ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

07.07.14 Справа № 910/13200/14

Суддя господарського суду міста Києва
Головіна К.І., розглянувши

позовну заявуФізичної
особи-підприємця ОСОБА_1доТовариства з
обмеженою відповідальністю "Трансмарі"
простягнення 533 590,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва
звернулась Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 із позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансмарі" про
стягнення 533 590,00 грн.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до
висновку, що у прийнятті позову
ФОП ОСОБА_1 необхідно відмовити з
огляду на наступне.

Як вбачається з поданої заяви, позивач
просить стягнути заборгованість із
позичкових угод, а саме:

- за договором позики від 19.07.2002 р.,
укладеного між ОСОБА_1 та
ТОВ "Трансмарі" та додаткової угоди до
нього від 19.11.2003 р;

- договором позики від 09.08.2002 р.,
укладеного між ОСОБА_1 та
ТОВ "Трансмарі" та додаткової угоди до
нього від 19.11.2003 р.;

- договором позики від 04.10.2002 р.,
укладеного між ОСОБА_1 та
ТОВ "Трансмарі" та додаткової угоди до
нього від 19.11.2003 р.

При цьому вказані угоди позивач уклав
як фізична особа - громадянин, а не
суб'єкт господарської діяльності, від
імені якої він подав позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною 2 ст. 55 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єктами
господарювання є: господарські
організації - юридичні особи, створені
відповідно до Цивільного кодексу
України, державні, комунальні та інші
підприємства, створені відповідно до
цього Кодексу, а також інші юридичні
особи, які здійснюють господарську
діяльність та зареєстровані в
установленому законом порядку;
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ГПК України
фізичні особи мають право звернутись
до господарського суду у справах, що
виникають з корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

З матеріалів позовної заяви,
вбачається, що спір не стосується
корпоративних відносин, а спірні
договори та додаткові угоди до них були
підписані фізичною особою ОСОБА_1 та
його представником ОСОБА_3, які не є
суб'єктами господарювання, а, отже
відносини, що виникли за вказаними
договорами не носять характер
господарських.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 10
від 24.10.2011 р. "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" господарський
спір підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Отже, суд враховує суб'єктний склад
правовідносин, сторонами яких є і
фізичні особи, і юридичні особи, та
відсутність між ними господарських
відносин, у зв'язку з чим приходить до
висновку, що подана заява має бути
розглянута в порядку цивільного
судочинства.

При цьому подані позивачем докази
реєстрації його як суб'єкта
господарювання не спростовують
висновків суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд відмовляє у
прийнятті заяви, якщо спір не підлягає
вирішенню в господарських судах
України.

Приймаючи до уваги викладене, позовна
заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансмарі" про
стягнення 533 590,00 грн. не підвідомча
господарському суду, у зв'язку з чим у
її прийнятті необхідно відмовити.

На підставі зазначеного, керуючись ст.
ст. 1, 12, п. 1 ч. 1 ст. 62, 86 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Трансмарі" про стягнення 533 590,00 грн.

Повернути заяву з додатками Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через
господарський суд м. Києва протягом
п'яти днів з дня її отримання.

Суддя
К.І.
Головіна