м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9466/14 11.06.14за позовом:
Національного банку України, м.Київ,
до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Холдингова
компанія «Київміськбуд», м.Київ,
про стягнення 6 700,43 грн.
Суддя Любченко М.О.
від позивача: Кротюк В.Л. - перш. заст.
гол., Григорчук В.І. - заст. нач. від.,
Кірієнко П.В. - нач. від.
від відповідача: Варицький Є.В. - по дов.
СУТЬ СПРАВИ:
Національний банк України, м.Київ
звернувся до господарського суду
м.Києва з позовом до відповідача,
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»,
м.Київ про стягнення пені у сумі 6 700,43
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору №4162/РН/Г-2104 від 24.12.2012р.
про інвестування у житлове будівництво
в частині передачі об'єктів
будівництва, а саме 10 квартир загальною
площею 724 кв.м, з простроченням терміну,
визначеного у вказаному правочині, що
стало підставою для звернення до суду з
розглядуваним позовом.
У судовому засіданні 11.06.2014р. позивач
підтримав вимоги, викладені у позовній
Відповідач у письмових поясненнях без
номеру та дати, що надійшли на адресу
господарського суду м.Києва 11.06.2014р.
зазначив, що несвоєчасна передача
квартир не є грошовим зобов'язанням у
розумінні ст.549 Цивільного кодексу
України. Відтак, оскільки
законодавством встановлено
нарахування пені лише на грошове
зобов'язання, на думку відповідача,
вимоги позивача є безпідставними.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив:
Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.
За змістом ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Частинами 1, 2 ст.9 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» передбачено,
що основним правовим документом, який
регулює взаємовідносини між суб'єктами
інвестиційної діяльності, є договір
(угода). Укладання договорів, вибір
партнерів, визначення зобов'язань,
будь-яких інших умов господарських
взаємовідносин, що не суперечать
законодавству України, є виключною
компетенцією суб'єктів інвестиційної
Інвестиціями є всі види майнових та
інтелектуальних цінностей, що
вкладаються в об'єкти підприємницької
та інших видів діяльності, в результаті
якої створюється прибуток (доход) або
досягається соціальний ефект (ч.1 ст.1
Закону України «Про інвестиційну
У відповідності до ч.1 ст.4 даного Закону
об'єктами інвестиційної діяльності
можуть бути будь-яке майно, в тому числі
основні фонди і оборотні кошти в усіх
галузях економіки, цінні папери (крім
векселів), цільові грошові вклади,
науково-технічна продукція,
інтелектуальні цінності, інші об'єкти
власності, а також майнові права.
Розміщення інвестицій у будь-яких
об'єктах, крім тих, інвестування в які
заборонено або обмежено цим Законом,
іншими актами законодавства України,
визнається невід'ємним правом
інвестора і охороняється законом (ч.1
ст.7 Закону України «Про інвестиційну
За змістом ч.5 ст.7 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» інвестор
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися об'єктами та
результатами інвестицій, включаючи
реінвестиції та торговельні операції
на території України, відповідно до
законодавчих актів України.
Як вбачається з матеріалів справи,
24.12.2012р. між Національним банком
України (інвестор) та Публічним
акціонерним товариством «Холдингова
компанія «Київміськбуд» (забудовник)
укладено договір №4162/РН/Г-2104 про
інвестування у житлове будівництво,
згідно з п.1.1 якого інвестор в порядку
та на умовах, визначених даним
договором, бере участь у здійсненні
фінансування будівництва об'єктів
будівництва, перелік яких зазначений у
додатку №1 до договору, а забудовник
зобов'язується в порядку, строки та на
умовах, визначеним цим договором,
збудувати та передати інвестору
об'єкти будівництва належної якості за
актами приймання-передавання за кожною
адресою та зареєструвати їх в
Головному управлінні житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації.
За умовами укладеного між сторонами
правочину, останній вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та діє до
31.12.2013р., але в будь-якому випадку до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань (п.10.1 договору №4162/РН/Г-2104
від 24.12.2012р. про інвестування у житлове
Отже, договір №4162/РН/Г-2104 про
інвестування у житлове будівництво за
своєю правовою природою є
інвестиційним договором, який
укладений відповідно до ст.9 Закону
України «Про інвестиційну діяльність»
та набув чинності в порядку, що
передбачений п.10.1 вказаного договору.
З огляду на встановлений ст.204
Цивільного кодексу України принцип
правомірності правочину, суд приймає
до уваги договір №4162/РН/Г-2104 від 24.12.2012р.
про інвестування у житлове будівництво
як належну підставу у розумінні норм
ст.11 названого Кодексу України для
виникнення у позивача та відповідача
взаємних цивільних прав та обов'язків.
Згідно із ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.
Статтями 525, 615 Цивільного кодексу
України встановлено, що одностороння
відмова від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
У п.3.1 договору №4162/РН/Г-2104 від 24.12.2012р.
про інвестування у житлове будівництво
передбачено, що загальна вартість
об'єктів будівництва за даним
договором становить 34 851 974,84 грн., в
тому числі ПДВ - 5 808 662,47 грн.
Оплата проводиться інвестором в
національній валюті України - гривнях
протягом 5 робочих днів з дати
підписання договору в сумі, яка
передбачена п.3.1 (п.4.1 договору
№4162/РН/Г-2104 про інвестування у житлове
Як вбачається з матеріалів справи,
зобов'язання позивача, як інвестора по
вказаному правочину були виконані
належним чином, на підтвердження чого
суду було надано меморіальний ордер
Наразі, суд зауважує, що жодних
заперечень щодо належного виконання
позивачем своїх обов'язків з оплати
інвестицій за спірним правочином
відповідачем до матеріалів справи
представлено не було.
Таким чином, судом встановлено, що
позивач зобов'язання здійснити
фінансування об'єкту будівництва
відповідно до п 4.1 договору №4162/РН/Г-2104
від 24.12.2013р. про інвестування у житлове
будівництво виконав належним чином.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (ч.1
ст.530 Цивільного кодексу України).
Пунктом 5.1 договору №4162/РН/Г-2104 від
24.12.2012р. про інвестування у житлове
будівництво визначено, що забудовник
передає інвестору об'єкти будівництва
за актами приймання-передавання у
строки, що зазначені у додатку 1 до
Відповідно до п.п.6.1.8 п.6.1 вказаного вище
правочину, у строк, визначений у п.5.1
вказаного правочину, забудовник
зобов'язаний передати інвестору об'єкт
будівництва за актом
приймання-передавання об'єкта
будівництва разом із документами,
визначеними у п.5.2 договору.
У п.5.2 договору №4162/РН/Г-2104 від 24.12.2012р.
про інвестування у житлове будівництво
сторони домовилися, що після
приймання-передавання та отримання
забудовником оплати згідно з п.3.1
договору забудовник передає інвестору
на кожну окрему квартиру наступні
- завірену своєю печаткою копію
сертифікату відповідності закінченого
будівництвом житлового будинку;
- технічний паспорт на квартиру;
- у разі необхідності, інший документ
для оформлення права власності на
Як слідує з матеріалів справи, додатком
№1 від 24.12.2012р. до договору №4162/РН/Г-2104
від 24.12.2012р. сторони погодили адресний
перелік квартир у житлових будинках за
будівельними адресами, які забудовник
зобов'язаний був передати інвестору за
Так, у вказаному додатку зазначено,
зокрема, що квартири, які знаходяться у
житловому будинку №1-А по
вул.Хорольській у Дніпровському районі
м.Києва, а саме: 2, 7, 8, 10, 11, 12, 14, 15 та 16
забудовник зобов'язався передати
інвестору у грудні 2013 року.
Проте, як вбачається з матеріалів
справи, лише 17.01.2014р. Публічним
акціонерним товариством «Холдингова
компанія «Київміськбуд» було передано,
а Національним банком України прийнято
10 квартир загальною площею 724 кв.м, на
підтвердження чого суду було надано
акт №4 від 17.01.2014р.
Таким чином, судом встановлено, що
Публічне акціонерне товариство
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
порушило зобов'язання за договором
№4162/РН/Г-2104 від 24.12.2012р. про
інвестування у житлове будівництво в
частині передачі Національному банку
України об'єкта будівництва у строк,
визначений за домовленістю сторін.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) ст.610
Цивільного кодексу України
кваліфікує як порушення зобов'язання.
Частиною 1 ст.611 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що порушення
зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня). Штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
При цьому, право учасників
господарських правовідносин
встановлювати інші, ніж передбачено
Цивільним кодексом України, види
забезпечення виконання зобов'язань, у
тому числі, встановлювати неустойку за
порушення негрошового зобов'язання,
визначено частиною 2 ст.546 Цивільного
кодексу України, що узгоджується із
свободою договору, яка передбачена
ст.627 Цивільного кодексу України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Отже, суб'єкти
господарських відносин при укладенні
договору наділені правом забезпечення
виконання господарських зобов'язань
шляхом встановлення окремого виду
відповідальності - договірної санкції
за невиконання чи неналежне виконання
договірних зобов'язань. Аналогічну
позицію висловлено Вищим
господарським судом України в
інформаційному листі №01-06/249 від
Відповідно до п.7.2 договору №4162/РН/Г-2104
від 24.12.2012р. про інвестування у житлове
будівництво у разі порушення
забудовником строків передачі об'єкта
будівництва останній сплачує
інвестору пеню у розмірі 0,1% вартості
несвоєчасно переданих квартир, а за
прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7% вказаної
Одночасно, як зазначалось вище, спір у
даній справі виник внаслідок порушення
відповідачем негрошового зобов'язання,
а саме порушення строків, встановлених
договором №4162/РН/Г-2104 від 24.12.2012р. про
інвестування у житлове будівництво
передачі об'єкта будівництва.
При цьому, за висновками суду, та
обставина, що за порушення
передбаченого строку передачі об'єктів
будівництва інвестору, забудовник
сплачує позивачу неустойку у вигляді
пені у розмірі 0,1% вартості несвоєчасно
переданих квартир, за яким допущено
прострочення виконання, не перетворює
цю неустойку в пеню за порушення
грошового зобов'язання, а отже відсутні
підстави для обмеження розміру
нарахованої неустойки подвійною
обліковою ставкою Національного банку
України. Аналогічну позицію наведено у
постанові від 03.12.2013р. Верховного Суду
України по справі №908/43/13-г.
Наразі, позивачем було нараховано
неустойку за порушення строків
передачі об'єкта будівництва на
загальну суму 6 700,43 грн. При цьому,
позивач виходив з наступного
розрахунку: 858 744,18 грн. + 629 325,40 грн. + 664
769,49 грн. + 664 769,49 грн. + 664 769,49 грн. + 664 769,49
грн. + 664 769,49 грн. + 629 505,80 грн. + 629 505,80 грн. +
629 505,80 грн. = 6 700 434,43 грн.*0,1% = 6 700,43 грн.
Після проведення власного розрахунку,
господарським судом встановлено, що
позивачем проведено вірний розрахунок
пені за несвоєчасне виконання
Публічним акціонерним товариством
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
прийнятих зобов'язань за вказаним вище
Частинами 1, 2 ст.614 Цивільного кодексу
України визначено, що особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.
Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів. Аналогічні положення викладені
у ст.218 Господарського кодексу України.
Ухвалою від 20.05.2014р. про порушення
провадження у справі відповідача було
зобов'язано, зокрема, надати
документально підтверджені письмові
пояснення стосовно вчинення
забудовником за договором №4162/РН/Г-2014р.
від 24.12.2012р. про інвестування у житлове
будівництво всіх необхідних дій з
метою своєчасного виконання
зобов'язання, відповідно до п.п.5.1, 5.2
договору та докази відсутності вини
відповідача у порушенні прийнятих на
себе за договором зобов'язань.
Проте, відповідачем на виконання вимог
ухвали суду до матеріалів справи
жодних належних та допустимих доказів
представлено не було.
За таких обставин, відповідачем
належними та допустимими доказами не
було доведено відсутності вини в
порушенні Публічним акціонерним
товариством «Холдингова компанія
«Київміськбуд» прийнятих на себе
зобов'язань в частині передачі об'єкта
будівництва Національному банку
України у відповідності до умов
укладеного між сторонами договору
№4162/РН/Г-2104 від 24.12.2012р. про
інвестування у житлове будівництво.
У відповідності до п.2.3 Постанови №18
від 26.12.2011р. Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі, на вимогу суду, або якщо в
разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (ч.1 ст.38
Господарського процесуального кодексу
України), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.
Суд зазначає, що відповідачем
клопотання про відкладення розгляду
справи з метою надання додаткових
доказів заявлено не було. Разом з тим,
на думку суду, з 20.05.2014р. у відповідача
було достатньо часу для надання всіх
необхідних доказів для обґрунтування
своєї правової позиції по суті спору.
Крім того, судом враховано, що з
представлених суду документів не
вбачається, що Публічне акціонерне
товариство «Холдингова компанія
«Київміськбуд» зверталось до позивача
з листами щодо можливості
відтермінування строків, зазначених у
додатку №1 від 24.12.2012р. до вказаного
договору, а саме до закінчення строку
передачі квартир (до грудня 2013 року).
Наразі, відповідачем належними та
допустимими у розумінні ст.34
Господарського процесуального кодексу
України доказами не доведено вжиття
всіх залежних від Публічного
акціонерного товариства «Холдингова
компанія «Київміськбуд» заходів щодо
належного виконання прийнятих на себе
перед Національним банком України
зобов'язань за договором №4162/РН/Г-2104
від 24.12.2012р. про інвестування у житлове
Посилання Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
представлені Національним банком
України до позовної заяви, на
відсутність вини відповідача у
порушені взятих на себе зобов'язань,
судом не приймаються з огляду на таке.
Тимчасовим порядком присвоєння
поштових адрес об'єктам нерухомості у
місті Києві, затвердженим
Розпорядженням №1094 від 25.06.2011р.
виконавчого органу Київської міської
ради, визначено, що даний порядок
вводиться тимчасово до запровадження
адресної бази містобудівного кадастру
та встановлює на території міста
єдиний функціональний механізм
надання поштових адрес, закріплює
основні принципи ведення єдиного
реєстру адрес міста Києва.
Відповідно до п.2.5 вказаного вище
порядку до заяви про присвоєння
поштової адреси додаються такі
документи: завірена в установленому
порядку копія документа, що посвідчує
право власності на земельну ділянку чи
право користування земельною ділянкою
(при необхідності); для фізичної особи -
копія паспорта; для юридичної особи та
фізичної особи-підприємця - копія
виписки з Єдиного державного реєстру;
копія правовстановлюючого документа
на об'єкт нерухомого майна або
сертифікат відповідності (для
новозбудованих об'єктів); довідка
Головного управління економіки та
інвестицій про сплату пайової участі у
створенні соціальної та
інженерно-транспортної інфраструктури
м. Києва (для новозбудованих об'єктів);
копія технічного паспорта об'єкта
нерухомого майна, виготовленого
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права на
об'єкти нерухомого майна.
Згідно з п.2.6 Тимчасового порядку
присвоєння поштових адрес об'єктам
нерухомості у місті Києві, районна в
місті Києві державна адміністрація
розглядає заяви про присвоєння
поштової адреси багатоквартирним
житловим будинкам, домоволодінням,
жилим будинкам садибного типу,
індивідуальним дачним та садовим
будинкам, гаражним, садовим, дачним
кооперативам (товариствам) за винятком
випадків, передбачених п.2.8 цього
Порядку, та протягом 2 робочих днів
направляє запит до Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права на об'єкти нерухомого
майна та Головного управління
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права на
об'єкти нерухомого майна та Головне
управління земельних ресурсів
протягом 5 робочих днів надають
погодження присвоєння поштової адреси
або відмовляють у погодженні із
зазначенням підстав.
Протягом 3 робочих днів з моменту
отримання інформації від Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права на
об'єкти нерухомого майна та Головного
управління земельних ресурсів районна
в місті Києві державна адміністрація
направляє лист-обґрунтування щодо
можливості присвоєння поштової адреси
об'єкту нерухомого майна до Головного
управління містобудування та
Головне управління містобудування та
архітектури протягом 3 робочих днів
опрацьовує лист-обґрунтування
районної в місті Києві державної
адміністрації та надає висновок щодо
можливості присвоєння поштової адреси.
На підставі позитивного висновку
Головного управління містобудування
та архітектури районна в місті Києві
державна адміністрація протягом 5
робочих днів видає розпорядження про
присвоєння поштової адреси об'єкту
нерухомого майна, копію якого протягом
2 робочих днів направляє Головному
управлінню містобудування та
архітектури для внесення поштової
адреси до єдиного реєстру адрес.
Як слідує з матеріалів справи, 10.12.2013р.
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією України видано сертифікат
закінченого будівництвом об'єкта, а
саме: будівництво житлового будинку з
об'єктами соціально-культурного
призначення та підземним паркінгом на
вул.Хорольській, 1-А у Дніпровському
районі м.Києва І та ІІ черги
17.01.2014р. Дніпровською районною в місті
Києві державною адміністрацією було
видано Розпорядження №9 від 17.01.2014р.
«Про присвоєння поштової адреси
новозбудованому об'єкту нерухомого
майна», яким присвоєно новозбудованому
житловому будинку з об'єктами
соціально-культурного призначення та
підземним паркінгом на
вул.Хорольській, 1-А у Дніпровському
районі м.Києва наступну поштову адресу:
м.Київ, вул.Хорольська, 1-А.
Наразі, суд зазначає, що відповідач, як
господарське товариство, яке
займається діяльністю пов'язаною з
купівлею-продажем нерухомого майна,
організацією будівництва будівель,
будівництвом житлових і нежитлових
будівель протягом тривалого часу, був
обізнаним про порядок та тривалі
строки присвоєння поштових адрес
новозбудованим об'єктам.
Проте, доказів на підтвердження того,
що Публічне акціонерне товариство
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
вчиняло завчасні дії або зверталося до
компетентних органів з метою
оформлення завершення будівництва
новозбудованого майна, до матеріалів
справи не представлено.
За таких обставин, враховуючи
вищевикладене та приймаючи до уваги, що
відповідачем належними та допустимими
доказами не було спростовано вини
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд» у
порушенні строків здачі об'єкта
будівництва, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Національного банку
України до Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд» про стягнення пені у
розмірі 6 700,43 грн., є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
Судовий збір згідно зі ст.49
Господарського процесуального кодексу
України в сумі 1 827 грн. підлягає
віднесенню на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
Задовольнити у повному обсязі позовні
вимоги Національного банку України,
м.Київ до Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд», м.Київ про стягнення
пені у розмірі 6 700,43 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
користь Національного банку України
пеню в розмірі 6 700,43 грн. та судовий
збір у сумі 1 827 грн.
Видати наказ після набрання рішенням
У судовому засіданні 11.06.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 16.06.2014р.

Суддя

М.О.Любченко