ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 920/201/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В., суддя Горбачева Л.П.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - Глазунова Д.В., дов. № 30/125
від 30.12.2013 року

відповідача - Гребеника В.І., дов. № 7 від
04.06.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз", м. Суми (вх. № 881 С/3-10)

на рішення господарського суду
Сумської області від 11.03.2014 року по
справі № 920/201/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Сумигаз", м. Суми

до Сумського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Суми

про визнання недійсним рішення,

та за зустрічним позовом Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Суми

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Сумигаз", м.Суми

про стягнення 136000,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач за первісним
позовом звернувся до господарського
суду з позовною заявою, в якій просив
суд визнати недійсним рішення
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
26.11.2013 року № 90 по справі №02-06/35-2013 "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу", а також стягнути з відповідача
судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Крім того, господарським судом
першої інстанції було прийнято до
розгляду зустрічний позов Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України до
Публічного акціонерного товариства
"Сумигаз" про стягнення 136000,00 грн.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 11.03.2014 року (суддя Левченко
П.І.) в задоволенню первісного позову
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз" штраф у загальному розмірі
136000,00 грн. до загального фонду
Державного бюджету України на рахунки,
відкриті в управліннях Державної
казначейської служби України за місцем
знаходження платника податків за кодом
бюджетної класифікації доходів 21081100,
символ звітності 106. Також, стягнуто з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз" в доход державного бюджету
України судовий збір в сумі 2720,00 грн.

Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз" з даним рішенням
господарського суду не погодилось,
надіслало апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Сумської області
від 11.03.2014 року та прийняти нове
рішення, яким первісний позов
задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити. Також
просив витрати по оплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
покласти на відповідача за первісним
позовом.

В обґрунтування викладених вимог
позивач за первісним позовом
посилається на те, що судом першої
інстанції залишено поза увагою факт
укладання між ПАТ «Сумигаз» і
споживачами природного газу договору
на розподіл природного газу, типова
форма якого затверджена постановою
НКРЕ України від 06.09.2012 р. № 1164, згідно
умов якого газорозподільне
підприємство має право обмежувати або
припиняти транспортування природного
газу на об'єкти замовника або його
споживачів згідно з умовами розділу VII
договору, відповідно до порядку,
встановленого законодавством. Також,
скаржник вказує на те, що ПАТ «Сумигаз»
є гарантованим постачальником
природного газу для споживачів
Сумської області та відповідно до
вимог п. 5.2.3 Правил користування
природним газом для юридичних осіб,
затверджених постановою НКРЕ № 1181 від
13.09.2012 р. для відновлення поставки газу
за договором з гарантованим
постачальником споживач має
повідомити гарантованого
постачальника не пізніше 5 числа
місяця, що передує місяцю поставки
газу, про відновлення поставки газу за
договором. Проте, як зазначає позивач
за первісним позовом, жодне з
підприємств, яким газопостачання було
припинено через відсутність лімітів,
не виконало обов'язкових вимог п. 1.5, пп
5.2.3, пп. 8.1.1 вказаних Правил № 1181 для
запобігання припиненню газопостачання
шляхом своєчасного відновлення
поставки газу за договором з
гарантованим постачальником, що на
думку позивача, є умисним грубим
ігноруванням споживачами вимог
законодавства, які провокують
порушення дисципліни відбору газу і, як
наслідок, несанкціонований відбір
природного газу. Крім того, скаржник
зазначає, що в зв'язку з відсутністю
складу правопорушення в діях ПАТ
«Сумигаз» накладення та стягнення
штрафу в загальній сумі 136000,00 грн. є
неправомірним.

Відповідач за первісним позовом у
відзиві на апеляційну скаргу з
наведеними позивачем доводами не
погоджується, вважає рішення суду
першої інстанції прийнятим у повній
відповідності до норм матеріального та
процесуального права і правильним
встановленням всіх обставин справи, в
зв'язку з чим просить оскаржуване
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення. Відповідач, при
цьому, зокрема посилається на те, що дії
позивача за первісним позовом, які
полягають у вибірковому направленні
суб'єктам господарювання, що мають
статус кваліфікованих споживачів,
постачальниками газу для яких є
незалежні постачальники, повідомлень
про припинення (обмеження)
газопостачання у зв'язку із
відсутністю затверджених лімітів
природного газу та вибіркового
припинення газопостачання зазначеним
споживачам, а також у безпідставному
стягненню плати за роботи з
відключення та поновлення
газопостачання із суб'єктів
господарювання, яким було протягом
січня - жовтня 2013 року вибірково
неправомірно припинено
газопостачання, були правомірно
кваліфіковані відповідачем як
порушення, передбачені пунктом 2 статті
50, частиною першою та пунктом 7 частини
другої статті 13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
розподілу природного газу
трубопроводами в межах території
Сумської області, на якій розташовані
розподільні мережі ПАТ "Сумигаз", що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.04.2014 р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 22.05.2014 р.

22.05.2014 р. ПАТ «Сумигаз» надало додаткове
обґрунтування по справі, в яких
зазначило про те, що споживачі, які
купують природний газ безпосередньо у
ПАТ «Сумигаз» як гарантованого
постачальника, працюють на умовах 100%
передоплати, і у разі відсутності чи не
підтвердженням їм лімітів, ПАТ
«Сумигаз» несе збитків за фактично
розподілений та спожитий цими
споживачами природний газ, оскільки
наявна попередня оплата на нього.
Споживачі комерційних постачальників,
у яких не підтверджено ліміт,
споживають природний газ в такому
випадку безлімітно та безоплатно, що
заподіює реальних збитків ПАТ
«Сумигаз» або загрожує їх заподіянню,
якщо ПАТ «Сумигаз» не вчинить дій з
припинення газопостачання в день, коли
ліміт такого комерційного
постачальника вичерпно. Крім того,
скаржник стверджує, що
несанкціонований відбір споживачами
природного газу може привести до
обмеження подачі газу у мережі ПАТ
«Сумигаз» з боку ПАТ «Укртрансгаз».

В судовому засіданні 22.05.2014 р.
задоволено клопотання сторін про
продовження строку вирішення спору за
межами строків, визначених ст. 69 ГПК
України, на 15 днів, та оголошено перерву
до 05.06.2014 р.

03.06.2014 р. ПАТ «Сумигаз» надало додаткове
обґрунтування по справі, в яких,
посилаючись на вимоги Порядку
забезпечення споживачів природним
газом, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р.
№ 1729, зазначає про те, що вжиття заходів
щодо припинення (обмеження)
газопостачання споживачів, для яких
постачальником не виділено планових
обсягів (лімітів), є діями, які зазвичай
повинні виконуватись газорозподільним
підприємством по відношенню до
споживачів, для яких постачальником не
виділено планових обсягів (лімітів).
Такі дії ПАТ «Сумигаз» спрямовані
виключно на виконання договірних
зобов'язань з постачання та розподілу
природного газу з дотримання лімітної
дисципліни його відбору.

05.06.2014 р. відповідач за первісним
позовом надав додаткові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких зокрема
посилається на відсутність підстав для
застосування пп. 5.2.4 п. 5.2 Правил № 1181.
Відповідач вказує на те, що ПАТ
«Сумигаз» використовувало до
споживачів природного газу, які
отримують його від незалежних
постачальників, та власних споживачів
за однакових умов на ринку
нерівнозначні підходи при реалізації
цього права, оскільки припинення
газопостачання здійснювалось лише
щодо споживачів незалежних
постачальників. Відповідач також
вважає, що наведені заявником
апеляційної скарги доводи не
спростовують висновків
адміністративної колегії
територіального відділення,
викладеніх у рішенні № 90, та не
свідчать про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

В судовому засіданні 05.06.2014 р. оголошено
перерву до 17.06.2014 р.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази по
справі на їх підтвердження, їх юридичну
оцінку та доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, заслухавши уповноважених
представників сторін, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України № 90
від 26.11.2013 року, яке прийняте за
результатами розгляду справи № 02-06/35-2013
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу дії Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Сумигаз" визнано
порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції.

Відповідно до статті 52 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
за вчинене порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
зазначене у пункті 2 резолютивної
частини рішення № 90 від 26.11.2013 року, на
ПАТ "Сумигаз" накладено штраф у розмірі
68000,00 грн.

Також, відповідно до статті 52 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" за вчинене порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, зазначене у пункті 3
резолютивної частини вищезгаданого
рішення відповідача за первісним
позовом (далі - відповідач), на ПАТ
"Сумигаз" (далі - позивач) накладено
штраф у розмірі 68000,00 грн.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача, про
визнання недійсним рішення
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України № 90
від 26.11.2013 року. Первісні позовні вимоги
обґрунтовані тим, що висновки
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
викладені у рішенні № 90 від 26.11.2013 року,
зроблені не на повному та об'єктивному
досліджені реальних обставин в їх
сукупності, їх відповідності
нормативно-правовим вимогам
законодавства України та правової
оцінки усіх дій учасників
досліджуваних взаємовідносин, а тільки
на підставі припущень і неперевіреної
інформації, а дії позивача в даному
випадку спрямовані на дотримання
лімітної дисципліни, виключення
випадків несанкціонованого відбору
природного газу.

В свою чергу, Сумське обласне
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України
подало зустрічний позов про стягнення
з позивача штрафів у загальному
розмірі 136000,00 грн. за порушення вимог
Закону України "Про захист економічної
конкуренції".

Надаючи кваліфікацію спірним
правовідносинам, суд першої інстанції
виходив з того, що діяльність з
постачання природного газу
регулюється Законом України "Про
засади функціонування ринку
природного газу" № 2467-VI від 08.07.2010 року;
Порядком розроблення та погодження
прогнозного річного балансу
надходження та розподілу природного
газу в Україні, планового
(розрахункового) балансу надходження
та розподілу природного газу та
формування і затвердження планового
розподілу постачання природного газу
споживачам, затвердженим наказом
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України № 920 від 26.11.2012
року, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України за № 196/22728 31.01.2013 року;
Порядком формування планових
розподілів поставок природного газу
споживачам та документального
оформлення використаних обсягів газу
учасниками газового ринку України,
затвердженим наказом НАК "Нафтогаз
України" № 45 від 27.01.2004 року; Правилами
користування природним газом для
юридичних осіб, затвердженими
постановою НКРЕ № 1181 від 13.09.2012 року,
зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України за №1715/22027 11.10.2012 року;
Порядком пооб'єктового припинення
(обмеження) газопостачання споживачам,
крім населення, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1687 від 08.12. 2006 року; Ліцензійними
умовами та іншими нормативними
документами.

На підставі п. 4 Порядку розроблення та
погодження прогнозного річного
балансу надходження та розподілу
природного газу в Україні, місцевий
господарський суд зазначив, що порядок
пооб'єктового припинення (обмеження)
газопостачання передбачає право
газорозподільного підприємства
припинити газопостачання на підставі
розрахунку обсягу споживання газу та
затишку виділеного ліміту у випадках
відсутності у конкретного споживача
ліміту природного газу.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що дотримуючись вимог чинного
законодавства, зокрема, враховуючи
вимоги пункту 4.1 Порядку,
газорозподільне підприємство мало
підстави направити повідомлення про
припинення (обмеження) газопостачання
всім споживачам Сумської області у
зв'язку з невиділенням їм планових
обсягів постачання природного газу
(лімітів). Враховуючи вимоги пункту 6
Порядку пооб'єктового припинення
(обмеження) газопостачання припинити
(обмежити) газопостачання цим суб'єктам
у зв'язку з невиділенням їм планових
обсягів постачання природного газу
(лімітів) газорозподільне підприємство
мало б здійснити не раніше, ніж через
три доби з дати отримання суб'єктом
господарювання відповідного
повідомлення.

Разом з цим судом першої інстанції
прийнято до уваги, що адміністративною
колегією відповідача було встановлено,
що позивач, скориставшись
повноваженнями, наданими йому як
газорозподільному підприємству, за
відсутності інформації про плановий
розподіл обсягів постачання
природного газу споживачам Сумської
області (у тому числі для підприємств -
споживачів, постачальником газу яких є
сам позивач) неодноразово надсилав
повідомлення про припинення
(обмеження) газопостачання у зв'язку з
невиділенням планових обсягів
постачання природного газу (лімітів) на
відповідний місяць лише суб'єктам
господарювання, що мають статус
кваліфікованих споживачів,
постачальниками газу для яких є
незалежні постачальники, зокрема, ТОВ
"ГП "Промсервіс" та ТОВ "Лідергаз".

Також, встановлено факт припинення
позивачем газопостачання
кваліфікованим споживачам,
постачальниками газу для яких
виступали незалежні постачальники, та
відновлення такого газопостачання
відповідним суб'єктам господарювання,
тоді як за відсутності у позивача
інформації від НАК "Нафтогаз України"
щодо офіційного підтвердження
планового розподілу обсягів
постачання природного газу споживачам
Сумської області на відповідний місяць
2013 року, постачальником газу для яких є
позивач, постачання газу власним
споживачам позивачем не припинялося.

Як зазначено в рішенні
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України № 90
від 26.11.2013р., нерівнозначні підходи
позивача у застосуванні чинного
законодавства у сфері газопостачання
до споживачів природного газу, які
отримують його від незалежних
постачальників, та власних споживачів
за однакових умов на ринку, є засобом
тиску на споживачів природного газу за
нерегульованим тарифом з метою зміни
останніми постачальника, тобто
усунення позивачем конкурентів з
ринку. За таких умов діями позивача, які
полягають у вибірковому направленні
суб'єктам господарювання, що мають
статус кваліфікованих споживачів,
постачальниками газу для яких є
незалежні постачальники, повідомлень
про припинення (обмеження)
газопостачання у зв'язку із
відсутністю затверджених лімітів
природного газу, та вибіркового
припинення газопостачання зазначеним
споживачам, порушено вимоги
законодавства, передбачені пунктом 2
статті 50, частиною 1 та пунктом 7 частини
2 статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку розподілу
природного газу трубопроводами в межах
території Сумської області, на якій
розташовані розподільні мережі
позивача, що призвели до ущемлення
інтересів споживачів та можуть
призвести до усунення з ринку інших
суб'єктів господарювання, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

З урахуванням викладених в рішенні № 90
висновків адміністративної колегії
Сумського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, суд першої інстанції вважав,
що дії позивача, ПАТ «Сумигаз»,
правомірно кваліфіковано відповідачем
як порушення, передбачене пунктом 2
статті 50, частиною першою статті 13
Закону України «Про захист економічної
конкуренції». В зв'язку з чим, керуючись
ст. 56 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», судом
задоволено зустрічний позов про
стягнення з ПАТ «Сумигаз» штрафу в
розмірі 136000,00 грн. Вказані обставини
зумовили відмову в задоволенні
первісного позову.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції не
відповідає положенням ст. 84 ГПК
України, оскільки судом не в повному
обсязі з'ясовані обставини справи, а
також в основу рішення судом покладені
докази, яким господарський суд не надав
належної юридичної оцінки, а надано
перевагу позиції відповідача без
належного документального
обґрунтування, яку прийнято судом як
достовірний доказ на підтвердження
викладених в рішенні обставин. Судом
також, в порушення вимог
Господарського процесуального кодексу
України, не звернуто увагу та не
досліджено у повному обсязі надані
позивачем докази на підтвердження
позовних вимог, зокрема факт укладання
між ПАТ «Сумигаз» і споживачами
природного газу договору на розподіл
природного газу, типова форма якого
затверджена постановою НКРЕ України
від 06.09.2012 р., а також обставинам в
контексті Правил користування
природним газом для юридичних осіб,
затверджених постановою НКРЕ № 1181 від
13.09.2012 р., за якими ПАТ «Сумигаз» за
своїм статусом є як газорозподільним
підприємством, так і гарантованим
постачальником.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
основним завданням названого Комітету
є участь у формуванні та реалізації
конкурентної політики в частині,
зокрема, здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на
Антимонопольний комітет України, в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі утворюються
територіальні відділення
Антимонопольного комітету України,
повноваження яких визначаються
названим Комітетом у межах його
компетенції. Повноваження
територіальних відділень
Антимонопольного комітету України
визначаються цим Законом, іншими
актами законодавства (частини перша і
друга статті 12 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України").

Відповідно до статей 121, 14 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" адміністративна колегія
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
приймає рішення від імені
територіального відділення
Антимонопольного комітету України;
адміністративна колегія
територіального відділення
Антимонопольного комітету України має,
зокрема, повноваження проводити
дослідження ринку, визначати межі
товарного ринку, а також становище, в
тому числі монопольне (домінуюче),
суб'єктів господарювання на цьому
ринку та приймати відповідні рішення
(розпорядження).

Згідно з пунктами 29, 32 Правил розгляду
заяв і справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, затверджених
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 19.04.1994 № 5 (у
редакції розпорядження
Антимонопольного комітету України від
29.06.1998 № 169-р), при доведенні вчинення
порушення, залежно від обставин у
справі, може бути прийнято одне чи
декілька рішень згідно зі статтею 48
Закону України "Про захист економічної
конкуренції"; у рішенні наводяться
мотиви рішення, зазначаються
встановлені органом Комітету
обставини справи з посиланням на
відповідні докази, а також положення
законодавства, якими орган Комітету
керувався, приймаючи рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" зловживанням
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку, зокрема, визнається
встановлення таких цін чи інших умов
придбання або реалізації товару, які
неможливо було б встановити за умов
існування значної конкуренції на
ринку.

Відповідно до пункту 2 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" зловживання монопольним
(домінуючим) становищем є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Рішенням адміністративної колегії
Сумського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України № 90 від 26.11.2013 року, яке
прийняте за результатами розгляду
справи № 02-06/35-2013 про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу дії
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз" визнано порушеннями
законодавства про захист економічної
конкуренції, а саме:

- пунктом 2 резолютивної частини даного
рішення дії ПАТ "Сумигаз", які полягають
у вибірковому направленні суб'єктам
господарювання, що мають статус
кваліфікованих споживачів,
постачальниками газу для яких є
незалежні постачальники, повідомлень
про припинення (обмеження)
газопостачання у зв'язку із
відсутністю затверджених лімітів
природного газу, та вибіркового
припинення газопостачання зазначеним
споживачам, визнано порушенням,
передбаченим пунктом 2 статті 50,
частиною першою та пунктом 7 частини
другої статті Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
розподілу природного газу
трубопроводами в межах території
Сумської області, на якій розташовані
розподільні мережі ПАТ "Сумигаз", що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів та можуть призвести до
усунення з ринку інших суб'єктів
господарювання, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку;

- пунктом 3 резолютивної частини
рішення № 90 дії ПАТ "Сумигаз", які
полягали у безпідставному стягненні
плати за роботи з відключення та
поновлення газопостачання із суб'єктів
господарювання, що мають статус
кваліфікованих споживачів,
постачальниками газу для яких є
незалежні постачальники, яким було
протягом 2013 року вибірково,
неправомірно припинено
газопостачання, визнано порушенням,
передбаченим пунктом 2 статті 50,
частиною першою статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку розподілу природного газу
трубопроводами в межах території
Сумської області, на якій розташовані
розподільні мережі позивача за
первісним позовом, що призвели до
ущемлення інтересів споживачів, які
були б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Так, взаємовідносини, які виникають в
процесі постачання та розподілу
природного газу між газорозподільною
організацією та споживачами
природного газу регулюються Законом
України "Про засади функціонування
ринку природного газу" № 2467-VI від 08.07.2010
року; постановою Кабінету Міністрів
України від 27.12.2001 р. № 1729 «Про порядок
забезпечення споживачів природним
газом», постановою НКРЕ від 13.09.2012 р. №
1181 «Про затвердження правил
користування природним газом для
юридичних осіб», постановою НКРЕ від
06.09.2012 р. № 1164 «Про затвердження
типового договору на розподіл
природного газу», постановою НКРЕ від
13.01.2010 р. № 12 «Про затвердження
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з розподілу
природного та нафтового газу»,
постановою НКРЕ від 13.01.2010 р. № 11 «Про
затвердження ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з постачання природного газу за
регульованим тарифом, іншими
нормативними, регуляторними актами та
методичними документами в сфері
функціонування ринку природного газу.
Відповідно до вищевказаних
нормативних актів, постачання та
розподіл природного газу для потреб
підприємства, установ та організацій,
незалежно від форм їх власності та
підпорядкування здійснюється лише на
договірній основі.

Так, між ПАТ «Сумигаз» і споживачами
природного газу, зокрема споживачами
ТОВ «ГП «Промсервіс», ТОВ «Лідергаз»,
укладено договір на розподіл
природного газу, типова форма якого
затверджена постановою НКРЕ України
від 06.09.2012 року №1164.

По всіх істотних умовах зазначеного
договору сторонами досягнуто згоди, що
підтверджується підписами сторін, які
скріплені печатками підприємств.
Згідно із ст. 204 ЦК України даний
правочин є правомірним, оскільки
станом на момент прийняття рішення, ні
договір в цілому, ні жодна з його частин
не визнана у встановленому законом
порядку недійсною, а відтак в силу ч. 2
ст. 629 ЦК України умови договору є
обов'язковими для виконання сторонами
договору.

Відповідно до змісту Преамбули
типового договору на розподіл
природного газу, сторони за договором
керуються Законом України від 08.07.2010р.
№ 2467Л/І «Про засади функціонування
ринку природного газу» та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 3.4. типового договору
на розподіл природного газу, місячний
обсяг транспортування природного газу
ГРМ до пунктів призначення не повинен
перевищувати підтверджений обсяг
природного газу. Пункт 3.5. типового
договору передбачає, що розподіл
підтвердженого обсягу природного газу
протягом місяця здійснюється, як
правило, рівномірно, ураховуючи
середньодобову норму, яка визначається
шляхом ділення місячного
підтвердженого Оператором обсягу
природного газу на кількість днів
протягом цього місяця. При
перевитратах добової норми відбору
природного газу без узгодження з
газорозподільним підприємством
газорозподільне підприємство має
право в установленому порядку
здійснити примусове обмеження
транспортування природного газу до
відновлення добової норми. Відповідно
до підпункту 6.2.3. п. 6.2. типового І
договору газорозподільне підприємство
має право, зокрема обмежувати або
припиняти транспортування природного
газу на об'єкти замовника або його
споживачів згідно з умовами розділу VIII
договору, відповідно до порядку,
встановленого законодавством. Якщо
замовник замовляє послугу з
транспортування природного газу ГРМ на
власні об'єкти, він зобов'язується,
відповідно до пп 6.3.4., забезпечити
дотримання дисципліни відбору
природного газу в пунктах призначення
в обсягах та на умовах, визначених
договором, самостійно обмежити
(припинити) відбір природного газу у
випадках, зокрема відсутності або
недостатності підтвердженого обсягу
природного газу, перевитрат добової
норми та/або місячного підтвердженого
обсягу природного газу без узгодження
з газорозподільним підприємством.
Відповідно до розділу VIII «Порядок
обмеження та припинення
транспортування природного газу ГРМ»
типового договору на розподіл
природного газу, газорозподільне
підприємство має право обмежити або
припинити транспортування природного
газу ГРМ на об'єкти замовника або його
споживачам з дотриманням правил
безпеки та нормативних документів, що
визначають порядок обмеження
(припинення) природного газу, у
випадках: несанкціонованого відбору
природного газу, відсутності або
недостатності для забезпечення
об'єктів замовника або його споживачів
підтвердженого обсягу природного газу,
перевитрат добової норми та/або
місячного підтвердженого обсягу
природного газу без узгодження з
газорозподільним підприємством (п. 8.1.
типового договору).

Відповідно до п. 4.3 . Правил
користування природним газом для
юридичних осіб, затверджених
постановою НКРЕ № 1181 від 13.09.2012 року,
підставами для постачання природного
газу споживачу є наявність
підтвердженого обсягу газу, виділеного
для забезпечення об'єктів
газоспоживання споживача, а згідно п. 4.4
Правил газорозподільне підприємство
забезпечує розподіл природного газу,
належного споживачу або його
постачальнику, від газорозподільних
станцій до пунктів призначення
споживача (основного споживача) в
обсягах, підтверджених оператором (НАК
«Нафтогаз» України).

Отже, на виконання вищезазначених
нормативних актів ПАТ «Сумигаз»
правомірно направляло споживачам
повідомлення про припинення
(обмеження) газопостачання за типовою
формою, затвердженою наказом
Мінпаливенерго від 03.07.2009 р. № 338.

Слід зазначити, що відповідно до Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» від 08.07.2010р. №
2467-VІ та постанови Кабінету Міністрів
України «Про визначення гарантованих
постачальників природного газу» від
25.07 2012р. № 705 гарантованими
постачальниками природного газу є
суб'єкти господарювання, що в
установленому порядку отримали
ліцензію на постачання природного
газу, газу (метану) вугільних родовищ за
регульованим тарифом та провадять
діяльність на затвердженій
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, території з постачання
природного газу, газу (метану)
вугільних родовищ за регульованим
тарифом для споживачів України (крім
промислових споживачів, річний обсяг
споживання природного газу яких
перевищує 3 млн. куб. метрів, та
підприємств, що здійснюють виробництво
теплової енергії).

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу» від 08.07.2010 р. № 2467Л/І
гарантований постачальник - визначене
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, газопостачальне
підприємство, яке не має права
відмовити споживачу в укладенні
договору на постачання природного
газу.

Тобто, згідно вищезазначених
нормативно-правових актів ПАТ
«Сумигаз» визначене гарантованим
постачальником природного газу для
споживачів Сумської області (територія
здійснення ліцензованої діяльності
постачання природного газу, газу
(метану) вугільних родовищ за
регульованим тарифом).

Відповідно до п. 1.5. Правил користування
природним газом для юридичних осіб,
затверджених постановою НКРЕ № 1181 від
13.09.2012 року, гарантований постачальник,
який здійснює і діяльність з
постачання природного газу за
регульованим тарифом, укладає з усіма
споживачами та субспоживачами, для
яких, відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 25.07.2012р. № 705 |
«Про визначення гарантованих
постачальників природного газу», цей
постачальник визначений гарантованим
та об'єкти яких розташовані на
території здійснення ліцензованої
діяльності даного постачальника,
договір на постачання природного газу
за регульованим тарифом відповідно до
Типового договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом, затвердженого постановою НКРЕ
від 22.09.2011р. № 1580, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 07.10.2011р.
за № 1155/19893.

Відповідно до вимог п. 4.3. Правил № 1181,
дія договору з гарантованим
постачальником призупиняється на час
дії договору з іншим постачальником
природного газу, який не визначений
гарантованим постачальником для цього
споживача. Призупинення договору
означає тимчасове припинення його дії,
що тимчасово звільняє учасників від
обов'язку виконувати договір.
Відповідно до пп. 5.2.3. Правил № 1181 для
відновлення поставки газу за договором
з гарантованим постачальником
споживач має повідомити гарантованого
постачальника не пізніше ніж до 5 числа
місяця, що передує місяцю поставки газу
гарантованим постачальником.
Відповідно до п. 8.1.1. Правил № 1181
постачання природного газу з
гарантованим постачальником
здійснюється тільки за умови
проведення попередньої оплати.

При цьому, слід звернути увагу на те, що
в процесі постачання природного газу
споживачам ПАТ «Сумигаз» поєднало в
собі два статуса: газорозподільного
підприємства, що здійснює свою
діяльність на підставі ліцензії на
розподіл природного, нафтового газу та
газу (метану) вугільних родовищ, та
гарантованого постачальника.

Таким чином, споживачам природного
газу, для яких постачальником є ПАТ
«Сумигаз», немає необхідності в разі
відсутності підтвердженого ліміту
природного газу вчиняти дії по
відновленню поставки газу за договором
з гарантованим постачальником.

В той же час, для споживачів природного
газу, для яких постачальниками є
незалежні постачальники, ПАТ «Сумигаз»
виступає в статусі газорозподільного
підприємства, а в статусі
гарантованого постачальника тільки в
разі виконання споживачем п. п. 5.2.3., 8.1.1.
Правил № 1181.

За наведених обставин, за відсутності
підтвердженого ліміту природного газу,
підстав для попередження споживачів
природного газу, для яких
постачальником (гарантованим
постачальником) є ПАТ «Сумигаз», у
товариства не було, всі інші споживачі,
для яких постачальниками є незалежні
постачальники і які не виконали вимог
п. п. 5.2.3., 8.1.1. Правил № 1181, були
попереджені про припинення (обмеження)
газопостачання у встановленому
законодавством порядку.

Як зазначає позивач за первісним
позовом, підприємствам, які вчасно
повідомили ПАТ «Сумигаз» про
відновлення поставки газу за І
договором з гарантованим
постачальником, повідомлення про
припинення газопостачання не
направлялись, і, відповідно
газопостачання не припинялось, в
незалежності на чиїй поставці,
перебував споживач.

В той же час, підприємств, яким
газопостачання було припинено через
відсутність лімітів, не виконало
обов'язкових вимог п. 1.5., пп. 5.2.3, пп. 8.1.1.
Правил № 1181 для запобігання припиненню
газопостачання шляхом своєчасного
відновлення поставки газу за договором
з гарантованим постачальником.

Отже, припинення газопостачання
комерційним постачальникам, які не є
безпосередніми споживачами ПАТ
«Сумигаз», є мірою, яка нерозривно
пов'язана з умовами господарювання на
ринку природного газу, вимогою
суворого дотримання лімітної
дисципліни, необхідністю уникнення
безоплатного споживання природного
газу та запобіганню можливості
виникнення ризиків заподіяння
підприємству збитків.

Дані факти не досліджувались
адміністративною колегією Сумського
обласного територіального відділення
в рішенні № 90 від 26.11.2013 р. та не були
спростовані під час судового розгляду
даної справи.

Ст. 12 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
визначено, що несанкціонованим
відбором природного газу вважається,
зокрема відбір з магістральних
газопроводів, газорозподільних мереж
або підземних сховищ газу за
відсутності закуплених відповідно до
договору обсягів природного газу.

Згідно ст. 19 цього Закону споживач
зобов'язаний не допускати
несанкціонованого відбору природного
газу.

Відповідно до ст. 21 вказаного Закону
газотранспортні та газорозподільні
підприємства мають право на обмеження
або припинення транспортування і
постачання природного газу споживачам
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, у разі недотримання
споживачами умов договору, у тому числі
перевищення обсягу природного газу
понад закуплений обсяг за відповідний
період, не виділення їм планових
обсягів постачання природного газу
(лімітів).

Порядок пооб'єктового припинення
(обмеження) газопостачання споживачам,
крім населення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.12.2006 р. № 1687, визначає обов'язок та
процедуру припинення (обмеження)
газопостачання підприємствам -
споживачам природного газу у разі
порушення ними відбору природного газу
за відсутності у споживачів планового
обсягу поставки природного газу на
поточний місяць (ліміт природного
газу), який виділяється постачальником
згідно з договором на постачання
споживачу природного газу, у тому числі
направлення повідомлень споживачам
про припинення (обмеження
газопостачання). Відповідно до п. 14
Порядку забезпечення споживачів
природним газом, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 р. № 1729, керівники, зокрема
суб'єктів господарської діяльності, що
мають ліцензію на розподіл природного
і нафтового газу, у разі невжиття
заходів щодо припинення (обмеження)
газопостачання споживачів, для яких
постачальником не виділено планових
об'ємів (лімітів) поставки природного
газу, несуть відповідальність в
установленому законодавством порядку
за безлімітно про транспортовані
обсяги природного газу.

Таким чином, вжиття заходів щодо
припинення (обмеження) газопостачання
споживачів, для яких постачальником не
виділено планових об'ємів (лімітів)
поставки природного газу, є діями, які
повинні виконуватись газорозподільним
підприємством по відношенню до даної
категорії споживачів. Такі дії ПАТ
«Сумигаз» спрямовані на виконання
договірних зобов'язань з постачання та
розподілу природного газу з
дотриманням лімітної дисципліни його
відбору відповідно з регулятивною,
координаційною, контрольною,
гарантійною та правозахисною функцією
договору на розподіл природного газу.

Отже, визначальним в діях по припиненню
газопостачання є ігнорування
споживачами вимог законодавства,
порушення дисципліни відбору газу і, як
наслідок, несанкціонований відбір
природного газу, а не факт постачання
природного газу незалежними
постачальниками, як зазначено в
рішенні адміністративною колегією.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що висновки
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення,
викладені в рішенні № 90 від 26.11.2013 р.,
зроблені не при повному та об'єктивному
дослідженні дійсних обставин в їх
сукупності та відповідності нормам
закону, які регулюють спірні
правовідносини, що призвело до
помилкових висновків про наявність в
діях ПАТ «Сумигаз» порушення,
передбаченого пунктом 2 статті 50,
частиною першою та пунктом 7 частини
першої та другої статті статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку розподілу природного газу
трубопроводами в межах території
Сумської області, на якій розташовані
розподільні мережі ПАТ "Сумигаз", що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів та можуть призвести до
усунення з ринку інших суб'єктів
господарювання, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 50 Закону №
2210-111 зловживання монопольним
(домінуючим) І становищем на ринку є
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції.

Підставою відповідальності є вчинення
особою діяння, яке містить склад
правопорушення - передбачену нормами
права сукупність ознак (елементів), при
наявності яких протиправне діяння
можна кваліфікувати як
правопорушення, а саме: об'єкт,
об'єктивна та суб'єктивна сторони,
суб'єкт правопорушення. Тобто,
правопорушення існує у разі наявності
усіх його обов'язкових елементів.
Тільки у такому разі наступає
відповідальність, передбачена ст. 52
Закону № 2210-111.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону зловживанням
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Об'єктом порушення законодавства про
захист економічної конкуренції є
виключно суспільно-економічні
відносини, які охороняються нормами
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Об'єктивну сторону порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції складають неправомірні
дії (бездіяльність), що спрямовані на
обмеження, спотворення чи усунення
конкуренції з ринку або на порушення
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємців і споживачів, шкода,
завдана конкуренції, підприємцям,
споживачам неправомірними діями, а
також негативні наслідки, до [яких
призводять чи можуть призвести
зазначені неправомірні дії. Тобто
об'єктивна сторона правопорушення
складається із трьох елементів -
неправомірні дії суб'єкта
господарювання, завдана V шкода та
наслідки порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
причинний зв'язок між неправомірною
поведінкою суб'єкта господарювання та
негативними наслідками, які призвели
до змін на ринку, які в свою чергу
зумовлюють певний розвиток подій на
ньому і негативні наслідки.

Суб'єктом є особи, які вчинили певне
порушення та можуть і повинні
відповідати за здійснені дії
(бездіяльність).

Суб'єктивну сторону порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції складає - вина порушника,
його ставлення до вчиненого порушення
та шкоди, завданої ринковій
конкуренції, підприємцям, споживачам.
Відповідальність за вчинене порушення
настає лише за наявності у діянні
встановлених законом суб'єктивних
ознак свідомості, інтелекту, волі.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст.13 Закону №
2210-111 зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є,
зокрема, створення перешкод доступу на
ринок (виходу з ринку) чи усунення з
ринку продавців, покупців, інших
суб'єктів господарювання.

З наведених норм вбачається, що склад
правопорушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбачений ч.1 та п.7 ч.2 ст. 13 Закону №
2210-111, в діях суб'єкта господарювання
має місце за умови, якщо будуть
встановлені в сукупності такі
обставини: суб'єкт господарювання
займає монопольне становище на ринку,
суб'єкт господарювання створює
перешкоди доступу на ринок (виходу з
ринку) чи усунення з ринку продавців,
покупців, інших суб'єктів
господарювання, такі дії суб'єкта
господарювання призвели чи можуть
призвести до недопущення усунення чи
обмеження конкуренції або ущемлення
прав інших суб'єктів господарювання чи
споживачів.

Однак, в даному випадку колегія суддів
встановила відповідність дій ПАТ
«Сумигаз» вимогам чинного
законодавства та умовам типового
договору на розподіл природного газу, у
зв'язку з чим відсутній склад
правопорушення в діях ПАТ «Сумигаз»,
що полягають у направленні споживачам,
що мають статус кваліфікованих
споживачів, постачальниками газу для
яких є незалежні постачальники,
повідомлень про припинення (обмеження)
газопостачання, та припинення
газопостачання споживачам, що не
виконали вимоги пп. 5.2.3. Правил № 1181, у
зв'язку з не виділенням їм планових
обсягів постачання природного газу
(лімітів), а також отримання ПАТ
«Сумигаз» плати за роботи з
відключення та поновлення
газопостачання з вказаних споживачів,
тому накладення та стягнення з ПАТ
«Сумигаз» штрафів в загальній сумі 136
000,00 грн. є неправомірним та
безпідставним.

В зв'язку з чим колегія суддів дійшла
висновку про правомірність первісних
позовних вимог та скасування рішення
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
№ 90 від 26.11.2013 р., а також
безпідставність зустрічних позову
щодо стягнення з ПАТ «Сумигаз» штрафу
за порушення законодавства про захист
економічної конкуренції в розмірі
136000,00 грн., тому рішення господарського
суду Сумської області від 11.03.2014 року по
справі № 920/201/14 підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про
задоволення первісних позовних вимог
та відмову в задоволенні зустрічного
позову.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.
ст. 32-34, 49, 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1 ст.
104, ст.105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз", м. Суми задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської Сумської області від 11.03.2014
року по справі № 920/201/14 скасувати та
прийняти нове рішення, яким первісний
позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
від 26.11.2013 р. №90 по справі № 02-06/35-2013
«Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу».

В задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Стягнути з Сумського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України (40035,
м. Суми, вул. Харківська, буд. 30/1,
ідентифікаційний код 21119343) на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз" (40021, м. Суми, вул. Лебединська,
буд. 13, ідентифікаційний код 03352432) 3938,00
грн. витрат по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської
області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено та
підписано 18 червня 2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.