ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р.
Справа № 910/8725/14

за позовом Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1;

до Фізична особа-підприємець ОСОБА_2;

про стягнення 48 000,00 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт, серія
НОМЕР_3); ОСОБА_3 (довірність від 22.04.2014р.
б/н);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
48 000,00 грн. заборгованості за Договором
оренди нежитлового приміщення № 1 від
01.12.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов Договору оренди
нежитлового приміщення № 1 від 01.12.2011
року, позивач передав відповідачу в
оренду нежиле приміщення площею 200 кв.м.
та прилеглу територію площею 400
кв.м., які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_3, проте відповідач зобов'язань
зі сплати орендних платежів за
Договором належним чином не виконав, в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість в сумі 48 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 26.05.2014 року порушено
провадження у справі № 910/8725/14 та
призначено до розгляду на
10.06.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 10.06.2014
року представник відповідача не
з'явився, вимоги ухвали Господарського
суду Київської області
від 26.05.2014 року не виконав,
про причини неявки в судове засідання
суд не повідомив, у зв'язку з чим
розгляд справи відкладено на 15.07.2014
року.

В судовому засіданні 15.07.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 15.07.2014
року не з'явився, про причини неявки
господарський суд не повідомив,
письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в
судове засідання відповідача суд не
повідомлений; клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача не надходило, тому суд
вважає, що, у відповідності до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами, без участі
представника відповідача, яких
достатньо для винесення рішення по
суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши надані докази,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
01.12.2011 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Орендодавець, позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар,
відповідач) був укладений Договір
оренди нежитлового приміщення № 1 від
01.12.2011 року (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору
Орендодавець зобов'язується передати
Орендарю в тимчасове платне володіння
та користування нежиле приміщення,
зазначене у п. 1.2 Договору з наявним у
нього обладнанням, а Орендар
зобов'язується прийняти його,
своєчасно та у повному обсязі
сплачувати Орендодавцеві орендну
плату і по закінченні строку оренди
повернути зазначене приміщення та
обладнання Орендодавцю.

Згідно п. 1.2 Договору Орендодавець
передає в оренду нежиле приміщення
загальною площею 200 (двісті) квадратних
метрів, загальною вартістю 720 000 грн.
(сімсот двадцять тисяч гривень 00
копійок) без ПДВ, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_3 (далі-Приміщення), з
наявним у ньому обладнанням
(надалі-майно), склад, перелік та
вартість якого визначені в акті
приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.1 Договору Приміщення
передається Орендареві строком на один
рік, починаючи з моменту підписання
сторонами даного Договору.

Порядок сплати орендних платежів
передбачений ч. 4 Договору, де
зазначено, що місячна орендна плата
становить 4 000 грн. і сплачується
Орендарем готівкою в гривнях,
щомісячно авансовим платежем до 5 числа
кожного місяця згідно виставлених
рахунків (або протягом 5 днів з моменту
отримання рахунку-фактури від
Орендодавця). Орендодавець може надати
банківський рахунок , про який він
повідомляє Орендаря у письмовій формі
не пізніше ніж за 10-ть днів до дати
здійснення відповідного платежу (п. п.
4.1, 4.4 Договору).

Пункт 5.1 Договору передбачає обов'язок
Орендодавця передати Орендарю
Приміщення за актом приймання-передачі
у строк не пізніше 2-х банківських днів,
починаючи з дня підписання Договору.

Пунктом 11.8 Договору передбачено, що
Договір вступає в силу після
підписання його сторонами та передачі
Приміщення і майна по акту
приймання-передачі і діє з 01.12.2011 року
по 28.11.2012 року.

Позивач повідомив суду та надав докази
того, що на виконання зобов'язань за
Договором, відповідачу було передано
нежиле приміщення, що є об'єктом оренди
та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за
Актом приймання-передачі нежилого
приміщення № 1 від 01.12.2011 року, що
відповідачем в ході розгляду справи не
заперечено і не спростовано (копія
наявна в матеріалах справи).

На виконання умов Договору, позивач
щомісяця виставляв відповідачу
рахунки-фактур, які згідно п. 4 4
Договору є підставою для сплати
відповідачем орендних платежів (копії
наявні в матеріалах справи).

Однак відповідач своєчасно та в
повному обсязі свої зобов'язання зі
сплати орендних платежів не виконав, у
зв'язку з чим, виникла заборгованість в
сумі 48 000,00 грн., що
відповідачем не заперечено та не
спростовано.

Також позивач зазначив, що з метою
досудового врегулювання спору 21.03.2014
року надіслав відповідачу
лист-повідомлення № 1 від 18.03.2014 року з
вимогою погасити заборгованість за
Договором протягом 10-ти днів з моменту
отримання листа і повідомив, що у
випадку несплати заборгованості буде
змушений звернутися до суду, який
залишений відповідачем без відповіді
та задоволення. Факт отримання
відповідачем вищезазначеного
повідомлення підтверджується
долученим до матеріалів справи
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу від 23.04.2014
року, що відповідачем не заперечено і
не спростовано.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за
правовою природою є договором найму
(оренди), за яким, згідно ст. 759
Цивільного кодексу України,
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відтак, суд дійшов висновку про
доведеність факту існування боргу
відповідача перед позивачем у розмірі
48 000,00 грн, а отже вимога про його
стягнення є обґрунтованою,
відповідачем належним чином не
запереченою та не спростованою, а отже
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору позовні
вимоги позивачем доведені,
відповідачем не заперечені та не
спростовані, тому підлягають
задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті
судового збору відповідно до статей 44,
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються судом на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (07300, АДРЕСА_1,
код НОМЕР_1) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (04074, АДРЕСА_2,
код НОМЕР_2) 48 000 грн. (сорок вісім тисяч
гривень) 00 коп. боргу та 1 827
грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім
гривень) 00 коп. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 17.07.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.