ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р.Справа № 922/1929/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання
Стоянові А.С.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго" (м. Харків) до
Управління державної автомобільної
інспекції головного управління МВС
України в Харківській області (м.
Харків) про стягнення 822,27 грн., за
участю представників сторін:

позивача - Сітаро О.В. (довіреність
№01-42юр/1768 від 04.03.14 р.),

відповідача - юрисконсульта Арсеньєва
В.О. (довіреність від 21.03.14 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь пеню за період з жовтня
2013 р. по березень 2014 р. в сумі 565,84 грн., 3%
річних за період з жовтня 2013 р. по
березень 2014 р. в сумі 130,75 грн. та
інфляційні за період з листопада 2013 р.
по березень 2014 р. в сумі 125,68 грн. Свої
позовні вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором про
постачання електричної енергії №53988
від 29.06.2006 р.

Позивач надав письмові пояснення по
справі.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому просить відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
і скасувати 100% штрафних санкцій у
вигляді пені за період з жовтня 2013 р. по
березень 2014 р. в сумі 565,84 грн., 3% річних
за період з жовтня 2013 р. по березень 2014
р. в сумі 130,75 грн. та інфляційних з
листопада 2013 р. по березень 2014 р. в сумі
125,68 грн., посилаючись на те, що бюджетом
на 2014 рік не передбачено коштів для
сплати санкцій.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

29.06.2006 р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір про постачання
електричної енергії №53988 (надалі -
договір), за яким постачальник (позивач)
постачає електричну енергію споживачу,
а споживач (відповідач) оплачує
постачальнику її вартість та здійснює
інші платежі згідно з умовами цього
договору та додатками до договору, що є
його невід'ємними частинами.

Відповідно до ч. 3 п. 5 додатку № 2 до
договору для проведення остаточного
розрахунку споживач протягом трьох
робочих днів з дня закінчення
розрахункового періоду повинен
отримати в розрахунковому відділі
відповідного РВЕ або у відділі
розрахунків з юридичними особами СО
"Харківенергозбут" рахунок на оплату
електричної енергії. Цей рахунок має
бути оплачений споживачем протягом
п'яти операційних днів з дня його
отримання.

Пунктом 4.2.1 зазначеного договору
сторони узгодили, що за внесення
платежів, передбачених п. 2.2.5 цього
договору, з порушенням термінів,
визначених додатком №2 "Порядок
розрахунків", споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, 3% річних та
індекс інфляції. Сума пені
нараховується споживачу з дати
остаточного розрахунку, зазначеної в
додатку №2 "Порядок розрахунків", до дня
ліквідації заборгованості включно та
зазначається в рахунку окремою
строчкою.

27.08.2012 р. між сторонами був підписаний
додаток №2 до договору, в пункті 6 якого
зазначено, що у разі несвоєчасної
оплати обумовлених даним додатком
нарахувань постачальник проводить
споживачу нарахування за весь час
прострочення, у тому числі за день
оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
здійснюються нарахування, від суми
боргу;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов'язання
за цим договором повинна бути оплачена
споживачем з урахуванням
встановленого індексу інфляції.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 ЦК України та
ст. 174 ГК України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

В письмових поясненнях позивач
зазначив, що у період з серпня 2013 р. по
лютий 2014 р. відповідач проводив оплати
за спожиту електричну енергію з
порушенням строків оплати,
встановлених договором, внаслідок чого
на суму заборгованості позивачем були
нараховані штрафні санкції, але
позивач не надав доказів неналежного
виконання відповідачем зобов'язання за
договором та доказів несвоєчасної
сплати відповідачем заборгованості, на
яку нараховані санкції.

Із наданих позивачем розрахунків суми
боргу не убачається за який період у
відповідача виникла заборгованість та
коли вона була сплачена.

Позивач у розрахунках пені, 3% річних та
інфляційних невірно вказав дати
виставлення рахунку за жовтень місяць
2013 р. є 01.10.2013 р. та період прострочки
позивач також вказує з 01.10.2013 р. замість
05.10.2013 р.

Датами виставлення рахунків за лютий і
березень місяці 2014 р. є 05.02.2014 р. та
відповідно 03.03.2014 р., але позивач
зазначає період прострочки з 01 числа
відповідного місяця, тобто з 01.02.2014 р. і
з 01.03.2014 р., замість 10.02.2014 р. та 08.03.2014 р.

До того ж, позивач безпідставно
здійснив розрахунок пені виходячи із
одинарної облікової ставки НБУ, що
суперечить п. 4.2.1 договору про
постачання електричної енергії №53988
від 29.06.2006 р. та ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Позивач здійснив розрахунок
інфляційних з порушенням вимог
рекомендацій Верховного Суду України,
вказаних у листі №62-97р від 03.04.1997 р.

Крім того, в розрахунку інфляційних в
кожному місяці за період з листопада 2013
р. по березень 2014 р. позивач зазначив
однаковий індекс інфляційних, хоча він
змінювався кожного місяця.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими, недоведеними
та не підлягаючими задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 530, 625
ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК
України, лист Верховного Суду України
№62-97р від 03.04.1997 р. "Рекомендації
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ",

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 23.06.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко