ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р.
Справа № 918/779/14

Суддя Романюк Р.В. розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дівай Вест"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "ДП
Рівнетрансекспедиція"

про стягнення 253 023 грн. 29 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Шевчук Г.Є. (довіреність
№1 від 16.04.2014р.);

від відповідача: не з'явився.

Обставини справи: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Дівай
Вест" звернулося до господарського
суду Рівненської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "ДП
Рівнетрансекспедиція" про стягнення 253
023 грн. 29 коп. з яких: 225 782 грн. 24 коп. -
заборгованість за поставлений товар, 9
388 грн. 01 коп. - неустойка, 3 119 грн. 23 коп. -
3% річних та 14 733 грн. 81 коп. - інфляційні
втрати.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що він на підставі
Договору поставки № 31 від 16.05.2012р. та
товаро-транспортних накладних,
поставив відповідачу товар (дизпаливо)
на загальну суму 375 508 грн. 24 коп. яка
станом на день звернення до суду
останнім сплачена частково, а тому
залишок заборгованості з урахуванням 3
% річних та інфляційних просить суд
стягнути з відповідача у примусовому
порядку. Крім того, за несвоєчасне
виконання зобов'язань, які виникли
згідно Договору, позивач нарахував
відповідачу неустойку, передбачену п.
6.2 цієї угоди.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
підстав, зазначених у позовній заяві .

16.07.2014 р. представник відповідача в
судове засідання не з'явився, хоча про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштових відправлень (а.с. 34).

Оскільки відповідач був завчасно
повідомлений про день та час судового
розгляду та мав можливість в розумні
терміни довести до відома суду свої
доводи та заперечення стосовно
позовних вимог, однак правами,
визначеними ст. 22 ГПК України не
скористався, суд вважає за можливе
розглянути справу по суті позовних
вимог, без участі представника
відповідача - за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.05.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дівай Вест" (далі -
Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю - фірми "ДП
Рівнетрансекспедиція" далі - (Покупець)
укладено Договір поставки №31,
відповідно до п. 1.1. Договору Продавець
зобов'язується поставити покупцю, а
Покупець зобов'язується прийняти і
оплатити нафтопродукти в асортименті,
а саме: дизпаливо (а.с. 12).

Кількість товару визначається по
накладним і являється кінцевим і
обов'язковим для обох сторін ( пункт 2.2
Договору).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що
ціна за поставлений товар являється
договірною і вказується в рахунках та
накладних на кожну партію товару.
Загальна сума договору складається із
сум, вказаних у накладних на кожну
партію отриманого товару (п. 3.2.
договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору товар
відвантажується покупцю на умовах
попередньої оплати.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що у
випадку відвантаження товару без
попередньої оплати, покупець
зобов'язаний оплатити нафтопродукти на
протязі трьох календарних днів з
моменту отримання нафтопродуктів,
згідно п.п.3.1., 3.2. на розрахунковий
рахунок продавця, за його реквізитами.

На виконання умов Договору, позивач
поставив Відповідачу товар
нафтопродукти, а саме дизпаливо на
загальну суму 243 333 грн. 64 коп. згідно
накладних:

- № 6 від 06.12.2013 року, 7038 л, на суму 63 690
грн. 00 коп. (товарно - транспортні
накладні № 6 та №1057);

- № 23 від 13.12.2013 року, 4620 л, на суму 42 735
грн. 00 коп. (товарно - транспортні
накладні №23 та №1073);

- № 25 від 13.12.2013 року, 4923 л, на суму 45 537
грн. 76 коп. (товарно - транспортні
накладні №25 та №1072);

- № 49 від 30.12.2013 року, 9846 л, на суму 91 370
грн. 88 коп. (товарно - транспортні
накладні №49, №49-1 та №1098) (а.с. 13-28).

Проте, отриманий згідно Договору товар
був оплачений відповідачем лише
частково, на суму 54 726 грн. 00. Доказів
сплати відповідачем 188 607 грн. 64 коп.
вартості отриманого згідно Договору
дизпалива суду не подано.

Крім цього, Позивач здійснив
Відповідачу додатково поставку
дизпалива згідно накладних:

- №17 від 24.01.2014 року, 4620 л, на суму 42
066,00 грн. (товаро-транспортні накладні
№17 та №1112),

- №31 від 31.01.2014 року, 4923 л, на суму 45
054,30 грн. (товаро-транспортні накладні
№31 та №1118),

- №35 від 31.01.2014 року, 4923 л, на суму 45
054,30 грн. (товаро-транспортні накладні
№35 та №1118) (а.с. 30-39), всього на загальну
суму - 132 174 грн. 60 коп., які залишилися
неоплаченими.

Вищевказані нафтопродукти були
прийняті представником Відповідача
згідно довіреності серія РТЕ №101109 від
24.01.2014 року (а.с. 42) без будь-яких
зауважень стосовно вартості, кількості
чи якості.

Крім того, як вбачається з зібраних у
справі доказів, відповідач не
заперечує існування заборгованості за
товар поставлений згідно Договору та
товаро-транспортних накладних та її
розмір про що сторони склали
відповідний двосторонній акт звірки
взаєморозрахунків від 28.02.2014р.(а.с. 43-44).

Позивачем на адресу відповідача було
направлено вимогу № 06 від 14.02.2014 року з
проханням сплатити заборгованість (а.с.
45).

У відповідь на зазначену вимогу
Відповідач на адресу Позивача надіслав
лист №14-03-65 від 19.03.2014 року, в якому
визнав заборгованість та запропонував
графік її погашення: до 31.03.2014 року -
100000,00 грн., до 31.03.2014 року - 100000,00 грн., до
31.03.2014 року - 120782,24 грн., також погодився
з сумою пені у розмірі 14571,00 грн. (а.с. 46).

Проте, Відповідач здійснив лише
часткове погашення існуючої
заборгованості в сумі 95 000 грн. 00 коп.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно із ст.ст.
546, 549 ЦК України виконання зобов'язання
може забезпечуватися згідно з законом
або договором неустойкою (штрафом,
пенею), порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Пенею є
неустойка, що обчисляється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за
несвоєчасне виконання зобов'язань по
оплаті товару на умовах даного
договору за поставлений товар,
покупець оплачує продавцю відсотки за
кожний день протермінування, в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла на період прострочення. Відсотки
підлягають сплаті за весь період
прострочення покупцем.

Керуючись зазначеним пунктом Договору
позивачем нараховано відповідачу пеню
в сумі 9 388 грн. 01 коп. за період з 10.12.2013р.
по 19.05.2014р. за порушення зобов'язання по
оплаті вартості дизпалива,
поставленого згідно Договору.

Поданий позивачем розрахунок пені (з
урахуванням поданого уточнення)
перевірено судом та визнано
правомірним.

Крім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що відповідач припустився
прострочення грошового зобов'язання,
позивачем нараховано 3 119 грн. 23 коп. - 3% -
річних за період з 17.12.2013р. по 19.05.2014р. та
14 733 грн. 81 коп. інфляційних.

Подані розрахунки та період
нарахування 3 % річних та інфляційних
перевірено судом та визнано їх
правомірними.

За таких обставин, коли зібраними у
справі доказами підтверджується факт
поставки відповідачу товару та його
ціна, термін сплати за який настав, то
за відсутності доказів сплати його
вартості, позовні вимоги про стягнення
253 023 грн. 29 коп. заборгованості, 3 %
річних від прострочених сум,
інфляційних та неустойки, судом
визнаються обґрунтованими, а тому,
керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "ДП
Рівнетрансекспедиція" (33000, м.Рівне, вул.
У.Самчука, буд. 5, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дівай Вест" (33705,
Рівненська обл., м.Здолбунів, вул.
Шевченка, 1, ) 225 782 грн. 24
коп. заборгованості, 3 119 грн. 23 коп. - 3%
річних, 9 388 грн. 01 коп. неустойки, 14 733
грн. 81 коп. інфляційних та 5 060 грн. 47 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.07.2014 року.

Суддя
Романюк Р.В.