ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.07.2014
Справа № 905/7810/13

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Колесника
Р.М., суддів Сажневої М.В., Харакоза К.С.

при секретарі судового засідання Волзі
І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні господарського суду
матеріали справи

за позовною заявою: Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області, м.
Донецьк

до відповідача: приватного
акціонерного товариства «Артемівськ
Вайнері», м. Артемівська Донецької
області

про внесення змін до договору оренди

Представники сторін:

Від позивача: Попов К. Г. за дов.

Від відповідача: Салазський О.С. за дов.,
Рибалка Л. І. за дов.

У судовому засіданні 18.06.2014р.
оголошувалась перерва до 02.07.2014р.

Регіональне відділення Фонду
Державного майна України по Донецькій
області звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
приватного акціонерного товариства
«Артемівськ Вайнері» про внесення змін
до договору оренди.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що постановою КМУ
від 14.09.2011р. №961 внесено зміни до
Методики розрахунку орендної плати, що
зумовлює необхідність внесення змін до
укладеного між сторонами 01.08.1996р.
договору оренди №113, та у зв'язку з чим
позивачем ініційовано внесення змін до
цього договору шляхом укладання
договору №5 про внесення змін. З огляду
на відмову відповідача у внесенні
таких змін, позивач вимагає їх внесення
в судовому порядку.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
та додаткових поясненнях просив
відмовити у задоволенні позову з тих
підстав, що ані договором оренди від
01.08.1996р., ані чинним законодавством не
передбачено положень, які б змушували
відповідача в обов'язковому порядку
погодитись із пропозицією позивача
внести змін до договору щодо зміни
розміру орендної плати; посилання
позивача на умови Типового договору є
безпідставними, адже сторонами при
укладанні договору оренди дотримано
всіх вимог законодавства для укладання
такого типу договору та ст. 21 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» не передбачає
обов'язковості дотримання Типового
договору при викладенні умов договору
оренди саме щодо порядку і умов зміни
орендної плати; умови договору №5 про
внесення передбачають збільшення
розміру орендної плати, що погіршує
стан відповідача, що є неможливим в
силу приписів ч.4 ст. 10 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна»; акт оцінки вартості майна від
12.09.2001р. не може застосовуватись при
розрахунку розміру орендної плати за
новою формулою, адже він не містить
посилань на використання відомостей
незалежної оцінки, проведеної
відповідно до постанови КМУ від 14.09.2011р.
№961 та є нечинним на дату проведення
розрахунку нового розміру орендної
плати; запровадження нового розміру
орендної плати з 20.09.2011р. неможливе з
огляду на сплату відповідачем орендної
плати за період з вересня 2011р. по
жовтень 2013р.

Позивачем були надані письмові
пояснення, в яких він наголошував на
тому, що п.3.2 договору імперативно
передбачена така умова перегляду
розміру орендної плати як зміна
методики її розрахунку, та на тому, що
ані акт оцінки майна від 12.09.2001р., а ні
Методика оцінки об'єкту оренди не
закріплюють необхідність проведення
орендодавцем оцінки об'єкту оренди для
перерахунку орендної плати як
обов'язку останнього у зв'язку з
запровадженням змін до Методики.

В перебігу розгляду справи
відповідачем було надано клопотання
про зупинення провадження у справі до
вирішення справи №905/8820/13 за позовом
акціонерного товариства «Артемівськ
Вайнері» до Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області про тлумачення
змісту п.3.2 договору оренди №113 від
01.08.1996р., яке було задоволено та ухвалою
від 15.01.2014р. зупинено провадження у
розглядуваній справі.

Ухвалою від 05.05.2014р. провадження у
справі №905/7810/13 було поновлено.

В своїх поясненнях відповідач
наголошував на тому, що оскільки
рішенням по справі №905/8820/13
розтлумачено зміст п.3.2 договору оренди
№113 від 01.08.1996р. та встановлено
неможливість зміни договору в
односторонньому порядку або за
рішенням суду у разі настання підстав,
передбачених цим пунктом, та у разі,
якщо такі зміни погіршують стан
орендаря у порівнянні зі станом, що
існував на момент укладання договору,
встановлені обставини згідно із ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України доказуванню не підлягають, що
свідчить про відсутність підстав для
задоволення позову.

Позивачем надавалось клопотання про
зупинення провадження у справі №905/7810/13
до закінчення апеляційного оскарження
рішення по справі №905/8820/13, у
задоволенні якого судом відмовлено
через безпідставність.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позову.

Розпорядженням від 05.05.2014р. для
розгляду цієї справи утворено судову
колегію, склад якої змінювався, та
остаточний розгляд справи
здійснювався у складі головуючого
судді Колесника Р.М., суддів Сажневої
М.В., Харакоза К.С.

Строк розгляд справи на підставі ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України продовжувався. Розгляд справи
на підставі ст.77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладався.

Перед початком розгляду справи по суті
представники сторін були ознайомлені з
правами та обов'язками відповідно до
ст.ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених в процесі
розгляду справи, вислухавши
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.19996р. позивачем (орендодавцем) та
закритим акціонерним товариством
«Завод шампанських вин» (орендарем),
яке згідно рішення загальних зборів
акціонерів від 05.04.2011р. перейменовано
на приватне акціонерне товариство
«Артемівськ Вайнері», укладено договір
оренди державного майна №113 (а.с. 16-19),
згідно п.1.1 якого орендодавець передає,
а орендар приймає в строкове платне
володіння та користування цілісний
майновий комплекс державного
підприємства «Артемівський завод
шампанських вин», склад і вартість
якого визначено у відповідності до
передавального балансу, складеного
станом на 01.06.1996р. і становить 2216870 млн.
карб., у тому числі:

- основні засоби за балансовою вартістю
- 2181499 млн. карб.;

- основні засоби за залишковою вартістю
- 1266279 млн. карб.;

- замортизовані основні засоби
(експертна оцінка) - 43912 млн. карб.;

- залишок засобів амортизаційного
фонду - 5561 млн. карб.;

- вартість ТМЦ від списання орендованих
основних засобів - 2052 млн. карб.;

- вартість оборотних засобів,
орендованих у 1992р. з урахуванням
коефіцієнту збільшення - 899066 млн. карб.;

- грошові кошти та цінні папери у
рахуванням дебіторсько-кредиторської
заборгованості - 432 млн. карб.

Згідно із п. 2.1 договору вступ орендаря
у володіння і користування майном
наступає одночасно з підписанням
сторонами акту приймання-передачі
вказаного майна, який було підписано
31.07.1996р.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
затвердженої КМУ, і становить 110844 млн.
карб. за рік. Орендна плата
перераховується в державний бюджет
щоквартально не пізніше 15 числа місяця,
наступного за звітним кварталом, з
урахуванням щомісячного індексу
інфляції відносно суми орендної плати,
розрахованої станом на 01.06.1996р., яка
складає 11528 млн. карб.

За змістом п. 3.2 договору розмір
орендної плати може бути переглянуто
на вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики їх розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених чинним
законодавством.

Згідно Розрахунку орендної плати (а.с.
19), станом на момент укладання договору
сторонами було встановлено наступне:

1. Вартість майна, переданого в
оренду - тис. карб.

2. Річний розмір орендної плати
приймається на рівні 5% від вартості
орендованого майна: Опл. = х 0,05 =
110843500 тис. карб.

3. Розмір місячної орендної плати за
травень 1996р.:Опл. міс. = Опл. / 12 х Іпр., де,
Опл. - розмір річної орендної плати, Іпр.
- індекс інфляції за період з початку
поточного року до моменту перегляду
розміру орендної плати на 01.06.1996р.

Іпр. = 1,248 (1,094 х 1,074 х 0,3 х 1,024 х 1,007)

Опл. міс. = 110843500 / 12 х 1,248 = 11527724 тис. карб.

Договір діє з 01.08.1996.р. до 01.08.2001р.
строком на 5 років (п. 10.1 договору).

Положеннями п. 10.2 договору визначено,
що його умови зберігають силу протягом
всього строку дії договору, та у
випадках, коли після його укладання
законодавством встановлено правила, що
погіршують становище орендаря.

Відповідно до п. 10.3 договору його зміни
або розірвання може мати місце
допускаються за згодою сторін. Зміни та
доповнення, що вносяться,
розглядаються сторонами протягом
одного місяця. Одностороння відмова
від виконання договору та несених змін
не допускається.

Додатковою угодою №3 від 10.02.2000р. (а.с. 25)
сторони продовжили строк дії договору
до 01.08.2041р.

Додатковою угодою №4 від 19.09.2001р. (а.с. 28)
сторони внесли змін до абз. 1 п. 1.1
договору, виклавши його в наступній
редакції: «Орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
володіння та користування державне
майно - цілісний майновий комплекс
державного підприємства «Завод
шампанських вин», склад і вартість
якого визначено відповідно до п. 2
рішення Арбітражного суду Донецької
області по справі №29/13пд від 24.04.2001р. та
складає 13178040 гривень» та п. 3.1 виклали у
наступній редакції: «Орендна плата
визначена на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою КМУ від
04.10.1995р. №786 зі змінами та доповненнями
і становить за серпень 1996р. 72547,86
гривень (додаток №3)».

Додатковою угодою №5 від 29.11.2001р. (а.с. 30),
зокрема, внесено зміни до п. 3.1: «Орендна
плата визначена на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою КМУ від
04.10.1995р. №786 зі змінами та доповненнями,
внесеними постановою КМУ від 19.01.2000р.
№75 та становить без ПДВ на 01 жовтня 2000р.
71714,69 гривень (додаток №5)».

Додатковою угодою №6 від 04.12.2001р. (а.с. 32),
враховуючи результати дооцінки
повністю замортизованих основних
засобів на суму 279827,60 гривень та
списання основних засобів у сумі 3141,65
гривень, сторони дійшли згоди про
внесення змін до договору в частині
орендної плати: «Орендна плата,
починаючи з 01.04.2001р. відповідно до
розрахунку орендної плати становить
79211,77 гривень (додаток №6 до договору
оренди №113 від 01.08.1996р.).

Отже, станом на час розгляду справи
Розрахунок орендної плати, визначений
додатковою угодою №6 від 04.12.2001р.,
встановлює наступні умови:

1. Орендна плата виходячи з
базового місяця (71714,69 гривень) з
врахуванням індексу інфляції,
починаючи з жовтня 2000р. по березень 2001р.
на 01.04.2001р. становить 76196,58 гривень.

2. Орендна плата на суму дооцінки
основних засобів, з урахуванням
списання основних засобів становить
276685,95 гривень (279827,60 - 3141,65); 276685,95 х 8% : 12 =
1844,57 гривень.

3. Орендна плата за квітень 2001р.
складає: 76196,58 + 1844,57 х 1,015 = 79211,77 гривень,
де 1,015 - індекс інфляції за квітень 2001р.

4. Починаючи з травня 2001р. орендна
плата щомісяця коригується на індекс
інфляції, встановлений Мінстатом
України.

5. Орендна плата у розмірі 100% від
нарахованої суми перераховується до
державного бюджету. ПДВ нараховується
відповідно до чинного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14 вересня 2011 р. №961, яка набула
чинності 20.09.2011р., внесені зміни, серед
іншого, до Методики розрахунку
орендної плати за державне майно та
пропорції її розподілу (надалі -
Методика), за якими запроваджено нову
формулу розрахунку орендної плати: Опл
= (Воз + Внм) х Сор.ц /100, де Воз - вартість
основних засобів за незалежною оцінкою
на час оцінки об'єкта оренди, гривень;
Внм - вартість нематеріальних активів
за незалежною оцінкою на час оцінки
об'єкта оренди, гривень Також значення
Сор.ц (орендна ставка) для цілісних
майнових комплексів державних
підприємств виноробної промисловості
збільшене з 10% до 25%.

Листом №11-06-02-08968 від 24.07.2013р. (а.с. 38)
позивач звернувся до відповідача з
вимогою в порядку п. 3.2 договору оренди
від 01.08.1996р. №113 про внесення змін до
договору, у зв'язку із внесенням змін
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.09.2011 року № 961 до Методики, та
надіслав відповідний проект договору
№5 про внесення змін до договору оренди
від 01.08.1996р. в наступній редакції:

« 1. Річна орендна ставка за
використання цілісного майнового
комплексу з 20.09.2011р. встановлюється на
рівні 25% від вартості орендованого
цілісного майнового комплексу.
Відповідні зміни відображаються у
розрахунку орендної плати, що є
невід'ємною і складовою частиною
договору оренди.

2. Пункт 3.1. Розділу 3 «Орендна плата»
доповнити текстом наступного змісту:

«Орендна плата з 20 вересня 2011 року
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропозиції її розподілу,
затвердженої Постановою КМУ від
04.10.1995р. №786 (зі змінами), і становить за
базовий місяць - серпень 2011 року - 682632,63
грн. Відповідні зміни відображені у
розрахунку орендної плати, що є
Додатком №7 до договору оренди від
01.08.1996р. №113.

Орендна плата за вересень 2011 року
складає 389022,92 грн. (розрахунок наведено
у додатку №7 до договору оренди від
01.08.1996р. №113).

Орендна плата за жовтень 2011 року
визначається шляхом корегування
орендної плати за базовий місяць
(серпень 2011р.) на індекси інфляції за
вересень, жовтень 2011 року».

Орендна плата за кожний наступний
місяць, починаючи з жовтня 2011р.
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць».

3. Пункт 3.1.1 Розділу 3 «Орендна палата»
викласти в наступній редакції:

« 3.1.1. Орендна плата у повному обсязі
перераховується орендарем до
державного бюджету щомісяця не пізніше
15 числа місяця, наступного за звітним».

4. Розділ 3 «Орендна палата» доповнити п.
3.5, викладеним у наступній редакції:

« 3.5. Різниця по сплаті орендної плати
за період з 20.09.2011р. до моменту набрання
чинності Договору №5 про внесення змін,
що виникне внаслідок зміни орендної
ставки, сплачується орендарем протягом
місяця після підписання Договору №5
про внесення змін».

5. Договір №5 про внесення змін набирає
чинності з моменту підписання його
уповноваженими представниками сторін
та скріплення підписів печатками, є
невід'ємною частиною договору та
укладений в 2-х (двох) примірниках, кожен
з яких має однакову юридичну силу, один
примірник призначається для орендаря,
один примірник призначається для
орендодавця.

6. Розрахунок орендної плати викласти у
Додатку №7 до договору оренди від
01.08.1996р. №113, який є його невід'ємною
частиною та додається до договору №5
про внесення змін.

7. Додаток №6 до договору оренди від
01.08.1996р. №113 вважати таким, що втратив
чинність.»

Доданий до проекту договору №5 про
внесення змін Розрахунок орендної
передбачає відображення означених
змін до методики визначення розміру
орендних платежів із використанням у
формулах розрахунку відомостей про
незалежну оцінку вартості об'єкту
оренди станом на 01.10.2000р. та 01.04.2001р. та
встановлення (збільшення) розміру
орендної плати за серпень 2011р. - 682632,63
гривень з подальшим щомісячним
інфляційним коригуванням розміру
орендної плати.

За таких обставин позивач звернувся до
суду з розглядуваним позовом та
просить змінити договір оренди від
01.08.1996р. №113 шляхом його доповнення та
викладення п.п. 3.1, 3.5 договору в
редакції запропонованого ним договору
№5 про внесення змін.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача до відповідача такими, що не
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 632 Цивільного Кодексу
України передбачено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін;
у випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування; зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом; зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно приписів ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму,
плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором. Договором або законом може
бути встановлено періодичний перегляд,
зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Аналогічні приписи містить норма ст. 286
Господарського кодексу України,
відповідно до якої орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» розмір орендної плати може бути
змінено за погодженням сторін; розмір
орендної плати може бути змінено на
вимогу однієї з сторін, якщо з
незалежних від них обставин істотно
змінився стан об'єкта оренди, а також в
інших випадках, встановлених
законодавчими актами України.

Відповідно до п. 3.2 договору розмір
орендної плати може бути переглянуто
на вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики їх розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених чинним
законодавством.

Статтею 188 Господарського кодексу
України передбачено, що зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 188
Господарського кодексу України
сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Водночас, згідно зі ст. 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Отже, системний аналіз наведених норм
дає підстави для висновку, що внесення
змін до спірного договору можливе за
умови належного доведення позивачем
факту виникнення обставин, з якими
закон та/або договір пов'язує
можливість внесення до нього змін.

Так, в обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що
постановою Кабінету Міністрів України
від 14.09.2011р. №961 «Про внесення змін до
постанов Кабінету Міністрів України
від 10.08.1995р. №629, від 04.10.1995 №786»
збільшено орендну ставку за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств
виноробної промисловості до 25%.

Оскільки відповідно до п. 3.1 договору
орендна плата за договором
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України, а умовами п. 3.2
сторони погодили можливість перегляду
орендної плати на вимогу однієї із
сторін у разі зміни Методики її
розрахунку, позивач вимагає
встановлення в договорі орендної
плати, яка б відповідала змінам,
внесеним до цієї Методики постановою
Кабінету Міністрів України від 14.09.2011р.
№961.

За змістом п. 3.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» від 29 травня 2013 року №12
спори про внесення змін до договору
оренди (найму) у зв'язку із
запровадженням нових тарифів, ставок
орендної плати (в т. ч. внесенням змін до
відповідних методик) мають
вирішуватися з урахуванням вимог
приписів статті 632 ЦК України та
частини другої статті 21 Закону «Про
оренду державного та комунального
майна», згідно з якими розмір орендної
плати в договорі встановлюється за
домовленістю сторін і може бути
змінено за погодженням сторін або у
випадках та на умовах, встановлених
законом. У вирішенні відповідних
спорів необхідно з'ясовувати, чи
погоджувалися сторонами при укладенні
договору оренди умови щодо перегляду
орендної плати, в тому числі з підстави
внесення змін до методики розрахунку
орендної плати. Відповідний перегляд
орендної плати є обґрунтованим, якщо
господарський суд встановить факт
погодження сторонами при укладенні
договору оренди такої підстави
перегляду орендної плати, як внесення
змін до методики розрахунку орендної
плати.

З огляду на викладене вище, судом
вбачається правомірним звернення
позивача до відповідача із ініціативою
про внесення змін до договору оренди
від 01.08.1996р. №113 у зв'язку зі зміною
ставки орендної плати.

Водночас, дослідивши зміст договору №5
про внесення змін до договору оренди
від 01.08.1996р. №113, суд приходить до
висновку про недоведеність позивачем
підставності звернення позивача до
відповідача саме із запропонованою
редакцією змін, та недоведеність
виникнення у відповідача обов'язку
прийняти таку пропозицію позивача, з
огляду на що вбачається такою, що не
підлягає задоволенню, вимога позивача
про примусову зміну умов договору в
редакції, запропоновані позивачем.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач
посилається на імперативність
приписів Методики, згідно якої
договори оренди мають бути приведені у
відповідність із нею за період з дати
набрання зміненою Методикою чинності,
з огляду на що у розглядуваних змінах
до договору оренди позивачем
ініційовано перегляд ставки орендної
плати, та, відповідно, і розміру
орендної плати починаючи з 20 вересня 2011
року.

Надаючи запропонованим позивачем
змінам в цій частині належну юридичну
оцінку, суд приходить до висновку, що
вони не відповідають вимогам закону, а,
отже, не можуть бути а ні прийняті
відповідачем, а ні запроваджені
рішенням суду у межах розглядуваної
справи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Як вбачається зі змісту Постанови
Кабінету Міністрів України № 961 від
14.09.2011 року, якою змінено Методику, вона
не містить посилань на розповсюдження
своєї дії на правовідносини, що виникли
до її прийняття.

Таким чином, наведені положення
Методики підлягають застосуванню
виключно до правовідносин, що виникли
після набрання нею чинності, тобто з
20.09.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з наданого представником
відповідача акту звіряння, підписаного
сторонами, станом як на час ініціювання
внесення запропонованих змін до
договору оренди, так і на час розгляду
справи, зобов'язання відповідача, що
виникли станом на відповідну дату, було
виконано.

Отже, пропозиція позивача про
встановлення для відповідача обов'язку
із внесення орендної плати за період,
починаючи з 20.09.2011р., із покладенням на
нього обов'язку здійснити доплату
різниці, що утвориться, внаслідок
набрання чинності таких змін, є
свідченням намагання позивача
переглянути розмір орендної плати за
період, за який зобов'язання
відповідача з внесення орендної плати
є таким, що виконано.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Отже, з огляду на те, що належною
правовою підставою для внесення
відповідачем орендної плати є
відповідний договір оренди із змінами
до нього, а Методика, безпосередньо,
такою підставою не є, то виконання
відповідачем своїх зобов'язань в
розмірі, визначеному угодою сторін, є
свідченням виконання відповідачем
своїх зобов'язань належним чином,
наслідком чого зобов'язання по
внесенню орендної плати за період з
вересня 2011р. по жовтень 2013р. року
припинилися.

Наведене зумовлює висновки суду про
невідповідність запропонованої
позивачем редакції змін до договору
оренди від 01.08.1996р. положенням ст. 632
Цивільного кодексу в частині, що
забороняє змінювати ціну в договорі
після його виконання, а, отже, і про
відсутність у відповідача обов'язку
укласти угоди про внесення змін на
запропонованих позивачем умовах.

Крім того, як вбачається зі змісту,
запропонованих позивачем змін до
договору оренди, позивачем
пропонується нова формула розрахунку
орендної плати, а саме Опл = (В оз + В нм) х
Сор.ц/100, де Опл - розмір річної орендної
плати, грн.; В оз - вартість основних
засобів за незалежною оцінкою на час
оцінки об'єкта оренди, грн.; В нм -
вартість нематеріальних активів за
незалежною оцінкою на час оцінки
об'єкта оренди, гривень; Сор.ц - орендна
ставка за використання цілісних
майнових комплексів державних
підприємств, визначена згідно з
додатком 1, яка повністю відтворює цю ж
формулу, визначену Кабінетом Міністрів
України в постанові № 961 від 14.09.2011р., що
є новою формулою здійснення розрахунку
орендної плати порівняно із тією, за
якою розмір орендної плати було
визначено для відповідача у межах
попередньої редакції договору оренди.

Згідно п. 8 Методики результати
незалежної оцінки є чинними протягом 6
місяців від дати оцінки, якщо інший
строк не передбачено у звіті щодо
незалежної оцінки. Як вбачається з
матеріалів справи, позивачем для
визначення розміру орендної плати було
використано оцінку, проведену станом
на 01.10.2000р. та 01.04.2001р., але з тексту
зазначених актів про оцінку не
вбачається, що їх чинність встановлена
строком, що перевищує 6 місяців від дати
їх складання, як це передбачено п. 8
Методики.

Наведене свідчить про те, що позивачем
неправомірно використано для
обрахунку розміру орендної плати акти
оцінки, що з огляду на положення п. 8
Методики є такими, що станом на час
ініціювання внесення розглядуваних
змін до договору оренди втратили
чинність.

Враховуючи те, що позивачем
ініціюється новий розрахунок розміру
орендної плати, який з огляду на
наведені вище положення законодавства
здійснюється виходячи із даних
незалежної оцінки об'єкту оренди,
використання для такого розрахунку
даного акту про оцінку, який втратив
чинність, вбачається судом
неправомірним.

Посилання позивача на те, що Методика
оцінки об'єкту оренди не закріплює
необхідність проведення орендодавцем
оцінки об'єкту оренди для перерахунку
орендної плати у зв'язку з
запровадженням змін до Методики, судом
до уваги не приймаються, як такі, що
позбавлені належного правового
обґрунтування.

Висновки суду про відмову у
задоволенні позову ґрунтуються, в тому
числі і на тому, що згідно ч. 4 ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» умови договору
оренди є чинними на весь строк дії
договору і у випадках, коли після його
укладення (приведення у відповідність
з цим Законом), законодавством
встановлено правила, які погіршують
становище орендаря. Аналогічне
положення закріплено і в п. 2 ст. 284
Господарського кодексу України та
відтворені в п. 10.2 спірного Договору.

У п. 1 запропонованого позивачем
договору №4 про внесення змін розмір
річної орендної ставки встановлюється
на рівні 25% від вартості орендованого
ЦМК, в той час як договором оренди від
01.08.1996р. передбачена ставка у 5%.

Таким чином, умови договору №5 про
внесення змін до договору оренди, на
укладанні якого наполягає позивач,
фактично передбачають збільшення
розміру орендної плати за даним
договором, у зв'язку з чим погіршують
становище відповідача як орендаря, що є
неможливим з огляду на імперативні
вимоги ч. 4 ст.10 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна».

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, про
недоведеність позивачем
обов'язковості внесення до договору
оренди від 01.08.1996р. змін в
запропонованій ним редакції та
невідповідності цих змін вимогам
діючого законодавства, що зумовлює
висновки суду про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Відмова у позові вмотивована також і
тим, що рішенням господарського суду
Донецької області по справі №905/8820/14
від 17.02.2014р., яке набрало законної сили
07.03.2014р., розтлумачено п.3.2 договору
оренди від 01.08.1996р. №113, укладеного
Регіональним відділенням Фонду
Державного майна України по Донецькій
області та приватним акціонерним
товариством «Артемівськ Вайнері» у
системному зв'язку із п.10.2 та 10.3
договору наступним чином:

- п. 3.2 договору у системному
зв'язку із п. 10.3 договору не передбачає
зміну договору в односторонньому
порядку або за рішенням суду у разі
настання підстав, передбачених п. 3.2
договору;

- п. 3.2 договору у системному
зв'язку із п. 10.2 та п. 10.3 договору не
передбачає зміни договору в
односторонньому порядку або за
рішенням суду у разі, якщо такі зміни
погіршують стан орендаря у порівнянні
зі станом, що існував на момент
укладання договору.

Відхиляючи клопотання позивача про
зупинення провадження у справі до
закінчення апеляційного провадження
по справі №905/8820/13, суд керувався
положенням ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України, якими
встановлено обов'язок суду зупинити
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншою
справи.

В обґрунтування свого клопотання
позивач посилається на той факт, що
прокуратурою м. Донецька вживаються
заходи, направлені на оскарження
рішення по справі №905/8820/13, що, на його
думку, свідчить про наявність підстав
для зупинення провадження у справі
№905/7810/13.

Проте, з огляду на відсутність в
матеріалах справи доказів на
підтвердження викладених позивачем
обставин, та той факт, що станом на час
прийняття рішення по розглядуваній
справі, рішення по справі №905/8820/13 не
скасовано та набрало законної сили,
підстав для зупинення провадження
судом не вбачається.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області до
приватного акціонерного товариства
«Артемівськ Вайнері» - відмовити.

У судовому засіданні 02.07.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено
02.07.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Головуючий суддя
Р.М. Колесник

Суддя
М.В. Сажнева

Суддя
К.С. Харакоз