідно до статей 526 та 525
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(стаття 610 ЦК України).

Відповідно до п. 6.2. Договору, за
порушення погоджених строків поставки,
а також за прострочення строку
повернення внесеної покупцем
предоплати, чи вартості товару, який не
було поставлено постачальник сплачує
покупцеві, штраф у розмірі 20% від суми
договору.

Відповідно до п.4.2. Договору,
орієнтована вартість договору,
становить 651 122,40 грн.

З урахуванням того, що поставка товару
була здійснена постачальником 10.02.2014
року, а не 11.12.2014 року, як це було
визначено Специфікацією, позивачем за
первісним позовом (відповідачем за
зустрічним позовом) було нараховано
відповідачу штраф у розмірі 130 224,48 грн.,
що становить 20% від суми договору.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

20.01.2014 року позивач за первісним
позовом звертався до відповідача за
первісним позовом з Претензією за №
53-02/211 (арк.с. 19-20) з вимогою щодо сплати
нарахованого відповідачу у
відповідності до п.6.2. Договору, штрафу
в розмірі 130 224,48 грн. за порушення
погоджених строків поставки. На
вказану претензію позивача за
первісним позовом, відповідачем за
первісним позовом було направлено
відповідь за № 3001ВУ від 30.01.2014 року
(арк.с. 88 - 89), відповідно до якого
зазначено, що позивача за первісним
позовом було повідомлено про затримку
постачання товару постачання
комплектуючих імпортного виробництва
та про затримку поставки товару
останньому, що свідчить про поважність
причини вказаної затримки.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм, а також
враховуючи, що відповідач в
установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем не спростував,
також беручи до уваги те, що
відповідачем дійсно були порушенні
погоджені строки поставки,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача за договором
поставки №1113 від 01.10.2013 року штрафу в
розмірі 130 224,48 грн. нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Стосовно посилань відповідача за
первісним позовом (позивача за
зустрічним позовом) на лист за № 09/385-2
від 19.11.2013 року (арк.с. 75), відповідно до
якого він звернувся до позивача за
первісним позовом (відповідача за
зустрічним позовом) з проханням про
перенесення строків поставки, у зв'язку
з затримкою поставок комплектуючих
зарубіжного виробництва на територію
України та на лист №15/127-1 від 02.01.2014 року
(арк.с. 84), на те, що останні в свою чергу,
свідчать про поважність причини
затримки постачання вказаного товару,
суд зазначає, що вказані обставини не є
поважними з огляду на норми чинного
законодавства та умов укладеного між
сторонами Договору, а отже, вказані
посилання відповідача, визнані судом
такими, що не заслуговують навіть на
увагу.

Крім того, суд зазначає, що натомість
вказаними листами № 09/385-2 від 19.11.2013
року, №15/127-1 від 02.01.2014 року, також
листом №15/127-2 від 10.01.2014 року (арк.с. 85),
відповіддю на претензію за № 3001ВУ від
30.01.2014 року, відповідач за первісним
позовом (позивач за зустрічним позовом)
підтвердив факт порушення зі свого
боку погоджених сторонами строків
поставки.

Розглянувши зустрічні позовні вимоги
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вилком-Електро»,
судом встановлено наступне.

Відповідно до умов укладеного Договору
поставки №1113 від 01.10.2013 року, позивач за
зустрічним позовом (відповідач за
первісним позовом) зобов'язується
поставити, а позивач зобов'язався
прийняти й оплатити товар у порядку та
на умовах визначених у цьому Договорі.
(п.1.1. Договору)

Відповідно до Специфікації №1 від
06.08.2013 року та Специфікації №2 від 27.09.2013
року сторонами було погоджено перелік
товару, строки поставки товару та
строки оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного
кодексу України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач за зустрічним позовом поставив
відповідача за зустрічним позовом
товар на загальну суму 756 960,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 272 від 06.12.2013 року на суму 53
556,00 грн., № 283 від 23.12.2013 року на суму 113
484,00 грн., № 284 від 23.12.2013 року на суму 4440,00
грн., №26 від 10.02.2014 року на суму 585 480,00
грн.

Судом встановлено, що відповідач за
зустрічним позовом отримав
вищенаведений товар, на підставі
Довіреності № 3176 від 05.12.2013 року, № 3523
від 23.12.2013 року, №411 від 25.02.2014 року
(арк.с. 82-83, 94), вказане також
підтверджується підписом на
видаткових накладних уповноваженого
представника відповідача та печаткою
підприємства відповідача. Крім того,
відповідач за зустрічним позовом не
спростував той факт, що він не
отримував товар.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до п.4.3., 4.4. Договору,
розрахунки за поставку товару
здійснюються в національній валюті
України. Оплата здійснюється в порядку
й у строки, передбачені специфікацією.

Відповідно до п.5 Специфікації №1 від
06.08.2013 року та Специфікації №2 від 27.09.2013
року, порядок оплати товару: протягом 10
банківських днів з моменту
відвантаження / поставки партії товару.

На виконання вказаного пункту Договору
та Специфікації, відповідачем за
зустрічним позовом було сплачено на
рахунок позивача за зустрічним позовом
626 735,52 грн., про що свідчать платіжні
доручення, які містяться в матеріалах
справи (арк.с. 119 - 122), з урахуванням чого
не сплаченою залишилась сума в розмірі
130 224,48 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач за зустрічним позовом
отримав та не сплатив товар на загальну
суму 130 224,48 грн., станом на момент
розгляду справи доказів сплати
поставленого товару відповідачем за
зустрічним позовом не надано.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

25.04.2014 року позивач за зустрічним
позовом звертався з Претензією за №
04/205 до відповідача за зустрічним
позовом, з вимогою щодо сплати
заборгованості за поставлений товар в
розмірі 130 224,48 грн., проте вказану
заборгованість відповідачем за
зустрічним позовом не сплачена.

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду жодного
доказу, який би спростовував наявність
заборгованості перед позивачем, свого
контррозрахунку позовних вимог, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога позивача за зустрічним позовом
в частині стягнення заборгованості за
поставлений товар в сумі 130224,48 грн.
правомірна та обґрунтована, така, що не
спростована відповідачем, тому
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України
та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції". Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судові витрати за первісним
позовом покладаються на відповідача за
первісним позовом (позивача за
зустрічним позовом) у повному обсязі, а
судові витрати за зустрічним позовом
покладаються на позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним
позовом).

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 11, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, ст.ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» задовольнити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вилком-Електро" (61010,
м. Харків, вул. Вернадського, буд. 1, кв.
102, ) на користь
публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(50029, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд.
1А, п/р 1915 в ПАТ КБ "Приватбанк", м.
Дніпропетровськ, МФО 305299, ) суму штрафу в розмірі 130 224,48 грн.
та судовий збір в розмірі 2604,49 грн.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Зустрічний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Вилком-Електро" задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» (50029, м. Кривий Ріг, вул.
Симбірцева, буд. 1А, п/р 1915 в ПАТ КБ
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ, МФО
305299, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вилком-Електро" (61010,
м. Харків, вул. Вернадського, буд. 1, кв.
102, ) суму боргу в розмірі
130 224,48 грн. та судовий збір в розмірі
2604,49 грн.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.07.2014 р.

Суддя А.М. Буракова

№ 922/1706/14