ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р.
Справа № 911/1729/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства
«Обухіврайтепломережа», Київська обл.,
м. Обухів

про стягнення 143633,35 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Іванкіна Ю.Б. -
довіреність № 14-91 від 18.04.2014 р.

від відповідача: Сушко О.О. -
довіреність № 07-04 від 01.03.2013 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської
області звернулось Публічне
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (далі - позивач) з позовом до
Комунального підприємства
«Обухіврайтепломережа» (далі -
відповідач) про стягнення 143633,35 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
неналежним виконанням Відповідачем
своїх зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012 р. № 13/3421-БО-17. У зв'язку з цим
Позивач просить суд стягнути з
Відповідача 143633,35 грн. заборгованості,
з якої: 105640,15 грн. - пені, 22693,09 грн. - 3 %
річних та 15300,11 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 13.05.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/1729/14 та
призначено її до розгляду на 16.06.2014 р.
Ухвалою суду від 16.06.2014 р. розгляд
справи відкладено на 14.07.2014 р.

10.07.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшов відзив Відповідача від 01.07.2014
р. № 33-04 (вх. № 13434/14) на позов, з доданими
документами.

В судове засідання 14.07.2014 р. з'явились
представники Позивача і Відповідача та
надали пояснення у справі.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав та просив задовольнити
повністю. Відповідач проти позову
заперечував та просив відмовити у його
задоволенні.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Детально розглянувши матеріали справи,
які є достатніми для розгляду справи у
даному судовому засіданні, з'ясувавши
фактичні обставини, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, заслухавши пояснення
учасників судового процесу та
дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
(продавець, позивач у справі) та
Комунальним підприємством
«Обухіврайтепломережа» (покупець,
відповідач у справі) укладено договір
купівлі-продажу природного газу №
13/3421-БО-17 (далі - Договір), відповідно до
умов якого (п. 1.1. договору) продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ (надалі -
газ), на умовах цього договору.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що
сума до сплати за 1000 куб. м. природного
газу складає 3884,78 грн., крім того ПДВ - 20%
- 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

В подальшому відповідно до Додаткової
угоди № 1 до Договору було встановлено,
що сума до сплати за 1000 куб. м.
природного газу складає 3823,78 грн., крім
того ПДВ - 20% - 764,76 грн., всього з ПДВ - 4588,54
грн. Також вказаною додатковою угодою
було викладено п. 5.5. Договору в
редакції: "загальна сума вартості
природного газу за цим договором
складається із сум вартості місячних
поставок газу".

Обов'язок з оплати вартості фактично
переданого природного газу узгоджено
сторонами у п. 6.1. Договору.

Згідно п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачем передано, а Відповідачем
прийнято природний газ за період з
січня по червень та з жовтня по грудень
2013 року включно в об'ємі 1633,302 тис. куб. м.
загальною вартістю 7566171,92 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями підписаних та
скріплених печатками обох сторін
актами приймання-передачі природного
газу: за січень 2013 року від 31.01.2013 р., за
лютий 2013 року від 28.02.2013 р., за березень
2013 року від 31.03.2013 р., за квітень 2013 року
від 30.04.2013 р., за травень 2013 року від
31.05.2013 р., за червень 2013 року від 30.06.2013 р.,
за жовтень 2013 року від 31.10.2013 р., за
листопад 2013 року від 30.11.2013 р. та за
грудень 2013 року від 31.12.2013 р.

Із зазначених актів вбачається, що
сторонами спору підписано акти на
загальну суму 7566171,92 грн. без зауважень
та за відсутності з боку Відповідача
претензій та повідомлень про порушення
Позивачем умов Договору, тобто,
Відповідач не заперечував щодо
обсягів, сум, якості поставленого газу
та строків поставки за підписаним
актом.

За таких обставин, посилання
Відповідача у відзиві на позов про те,
що Позивачем в порушення п. 3.4. Договору
несвоєчасно надсилалися акти (із
затримкою в 2-8 місяців), спростовуються
наявними в матеріалах копіями вказаних
актів, оскільки останні містять
відповідні дати та були підписані
Відповідачем без зауважень. Отже
Відповідачем не доведено за допомогою
належних та допустимих доказів факту
затримки Позивачем направлення актів
приймання-передачі газу. Додана
Відповідачем до відзиву копія конверту
не свідчить про те, що саме в ньому
Позивачем були направлені Відповідачу
зазначені акти.

Таким чином, за наслідками дослідження
матеріалів справи, судом встановлено,
що Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання щодо поставки природного
газу у відповідності до умов Договору.

Враховуючи зазначений вид договорів,
вбачається, що він є оплатним, і
обов'язку продавця за Договором
поставити природний газ відповідає
обов'язок покупця оплатити вартість
газу і наданих послуг.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Проте, в порушення свого грошового
зобов'язання, вартість послуг з
постачання природного газу Відповідач
сплачував з простроченням, що
підтверджується випискою з рахунку
Позивача, в зв'язку з чим Відповідачем
було порушено умови п. 6.1. Договору щодо
своєчасної оплати поставленого газу.

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що
договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, діє в
частині реалізації газу до 31 грудня 2013
року, а в частині проведення
розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

У зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем грошового зобов'язання за
Договором, Позивачем заявлено до
стягнення з Відповідача 105640,15 грн. пені.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у
разі невиконання покупцем умов п. 6.1.
цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Частиною першою ст. 549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частинами другою, третьою цієї ж статті
встановлено, що штрафом є неустойка, що
обчисляється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунки Позивача,
господарський суд встановив, що вони є
обґрунтованими, арифметично вірними, а
отже вимога Позивача про стягнення з
Відповідача пені підлягає задоволенню
повністю в сумі 105640,15 грн.

Також у зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем грошового зобов'язання за
Договором, Позивачем заявлено до
стягнення з Відповідача 22693,09 грн. 3 %
річних та 15300,11 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунки Позивача,
господарський суд встановив, що вони є
обґрунтованими, арифметично вірними, а
отже вимога Позивача про стягнення з
Відповідача 3 % річних підлягає
задоволенню повністю в сумі 22693,09 грн.
та вимога Позивача про стягнення з
Відповідача інфляційних втрат
підлягає задоволенню повністю в сумі
15300,11 грн.

Посилання Відповідача у відзиві на те,
що Позивачем невірно розраховано
фінансові санкції, а саме те, що
нарахування повинно розпочинатися з
15-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу, спростовуються
положеннями п. 1.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», відповідно до
якого день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені. Якщо у
договорі виконання грошового
зобов'язання визначається до настання
певного терміну, наприклад, до 1 серпня
2014 року (частина друга статті 252 ЦК
України), то останнім днем виконання
такого зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну (в даному
прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас
коли у тексті договору виконання
грошового зобов'язання визначено «по 1
серпня 2014 року» або «включно до 1 серпня
2014 року», то останнім днем виконання
такого зобов'язання буде 1 серпня 2014
року.

Посилання Відповідача у відзиві на
графік погашення заборгованості перед
Позивачем, який затверджений органами
місцевого самоврядування, як на доказ
звільнення Відповідача від
відповідальності за порушення умов
Договору, не приймаються судом,
оскільки вказаний графік не
погоджувався Позивачем.

Крім цього, у відзиві на позов
Відповідач просить суд зменшити розмір
штрафних санкцій у зв'язку зі скрутним
матеріальним становищем та затримкою
розрахунків контрагентів Відповідача
за надані послуги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Заслухавши пояснення учасників у
справі та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для застосування ст. 83 ГПК
України щодо зменшення розміру
штрафних санкцій, оскільки наведені
Відповідачем обставини не є підставою
для невиконання Відповідачем
господарських зобов'язань перед
Позивачем та представником Позивача
зазначено, що Позивач також перебуває у
скрутному матеріальному становищі, у
тому числі через неналежне виконання
Відповідачем своїх зобов'язань за
Договором.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається на Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального
підприємства «Обухіврайтепломережа»
(08700, Київська обл., м. Обухів, вул.
Радянська, 3; ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6; ) 105640
(сто п'ять тисяч шістсот сорок) грн. 15
коп. пені, 22693 (двадцять дві тисячі
шістсот дев'яносто три) грн. 09 коп. 3 %
річних, 15300 (п'ятнадцять тисяч триста)
грн. 11 коп. інфляційних втрат та 2872 (дві
тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 67
коп. судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата виготовлення та підписання
рішення 17.07.2014 р.

Суддя
Наріжний С.Ю.