м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8047/14 07.07.14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ДКП "ФАРМАЦЕВТИЧНА
ФАБРИКА"

до: товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАРМА 100"

про: стягнення 44.170,84 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Пакляченко Р.В. - за
довіреністю від 03.01.2014 № 14;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь
С П О Р У :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДКП "ФАРМАЦЕВТИЧНА
ФАБРИКА" звернулося до Господарського
суду із позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "ФАРМА 100"
про стягнення з останнього 46.067,00 грн.
заборгованості.

Суть спору: позовні вимоги мотивовані
тим, що відповідач не належним чином
виконав свої грошові зобов'язання
перед позивачем, оскільки не своєчасно
та не в повному обсязі здійснив
розрахунок за поставлений позивачем
товар за договором поставки від 03.11.2010
№ 268/10. Вказана обставина призвела до
виникнення у відповідача перед
позивачем заборгованості за вказаним
договором в сумі 46.067,00 грн.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, позивачем заявлені
позовні вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості за
договором поставки від 03.11.2010 № 268/10 в
сумі 46.067,00 грн, з яких: основна
заборгованість складає 41.521,66 грн; пеня
в сумі 3.330,29 грн; та 3 % річних в сумі 1.215,05
грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.04.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження у
справі № 910/8047/14.

Ухвали винесені судом у даній справі
надсилалися останнім відповідачеві на
адресу його місцезнаходження, яка
відповідає відомостям, внесених до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
відтак, у розумінні ст. 64
Господарського процесуального кодексу
України, відповідач повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином.

Проте, відповідач свого повноважного
представника у судові засідання не
направив, обґрунтованих пояснень з
цього приводу до суду від відповідача
не надходило.

Окрім того, відповідач відзиву на
позов, в порядку передбаченого ст. 59
Господарського процесуального кодексу
України, суду не надав, а тому
відповідно до положень статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

До Господарського суду надійшла заява
представника позивача від 07.07.2014 № б/н
про зменшення позовних вимог. Згідно
вказаної заяви позивача, останній
зменшив свої вимоги до 44.170,84 грн., з
яких: основна заборгованість складає
40.521,66 грн; пеня в сумі 2.671,16 та 3 % річних в
сумі 978,02 грн.

Заява позивача від 07.07.2014 № б/н
прийнята судом, тому, спір
розглядається з урахуванням зменшення
позовних вимог.

В судовому засіданні 07.07.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи представника
позивача по суті спору та дослідивши
наявні докази у матеріалах даної
справи, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "ДКП "ФАРМАЦЕВТИЧНА
ФАБРИКА", як постачальником, (далі -
позивач) та товариством з обмеженою
відповідальністю "ФАРМА 100", як
покупцем, (далі - відповідач) укладено
договір поставки від 03.11.2010 № 268/10 (далі -
Договір), відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого
позивач зобов'язується передати у
власність відповідача лікарські
засоби (далі - товар), а відповідач
зобов'язується прийняти і оплатити
товар в порядку, визначеному умовами
Договору.

Кількість, асортимент та ціна на товар
вказується у видаткових накладних (п.
2.1. Договору).

Доставка товару здійснюється партіями,
відповідно до заявок відповідача, за
рахунок позивача (п. 4.1 Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що
розрахунки за товар здійснюються
відповідачем

у повному обсязі в сумі вказаної у
видатковій накладній шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок відповідача.

Строк оплати товару становить 45 (сорок
п'ять) календарних днів з моменту його
отримання відповідачем (п. 3.2 Договору).

У відповідності до п. 7.2 Договору у
випадку порушення відповідачем
строків оплати вартості одержаного від
позивача товару, відповідач
зобов'язаний сплатити позивачеві пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
боргу за кожен день порушення строків
оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України унормовано, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх
зобов'язань за Договором та на його
умовах, поставив, а відповідач отримав
товар загальною вартістю 50.886,20 грн.
Наведена фактична обставина
підтверджується видатковими
накладними, які наявні в матеріалах
справи у вигляді засвідчених копій.
Вказані видаткові накладні підписані
уповноваженими особами відповідача та
скріплені відбитками його печатки
(засвідчені копії наявні у матеріалах
справи).

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок порушення з боку
відповідача строку оплати товару, який
закріплений у п. 3.2 Договору, відповідач
вартість отриманого товару на користь
позивача оплатив частково, що призвело
до виникнення у відповідача перед
позивачем заборгованості в сумі 40.521,66
грн.

Виходячи з викладених вище обставин та
наявних у матеріалах даної справи
доказів, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню повністю з
урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України визначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України унормовано, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати, у тому числі, оплати
товару.

Суд відзначає, жодного підтвердження
щодо факту сплати відповідачем на
користь позивача заборгованості в
розмірі 40.521,66 грн, сторонами судового
процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності
заборгованості у відповідача перед
позивачем належним чином доведений,
документально підтверджений і в той же
час відповідачем не спростований,
відтак, суд дійшов висновку, що позовна
вимога про стягнення з відповідача
основної заборгованості є
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню повністю в сумі 40.521,66 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми
діями порушив зобов'язання за
Договором (ст. 610 Цивільного кодексу
України), то він вважається таким, що
прострочив виконання (ст. 612 Цивільного
кодексу України), тому є підстави для
застосування відповідальності,
встановленої договором та законом.

Враховуючи, що у правовідносинах
сторін спору має місце допущене з боку
відповідача порушення у його
зобов'язанні за Договором, позивач
заявив позовні вимоги про застосування
до відповідача господарської санкції у
вигляді пені, розмір якої складає 2.671,16
грн; а також відповідальності за
прострочення відповідачем грошового
зобов'язання, яка встановлена ст. 625
Цивільного кодексу України, шляхом
стягнення з останнього 3% відсотків
річних в сумі 978,02 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу
України унормовано, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання, а пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, оскільки відповідач не виконав
своє грошове зобов'язання у строк,
встановлений Договором, заявлені
позивачем позовні вимоги про стягнення
з відповідача пені в сумі 2.671,16 грн та 3 %
річних в сумі 978,02 грн є обґрунтованими
та такими, підлягають задоволенню в
повному обсязі, за розрахунками
позивача, які, у свою чергу, перевірені
і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується і
відповідача, який повинен був довести
належними засобами доказування факт
відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАРМА 100" (04053, м. Київ,
вул. Гоголівська, буд. 47;
ідентифікаційний код 37146409, з будь-якого
його рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ДКП "ФАРМАЦЕВТИЧНА
ФАБРИКА" (10014, Житомирська область, м.
Житомир, вул. Лермонтовська, буд. 5;
ідентифікаційний код 32744083, на будь-який
його рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконавчого
провадження) основну заборгованість в
сумі 40.521,66 (сорок тисяч п'ятсот двадцять
одна) грн 66 коп.; пеню в сумі 2.671,16 (дві
тисячі шістсот сімдесят одна) грн 16
коп.; 3 % річних в сумі 978,02 (дев'ятсот
сімдесят вісім) грн 02 коп.; витрати по
сплаті судового збору в сумі 1.827,00 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14 липня 2014 року

Суддя
С.В. Балац