ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.14р. Справа № 904/3218/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Дочірнього підприємства
"ВАСИЛЬКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" комунального
підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО"
Дніпропетровської обласної ради", смт.
Васильківка, Васильківський район,
Дніпропетровської області

про стягнення 192 680, 01 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до Дочірнього
підприємства "ВАСИЛЬКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО"
Комунального підприємства
"ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської
обласної ради" про стягнення за
несвоєчасні розрахунки пені у розмірі
135 824,56 грн., 3 % річних у розмірі 32 442,95 грн.
та інфляційних витрат у розмірі 24 412,50
грн. за договором купівлі-продажу
природного газу № 13/2337-БО-3 від 28.12.2012.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором купівлі-продажу природного
газу № 13/2337-БО-3 від 28.12.2012, в частині
повного та своєчасного розрахунку за
поставлений природний газ.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 14.05.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 04.06.2014.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
04.06.2014 року на 24.06.2014 року.

24.06.2014 року представник відповідача
надав відзив на позовну заяву, в якому
зазначає, що позивачем включається в
період часу, за який здійснюється
нарахування пені, 3% річних та
інфляційних втрат, день фактичної
сплати суми заборгованості та просить
суд зменшити суму пені на підставі ст.
233 Господарського кодексу України.

Розгляд справи відкладався з 24.06.2014 на
07.07.2014.

07.07.2014 року позивач та відповідач у
судове засідання, призначені для
розгляду справи, явку свого
повноважного представника не
забезпечили. Були належним чином
повідомлені про дату та місце судового
засідання.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 07.07.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (продавець) та Дочірнім
підприємством обласного комунального
підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО"
"ВАСИЛЬКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" (покупець) був
укладений договір на купівлю-продаж
природного газу № 13/2337-БО-3 (а.с.15).

Відповідно до пункту 1.1 договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний
газ, видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного гпзу",
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ на умовах
цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець
передає покупцеві з 01.01.2013 року по 31.12.2013
року газ обсягом до 1 160 тис.куб.м.

Згідно з пунктом 3.3 договору
приймання-передача газу, переданого
продавцем у відповідному місяці
продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Сторонами були підписані акти
приймання-передачі природного газу за
період січень-червень 2013 та
жовтень-грудень 2013 (а.с.21-29), відповідно
до яких позивач поставив відповідачу
природний газ на суму 4 983 043,63 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата
за газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Оплату за поставлений газ відповідач
здійснив несвоєчасно, що і є причиною
виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, яке
боржник має передати кредиторові у
випадку порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до пункту 7.2 договору у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1
цього договору продавець має право не
здійснювати поставку газу покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів за
умови їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1 умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позивачем нараховано
пеню за період з 14.02.2013 по 28.03.2014 у сумі 135
824,56 грн.

Пунктом 1.9 Постанови Пленуму вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" встановлено, що
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені.

Перевіривши розрахунок позивача
(а.с.9-14), судом встановлено, що позивачем
при нарахуванні пені не враховано п. 1.9
Постанови Пленуму вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", а саме враховано
день фактичної сплати суми
заборгованості в період часу, за який
здійснюється стягнення пені. Таким
чином, сума пені, яка підлягає
стягненню з відповідача становить 132
190,84 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позивачем нараховано 3 %
річних за період з 14.02.2013 по 28.03.2014 у сумі
32 442,95 грн. та інфляційні втрати за
період з березня 2013 по березень 2014 у
сумі 24 412,50 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок позивача
(а.с.9-14), судом встановлено, що вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача 3
% річних у сумі 32 442,95 грн. та інфляційних
втрат у сумі 24 412,50 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Суд не вбачає підстав для задоволення
клопотання відповідача щодо зменшення
суми пені на підставі ст. 233
Господарського кодексу України, з
огляду на наступне.

Клопотання обґрунтовано тим, що
Дочірнє підприємство
"ВАСИЛЬКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" є комунальним
підприємством, єдиним видом діяльності
якого є виробництво та постачання
теплової енергії за регульованими
тарифами. Споживачами теплової енергії
є лише бюджетні установи, які
знаходяться в скрутному становищі та в
зв'язку із нестабільністю надходження
коштів із бюджету на оплату
комунальних послуг, не мають змоги
своєчасно виконувати свої договірні
зобов'язання по сплаті за спожиту
теплову енергію.

Відповідно до статті 233 Господарського
кодексу України якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

В обґрунтування клопотання про
зменшення суми пені відповідач у
справі послався на скрутне фінансове
становище, однак ці обставини є
звичайними обставинами при веденні
господарської діяльності
відповідачем, яку він здійснює на свій
ризик. Оскільки, позивач та відповідач
знаходяться в рівних економічних
умовах при здійсненні своєї
господарської діяльності, зменшення
суми пені призведе до надання переваг
відповідачу у порівнянні з позивачем
за відсутності для цього підстав.

Згідно зі статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав достатніх доказів
в підтвердження обставин, на які він
посилається в обґрунтування поданого
клопотання.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається при
частковому задоволенні позову на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір, який
підлягає стягненню з відповідача
становить 3 780,93 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 -
117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства
"ВАСИЛЬКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" Комунального
підприємства "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО"
Дніпропетровської обласної ради" (52600,
Дніпропетровська область,
Васильківський район, смт. Васильківка,
вул. Фрунзе, 177А; ідентифікаційний код
20242337) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720) - пеню у
розмірі 132 190,84 грн., 3 % річних у розмірі 32
442,95 грн., інфляційні втрати у розмірі 24
412,50 грн. та 3 780,93 грн. судовий збір, про
що видати наказ.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 14.07.2014р.

Суддя Я.С. Золотарьова