ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.07.2014 р.
Справа№ 914/2376/14

Суддя господарського суду Львівської
області В.М. Пазичев, розглянувши
матеріали позовної заяви, в приміщенні
господарського суду Львівської
області (79014, м. Львів, вул. Личаківська,
128, каб. № 618)

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (м. Львів)

до відповідача: Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради (м. Львів)

про: зобов'язання продовжити Договір
№132 п/т від 01.04.2011 року, зобов'язання
продовжити Договір №134 п/т від 01.04.2011
року, зобов'язання продовжити Договір
№138 п/т від 01.04.2011 року.

визнав, що позовну заяву слід повернути
позивачу без розгляду.

Виносячи дану ухвалу суд виходив з
наступного:

07.07.2014 року за вх.№2459 в канцелярії
Господарського суду Львівської
області зареєстровано позовну заяву
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Департаменту житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради про зобов'язання продовжити
Договір №132 п/т від 01.04.2011 року,
зобов'язання продовжити Договір №134 п/т
від 01.04.2011 року, зобов'язання продовжити
Договір №138 п/т від 01.04.2011 року.

Відповідно до п. 3 ст. 57 ГПК України, до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України,
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано належних доказів сплати
судового збору у встановленому порядку
та розмірі.

Документом, що підтверджує сплату
судового збору, є відповідний документ
фінансової установи, яка здійснила
перерахування суми судового збору до
бюджету, зокрема, платіжне доручення,
що додається позивачем до матеріалів
позовної заяви. Сплата судового збору
за розгляд справи судом, згідно чинного
законодавства України, є обов'язковою
передумовою порушення провадження для
розгляду справи.

З тексту позовної заяви вбачається, що
першою позовною вимогою є зобов'язання
продовжити Договір №132 п/т від 01.04.2011
року, другою позовною вимогою є
зобов'язання продовжити Договір №134 п/т
від 01.04.2011 року, а третьою позовною
вимогою є зобов'язання продовжити
Договір №138 п/т від 01.04.2011 року.

Згідно п. 2.11. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013 року «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України», якщо
в позовній заяві об'єднано дві або
більше вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" (із змінами і
доповненнями, внесеними Законом
України від 6 жовтня 2011 року), за подання
до господарського суду позовної заяви
майнового характеру сплачується
судовий збір в розмірі 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати, що
станом на час подачі позову складає
1827,00 грн., та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат, а
немайнового характеру - в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
(станом на час подачі позову, тобто з
01.01.2014 року, становить 1218,00 грн.).

При огляді позовних матеріалів було
встановлено, що позивач до позовної
заяви долучив квитанцію №29741244 від
14.04.2014 року на суму 1218,00 грн. про сплату
судового збору, однак, всупереч вимогам
чинного законодавства України, а саме:
ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий
збір", розмір сплаченого судового збору
не відповідає вимогам чинного
законодавства України, що є підставою
для повернення позову без розгляду.

Також, згідно ч.1 ст.58 ГПК України, в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

Тобто, дозволяється об'єднувати вимоги,
які пов'язані між собою підставами
виникнення або доказами, що
підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
позивача. Отже, вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких ґрунтуються ці
вимоги.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Отже, для об'єднання позовних вимог
необхідні такі умови: 1) зв'язаність
вимог між собою підставою виникнення,
тобто такі вимоги мають походити від
загальної підстави, 2) зв'язаність між
собою поданими доказами, тобто у разі
використання позивачем тих самих
доказів.

Однак, розглянувши позовну заяву, суд
встановив, що в ній об'єднано позовні
вимоги щодо трьох договорів, що
стосуються трьох різних земельних
ділянок, які знаходяться за різними
адресами.

Отже, з позовної заяви не слідує, що
вказані позовні вимоги пов'язані між
собою підставами виникнення,
спільністю доказів, на які посилається
позивач в підтвердження обставин, на
яких ґрунтуються позовні вимоги, по
кожній з позовних вимог, а тому
сумісний розгляд цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо
порушено правила об'єднання вимог або
об'єднано в одній позовній заяві кілька
вимог до одного чи кількох
відповідачів і сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Крім того, форма і зміст документів, які
подаються до господарського суду,
повинні відповідати вимогам,
установленим чинним законодавством
для цих документів. Якщо
законодавством установлено вимоги до
певних документів, то документи
повинні відповідати цим вимогам.
Зокрема, відповідно до частини 2 статті
36 Господарського процесуального
кодексу України, письмові докази
подаються в оригіналі або в належним
чином засвідченій копії. Відповідно до
пункту 5.27. Національного стандарту
України Уніфікованої системи
організаційно-розпорядчої
документації "Вимоги до оформлювання
документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про
засвідчення копії документа
складається зі слів "Згідно з
оригіналом", назви, особистого підпису
особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії, при цьому
засвідчуватись повинна кожна сторінка
документа з відтиском печатки
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи. Всупереч
вказаним вимогам чинного
законодавства України, позивачем не
було належним чином засвідчено копії
доказів, які було долучено до
матеріалів справи.

Отже, керуючись ст.63 ГПК України, суддя,
який вирішує питання про прийняття
позовної заяви, зобов'язаний повернути
позовну заяву з підстав неправильного
оформлення позовної заяви та доданих
до неї документів.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 56, 63, 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Департаменту житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради про зобов'язання продовжити
Договір №132 п/т від 01.04.2011 року,
зобов'язання продовжити Договір №134 п/т
від 01.04.2011 року, зобов'язання продовжити
Договір №138 п/т від 01.04.2011 року -
повернути без розгляду.

ДОДАТОК: на 13 - ох арк.

Суддя
Пазичев В.М.

Згідно ч.3 ст.63 ГПК України, повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущенного
порушення.