ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

14 липня 2014 року
Справа № 915/470/14

за позовом: Державної ветеринарної та
фітосанітарної служби України /адреса
для листування: вул. 5-та Слобідська,
110-а, м. Миколаїв, 54055/

до відповідача: Миколаївської міської
ради /вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв,
54001/

про визнання права державної власності
на нерухоме майно

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Бондар В.А.
(довіреність від 09.07.2013 № 1571/02.02.01-22/01/14/13)

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до
господарського суду Миколаївської
області з позовом до відповідача про
визнання права державної власності в
особі позивача на нерухоме майно -
майновий комплекс нежитлових
приміщень, розташований за адресою:
вул. Урожайна, 38 (селище Варварівка), м.
Миколаїв, балансовою вартістю 126261,00
грн.

Ухвалою від 04.07.2014 справа була прийнята
до провадження судді Бездолі Д.О.,
розгляд справи призначений на 14.07.2014 о 16
год. 10 хв.

Даною ухвалою суду позивач був
зобов'язаний подати суду:

- докази видачі позивачу свідоцтва про
право власності на спірне майно, яке
він втратив;

- звіт про оцінку спірного майна,
виконаний суб'єктом оціночної
діяльності;

- письмові пояснення з доданням
підтверджуючих доказів щодо підстав
заявлення позову саме до відповідача.

Вказану ухвалу суду позивач
отримав 09.07.2014, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

У судове засідання 14.07.2014 позивач не
з'явився та не подав суду витребувані
ухвалою суду від 04.07.2014 докази.
Натомість, 14.07.2014 позивач подав суду
заяву про неможливість подання суду
без поважних причин витребуваних цією
ухвалою суду доказів.

Розглянувши у судовому засіданні
14.07.2014 матеріали справи, заслухавши
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника відповідача,
господарський суд дійшов висновку про
наступне.

1. Підставою даного позову
позивача про визнання права державної
власності є втрата останнім свідоцтва
про право власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Отже, необхідним для вирішення
даного спору є встановлення обставини
видачі позивачу свідоцтва, яке він
втратив.

Ухвалою суду від 04.07.2014 позивач
був зобов'язаний подати суду докази
видачі позивачу свідоцтва про право
власності на спірне майно, яке він
втратив.

Позивач вказані докази суду не
подав та вказав про відсутність у
позивача поважних причин їх неподання.

2. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 54 ГПК
України позовна заява повинна містити
зазначення ціни позову, якщо позов
підлягає грошовій оцінці.

З цього приводу, пленум Вищого
господарського суду України у п/п 2.2.1. п.
2.2. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" вказав, що судовий
збір з позовної заяви про визнання
права власності на майно, витребування
або повернення майна (в тому числі в
зв'язку з вимогами, заснованими на
приписах частини п'ятої статті 216,
статті 1212 Цивільного кодексу України
тощо) визначається з урахуванням
вартості спірного майна, тобто як зі
спору майнового характеру. При цьому
суд не повинен визначати вартість
майна за відповідними вимогами,
оскільки за змістом пункту 3 частини
другої статті 54 і статті 55 ГПК такий
обов'язок покладається на позивача (в
тому числі і в тих випадках, коли
правові наслідки у вигляді повернення
майна застосовуються з ініціативи
господарського суду, наприклад, при
визнанні договору недійсним - пункт 1
статті 83 ГПК). На виняток з цього
правила лише у випадках неправильного
зазначення ціни позову вона
визначається суддею (частина третя
статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі
витребувати додаткові документи і
матеріали як в учасників даного
судового процесу, так і в інших
підприємств та організацій (стаття 38,
пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі
необхідності призначити відповідну
судову експертизу (проведення
експертної оцінки майна), у випадку ж
відмови позивача від здійснення оплати
такої експертизи - залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Отже, предметом даного позову
позивача є майнова вимога про визнання
права власності на нерухоме майно, а
отже для встановлення ціни позову та
відповідно розподілення судового
збору за результатами вирішення спору
необхідним є проведення експертної
оцінки спірного майна. В той же час,
позивач у позовній заяві визначив ціну
позову виходячи з балансової вартості
спірного майна.

Ухвалою суду від 04.07.2014 позивач
був зобов'язаний подати суду звіт про
оцінку спірного майна, виконаний
суб'єктом оціночної діяльності.

Позивач вказаний доказ суду не
подав та вказав про відсутність у
позивача поважних причин його
неподання.

3. Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Предметом даного позову позивача
є вимога про визнання права державної
власності; підставою даного позову є
втрата позивачем свідоцтва про право
власності. В той же час, в поданих суду
матеріалах позивач не вказав суду
обставин та не подав на їх
підтвердження доказів, необхідних для
вирішення даного спору, чому позивач
заявив дану позовну вимогу саме до
відповідача.

Ухвалою суду від 04.07.2014 позивач
був зобов'язаний подати суду письмові
пояснення з доданням підтверджуючих
доказів щодо підстав заявлення позову
саме до відповідача.

Позивач вказані пояснення та
докази суду не подав та вказав про
відсутність у позивача поважних причин
їх неподання.

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України господарський суд залишає
позов без розгляду, якщо позивач без
поважних причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору.

За вищевикладених обставин,
господарський суд, враховуючи
пояснення позивача від 14.07.2014, вважає,
що позивач, без поважних причин, не
подав суду витребувані ухвалою від
04.07.2014 докази, які є необхідними для
вирішення даного спору, що є підставою
для залишення позову позивача без
розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі залишення заяви або
скарги без розгляду (крім випадків,
якщо такі заяви або скарги залишені без
розгляду у зв'язку з повторним
неприбуттям позивача або за його
клопотанням).

За цих підстав, позивачу слід повернути
з Державного бюджету України судовий
збір в сумі 2525,22 грн., сплачений
платіжним дорученням від 12.02.2014 № 115.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", суд -

У Х В А Л И В:

1. Залишити позов Державної
ветеринарної та фітосанітарної служби
України без розгляду.

2. Повернути Державній ветеринарній та
фітосанітарній службі України (вул. Б.
Грінченка, 1, м. Київ, 01001, адреса для
листування: вул. 5-та Слобідська, 110-а, м.
Миколаїв, 54055, код 37472261) з Державного
бюджету України судовий збір в сумі 2525
(дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять) грн.
22 коп., сплачений платіжним дорученням
від 12.02.2014 № 115.

Ухвалу про залишення позову без
розгляду може бути оскаржено.

Після усунення обставин, що зумовили
залишення позову без розгляду, позивач
має право знову звернутися з ним до
господарського суду в загальному
порядку.

Суддя

Д.О.Бездоля