КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р. Справа№ 910/15057/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Алданової С.О.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання
Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги приватного акціонерного
товариства «Коростенський завод МДФ»

на рішення господарського суду міста
Києва

від 14.01.2014 року

у справі №910/15057/13 (суддя - Бондаренко
Г.П.)

за позовом приватного акціонерного
товариства «Коростенський завод МДФ»,
м. Коростень, Житомирська обл.,

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Спецпрокат», м.Київ,

про стягнення 50 121,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Коростенський завод МДФ» (далі - ПрАТ
«Коростенський завод МДФ») звернулось
до господарського суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Спецпрокат» (далі - ТОВ «ТД
«Спецпрокат») про стягнення 50 121,00 грн.
вартості оплаченого, але
недопоставленого товару за договором
поставки № Н1316 від 18.04.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.09.2013 року провадження у
справі №910/15057/13 було зупинено до
проведення Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз судової почеркознавчої
експертизи.

Ухвалою суду від 15.11.2013 року
провадження у справі було поновлено.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 14.01.2014 року у справі №910/15057/13 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПрАТ
«Коростенський завод МДФ» звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 14.01.2014 року як таке, що
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.03.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
апеляційного провадження колегією
суддів у складі: головуючий - суддя
Мальченко А.О., судді - Жук Г.А., Скрипка
І.М., та призначено в судове засідання
на 05.05.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року, у
зв'язку з неявкою представників сторін
в судове засідання, розгляд справи на
підставі ст. 77 України було відкладено
на 19.05.2014 року.

В судовому засіданні 19.05.2014 року
представник позивача підтримав вимоги
апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове
засідання 19.05.2014 року повторно не
з'явився, у зв'язку з чим розгляд справи
на підставі ст. 77 України було
відкладено на 05.06.2014 року.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014 року, у
зв'язку з перебуванням головуючого
судді Мальченко А.О. та судді Жук Г.А. на
навчанні у Національній школі суддів
України, сформовано судову колегію у
складі: головуючий суддя - Коршун Н.М.,
судді - Алданова С.О., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014 року,
колегією суддів в зазначеному складі,
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 14.07.2014 року.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014 року, у
зв'язку з закінченням навчання
головуючої судді Мальченко А.О. у
Національній школі суддів України,
сформовано судову колегію у складі:
головуючий суддя - Мальченко А.О., судді
- Алданова С.О., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014 року,
колегією суддів в зазначеному складі,
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 14.07.2014 року.

В судове засідання 14.07.2014 року сторони,
належним чином повідомлені про день,
час та місце розгляду апеляційної
скарги, своїх уповноважених
представників не направили, про
поважність причин неявки не повідомили
та не заявили клопотань про
відкладення розгляду справи.

Судова колегія, порадившись на місці,
ухвалила здійснити розгляд
апеляційної скарги за наявними у
справі матеріалами та у відсутність
уповноважених представників учасників
судового процесу.

14.07.2014 року в судовому засіданні
колегією суддів було оголошено вступну
та резолютивну частини постанови
господарського суду апеляційної
інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши наявні у справі матеріали
та проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.04.2013 року між ТОВ «Торговий дім
«Спецпрокат» (в тексті договору -
постачальник) та ПрАТ «Коростенський
завод МДФ» (в тексті договору -
покупець) було укладено договір
поставки №Н1316 (далі - договір), згідно
якого (п. 1.1) постачальник зобов'язаний
передати у власність, а покупець
прийняти та оплатити на умовах
викладених в даному договорі,
металопрокат (далі - товар), асортимент,
кількість та ціна якого вказані у
специфікаціях, оформлених як додатки
до даного договору, які є його
невід'ємними частинами.

Згідно п. 2.2 договору кількість кожної
партії товару узгоджується між
сторонами в рахунках-фактурах та
специфікаціях до договору. З моменту
прийняття та оплати покупцем
рахунку-фактури партія товару
вважається узгодженою між сторонами.

Ціна на товар встановлюється за
домовленістю між постачальником та
покупцем, з урахуванням ПДВ і
вказується у рахунках та інших
супровідних документах. Ціна на товар
може змінюватись в залежності від
коливань середньоринкових цін на
металопрокат (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.2 договору загальна
сума договору визначається на підставі
сплачених рахунків.

Оплата всієї вартості товару,
вказаного у рахунку, здійснюється
шляхом 100% передплати шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника
протягом 2 (двох) банківських днів з
моменту виставлення рахунку або на
інших умовах, вказаних у специфікації
до даного договору поставки. Оплата
свідчить про згоду покупця із
характеристиками товару, вказаними
постачальником у рахунку-фактурі.
Допускається передача рахунку-фактури
факсимільним зв'язком (п. 3.4 договору).

Згідно п. 4.1 договору поставка товару
здійснюється відповідно до
міжнародних Правил тлумачення
термінів «Інкотермс» в редакції 2010
року, з врахуванням особливостей,
встановлених цим договором.

Відповідно до п. 4.2. договору строк
поставки товару - протягом 10 (десяти)
робочих днів після 100% передоплати. Інші
строки поставки окремих партій товару
та умови оплати узгоджуються сторонами
у специфікаціях до цього договору.

Право власності на товар, а також усі
пов'язані з ним ризики переходять від
постачальника до покупця з моменту
передачі його першому перевізнику, а у
випадку самовивозу покупцем, з моменту
передачі товару покупцю (п. 4.3 договору).

Датою поставки, згідно п. 4.4 договору,
товару вважається дата отримання
товару покупцем або третьою особою
(перевізником) на складі постачальника,
вказана в видатковій накладній.

Відповідно до п. 5.1 договору товар
приймається покупцем відповідно до
видаткової накладної. Покупець
зобов'язаний надати довіреність на
отримання матеріальних цінностей.
Постачальник не відповідає за
недостачу товару, яка виникла після
передачі товару покупцю.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання обома сторонами та діє до
31.12.2013 року, а в частині
взаєморозрахунків - до повного
розрахунку між сторонами (п. 10.1.
договору).

14.06.2013 року між сторонами було
підписано специфікацію №3, яка є
додатком №3 до договору, відповідно до
якої погодили найменування, ціну,
кількість, умови та строки поставки
товару.

Загальна сума даної специфікації
складає 54 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% -
9000,00 грн. Оплата всієї вартості товару
здійснюється шляхом 100% передплати на
поточний рахунок постачальника (п. 2, 3
специфікації).

Пунктом 4 вказаної специфікації
сторони визначили, що товар
поставляється на умовах СРТ (склад
покупця), згідно Інкотермс-2010.

Згідно п. 5 специфікації строк поставки
товару становить 5 робочих днів з
моменту здійснення 100% передоплати.

Як вірно визначено місцевим
господарським судом, між сторонами
виникли зобов'язання, які мають ознаки
договору поставки, за умовами якого,
відповідно до статті 712 Цивільного
кодексу України, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Положеннями статті 691 та частини 1
статті 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу. Покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як стверджує позивач та не заперечує
відповідач, а крім того
підтверджується матеріалами справи, на
підставі замовлення на придбання
металопрокату ТОВ «ТД «Спецпрокат»
виставило рахунок-фактуру №СФ-0001322 від
14.06.2013 року на загальну суму 54 000,00 грн.
(а.с. 20).

Для підтвердження замовлення та на
виконання п. 3.4. договору поставки №Н1316
від 18.04.2013 року позивачем було
здійснено попередню оплату в розмірі
100% від суми замовлення, а саме,
перераховано на рахунок відповідача 54
000,00 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №20399 від 03.07.2013 року (а.с. 21).

За твердженням позивача, всупереч умов
викладених в договорі та специфікації,
08.07.2013 року відповідачем була
поставлена лише частина товару на
загальну суму 3 879,00 грн., сума
попередньої оплати в частині
непоставленого товару на вимогу
позивача, викладеній в претензії вих.
№780 від 16.07.2013 року (а.с. 22), відповідачем
повернута не була.

Заперечуючи проти позову, відповідач
стверджував, що не порушуючи строків
поставки 10.07.2013 року, ТОВ «ТД
«Спецпрокат» відвантажило замовлену
позивачем металопродукцію, а ПрАТ
«Коростенський завод МДФ» прийняло
замовлений металопрокат на суму 54 000,00
грн. з урахуванням податку на додану
вартість, на підтвердження чого надав
оригінал видаткової накладної №СП-0507/01
від 05.07.2013 року (а.с.88), підписаної
представником позивача фахівцем з
постачання ОСОБА_2, який діяв на
підставі довіреності на отримання
матеріальних цінностей №941 від 04.07.2013
року (а.с. 89).

Як в ході розгляду справи місцевим
господарським судом, так і в
апеляційній скарзі позивач
заперечував справжність підпису
ОСОБА_2 на видатковій накладній
№СП-0507/01 від 05.07.2013 року, у зв'язку з чим
наголошував на необхідності з'ясування
судом факту поставки товару згідно
специфікації №3 від 14.06.2013 року, яка є
невід'ємною частиною договору поставки
№Н1316 від 18.04.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, місцевий господарський суд
виходив з того, що матеріалами справи
підтверджено поставку відповідачем
позивачу товару на суму 54 000,00 грн. у
відповідності до вимог чинного
законодавства та умов договору, а тому
у відповідача перед позивачем, на
момент розгляду справи судом, відсутні
будь-які зобов'язання за договором
поставки №Н1316 від 18.04.2013 року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції, а
доводи позивача вважає безпідставними,
необґрунтованими та такими, що
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 та ч. 1 ст. 663 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу, у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Враховуючи умови укладеного між
сторонами договору (п. 4.2) та положення
пункту 5 специфікації №3 від 14.06.2013 року,
згідно якого строк поставки товару
становить 5 робочих днів з моменту
здійснення 100% передоплати, з огляду на
те, що рахунок-фактура №СФ-0001322 від
14.06.2013 року на загальну суму 54 000,00 грн.
був оплачений позивачем 03.07.2013 року,
місцевий господарським судом вірно
встановлено, що останній день поставки
припадав на 10.07.2013 року.

Відповідно до частини 1 ст. 664 ЦК України
обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент: 1) вручення товару покупцеві,
якщо договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; 2) надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар.

Пунктом 4 укладеної до договору
специфікації №3 сторони визначили, що
товар поставляється на умовах СРТ
(склад покупця), згідно Інкотермс-2010.

Згідно Офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати Інкотермс 2010 поставка
на умовах СРТ означає що продавець
здійснює поставку товару перевізнику
чи іншій особі, які призначені
продавцем, в узгодженому місці (якщо
будь-яке таке місце узгоджено
сторонами) і що продавець зобов'язаний
укласти контракт (договір) перевезення
та оплатити витрати на перевезення,
необхідні для доставки товару до
названого місця призначення. У разі
застосування СРТ, СІР, СРК чи СІР
продавець виконує своє зобов'язання з
поставки, коли передає товар
перевізнику а не коли товар досягає
місця призначення.

Відповідно до п. 4.3. укладеного між
сторонами договору право власності на
товар, а також усі пов'язані з ним
ризики переходять від постачальника до
покупця з моменту передачі його
першому перевізнику, а у випадку
самовивозу покупцем, з моменту
передачі товару покупцю.

При цьому, датою поставки товару
вважається дата отримання товару
покупцем або третьою особою
(перевізником) на складі постачальника,
вказана в видатковій накладній (п. 4.4.
договору).

Відповідно до п. 5.1 договору товар
приймається покупцем відповідно до
видаткової накладної. Покупець
зобов'язаний надати довіреність на
отримання матеріальних цінностей.
Постачальник не відповідає за
недостачу товару, яка виникла після
передачі товару покупцю.

Згідно п. 5.5 договору повноваження осіб
на отримання товару, їх право
розписуватись у видаткових накладних,
підтверджується довіреністю,
засвідченою належним чином.

Відповідно до ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються судом
письмовими та речовими доказами,
поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь у
судовому процесі. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів зазначає, що факт
здійснення господарської операції по
передачі товару підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами, які повинні відповідати
вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження факту здійснення
господарської операції про передачу
ТОВ «ТД «Спецпрокат» товару ПрАТ
«Коростенський завод МДФ»
відповідачем надано видаткову
накладну №СП-0507/01 від 05.07.2013 року (а.с.88)
та довіреність на право отримання
товарно-матеріальних цінностей №941 від
04.07.2013 року (а.с. 89), які визнано судом
належними доказами.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зазначає, що
вказана видаткова накладна оформлена
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Положення «Про
документальне забезпечення записів
бухгалтерського обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
Фінансів України від 24 травня 1995 року №
88, щодо зазначення обов'язкових в них
реквізитів, які дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції, а
саме: встановити найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назву документа
(форми); дату складення документа; зміст
та обсяг господарської операції;
одиницю виміру господарської операції
(у натуральному та/або вартісному
виразі); прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції.

Як вбачається з вказаної накладної,
остання була підписана зі сторони
позивача особою, уповноваженою на
отримання товарно-матеріальних
цінностей згідно довіреності №941 від
04.07.2013 року, фахівцем з постачання
ОСОБА_2.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду звертає увагу на
те, що зазначена довіреність на право
отримання ТМЦ оформлена відповідно до
вимог Інструкції «Про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей», затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996 року №99, та містить перелік
товару, який отримано за господарською
операцією з посиланням на
рахунок-фактуру №СФ-0001322 від 14.06.2013
року.

Враховуючи, що товар отримувався за
вказаною довіреністю, твердження
апелянта про необхідність засвідчення
підпису уповноваженої особи на
видатковій накладній печаткою
відповідача є необґрунтованим.

Крім того, факт отримання товару
позивачем на загальну суму 54 000,00 грн.
підтверджується також тим, що у
відповідача наявний оригінал вказаної
довіреності на отримання ТМЦ, який за
правилами Положення «Про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку залишається у
продавця саме при отриманні товару.

Відповідно до Висновку експертів за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз від 12.11.2013
року №10487/10488/13-32 підписи у графі
«Отримав(ла)» видаткової накладної №
СП-0507/01 від 05.07.2013 та у рядку «Підпис
засвідчую» довіреності №941 від 04.07.2013,
виконані рукописним способом без
попередньої технічної підготовки чи
технічних засобів однією особою -
ОСОБА_2.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що видаткова накладна
№СП-0507/01 від 05.07.2013 року була підписана
уповноваженим представником позивача
згідно довіреності на право отримання
товарно-матеріальних цінностей №941 від
04.07.2013 року, що підтверджує факт
поставки ТОВ «ТД «Спецпрокат»
обумовленого сторонами товару ПрАТ
«Коростенський завод МДФ» на суму 54 000,00
грн.

При цьому, твердження позивача щодо
поставки відповідачем товару 08.07.2013
року на суму 3 879,00 грн. не
підтверджується жодними первинними
документами.

Крім того, у п. 8.1 договору сторони
погодили, що у випадку виявлення
недостачі (недотримання умов договору
щодо кількості товару) письмовий
виклик представника постачальника для
участі в прийманні є обов'язковим. У
випадку, якщо постачальник не надасть
письмової відповіді на виклик, або
дасть письмову відповідь про
неможливість надсилання свого
представника, приймання продукції
проводиться за участю представника
місцевої Торгово-промислової палати
України.

Однак, позивачем не було надано суду
доказів направлення відповідачу
такого виклику, а також здійснення
приймання продукції за участю
представника Торгово-промислової
палати України, що свідчить про
відсутність недостачі товару
поставленого відповідачем на
виконання умов договору.

Виходячи з того, що факт здійснення
спірної поставки товару
підтверджується видатковою накладною,
яка є первинним бухгалтерським
документом, що підтверджує факт
здійснення господарської операції,
колегія суддів не вбачає необхідності
у підтвердженні такого факту договором
про надання транспортних послуг,
укладеним відповідачем з відповідним
перевізником, оскільки, у розумінні ст.
34 ГПК України такий не є належним
доказом отримання товару покупцем, а
також товарно-транспортними
накладними, оскільки останні не
містять змісту та обсягу господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, даних, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом обумовлений
договором товар у визначені договором
строки на суму 54 000,00 грн. був прийнятий
позивачем, в особі його уповноваженого
представника, а відтак, у відповідача
перед позивачем, на момент розгляду
справи судом, відсутні будь-які
зобов'язання за договором, з огляду на
їх припинення у відповідності до ст. 599
ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог ПрАТ «Коростенський
завод МДФ».

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
14.01.2014 року у справі №910/15057/13 відповідає
фактичним обставинам справи та
прийняте з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги
законних та обґрунтованих висновків
суду не спростовують, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення має бути залишеним
без змін, а апеляційна скарга ПрАТ
«Коростенський завод МДФ» без
задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі статті 49 ГПК
України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 34, 43, 49, 99, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Коростенський завод МДФ» на рішення
господарського суду міста Києва від
14.01.2014 року у справі №910/15057/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 14.01.2014 року у справі
№910/15057/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15057/13
повернути до господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
А.О. Мальченко

Судді
С.О. Алданова

І.М. Скрипка