ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.14р. Справа № 904/2659/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед",
м.Дніпропетровськ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 9 939,00 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

Від позивача: Кучеренко О.В.,
довіреність №07/15-31 від 01.04.2014 року,
представник;

Від відповідача: Миколайчук С.В.,
довіреність від 09.09.2013 року,
представник;

Від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" про стягнення 9 939,00 грн., а
також судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
14.05.2013 році в м. Дніпропетровськ на
проспекті Гагаріна відбулася дорожньо
- транспортна пригода за участю
транспортного засобу, автомобіля марки
"ВАЗ" реєстраційних номер НОМЕР_1, під
управлянням ОСОБА_1, який не витримав
безпечну дистанцію, внаслідок чого
скоїв зіткнення з автомобілем
"Міцубісі" реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_4, який
знаходився попереду. Внаслідок
зіткнення автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2014
року порушено провадження у справі
№ 904/2659/14 та призначено справу до
розгляду у судовому засіданні на 21.05.2014
року.

06.05.2014 року до канцелярії
господарського суду від позивача
надійшли письмові пояснення вих. №
РГ/6081/13/1 від 28.04.2014 року (а.с. 95-105).

У судовому засіданні 21.05.2014 року
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву № 858 від 19.05.2014 року
(а.с. 108-113) в якому останній зазначає, що
позовні вимоги необґрунтовані, та такі,
що суперечать нормам чинного
законодавства, а тому не підлягають
задоволенню з огляду на наступне. У
додатках до позовної заяви надано
Довідку №9199091, відповідно до якої
ОСОБА_1 не мав посвідчення водія на час
скоєння ДТП, а отже керував
транспортним засобом неправомірно,
порушуючи правила експлуатації
транспортних засобів. Відповідно до
пункту 2.13 «Правил дорожнього руху»,
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України від 10 жовтня 2001 р.
№1306 Право на керування транспортними
засобами особам може бути надано:
автомобілями, колісними тракторами,
самохідними машинами,
сільськогосподарською технікою,
іншими механізмами, які експлуатуються
на вулично-дорожній мережі, всіх типів
(категорії В1, В, С1, С), за винятком
автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з
18-річного віку. Водія автомобіля ВАЗ
д/н НОМЕР_1 не можна віднести до осіб,
які на законних підставах
експлуатували автомобіль, а ДТП від
14.05.2013 року не є страховим випадком,
отже і підстави для виплати страхового
відшкодування за полісом АВ/9057872
відсутні, оскільки ОСОБА_1. на дату ДТП -
14.05.2013 року не виповнилося 18 років.

В судовому засіданні 21.05.2014 року
відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
присутнім сторонам оголошено перерву
до 28.05.2014 року.

27.05.2014 року до канцелярії
господарського суду від представника
позивача надійшло клопотання №
РГ/6081/13/1 від 23.05.2014 року (а.с. 118) про
залучення до участі у справі третьої
особи - ОСОБА_1 у якості третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою господарського суду від 28.05.2014
року залучено до участі у справі у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_1 та
відкладено розгляд справи на 23.06.2014
року.

Представник третьої особи у судове
засідання 23.06.2014 року не з'явився,
причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 23.06.2014 року надав заяву про
продовження строку розгляду справи до
07.07.2014 року у зв'язку з необхідністю
подання додаткових доказів (а.с. 131).

Ухвалою господарського суду від 23.06.2014
року продовжено строк розгляду спору
до 07.07.2014 року, розгляд справи
відкладено на 0707.2014 року.

У судове засідання 07.07.2014 року
представник третьої особи не з'явився,
причини неявки суду невідомі.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника третьої
особи, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 07.07.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представника позивача та
відповідача, оцінивши надані до
матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Договору добровільного
страхування наземного транспорту
№36968Га/13дп від 18.02.2013 року (а.с.
43-53) цивільно-правову відповідальність
за шкоду, завдану пошкодженням,
знищенням або втратою автомобіля
"Міцубісі" реєстраційний номер НОМЕР_2
було застраховано в ПАТ "Страхова
компанія" АХА Страхування".

14.05.2013 році в м. Дніпропетровськ на
проспекті Гагаріна відбулася дорожньо
- транспортна пригода за участю
транспортного засобу, автомобіля марки
"ВАЗ" реєстраційних номер НОМЕР_1, під
управлянням ОСОБА_1, який не витримав
безпечну дистанцію, внаслідок чого
скоїв зіткнення з автомобілем
"Міцубісі" реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_4, який
знаходився попереду. Внаслідок
зіткнення автомобілі отримали
механічні пошкодження.

Таким чином, у ОСОБА_6, як у власника
пошкодженого автомобіля, виникло право
вимоги до позивача про страхове
відшкодування.

Згідно до рахунку - фактури № 2061 від
28.05.2013 року (а.с. 33), загальна вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобіля "Міцубісі"
реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 11
049, грн. 00 коп.

На підставі заяви ОСОБА_6 про настання
події, що має ознаки страхового випадку
від 15.05.2013 року (а.с.39-42) та про виплату
страхового відшкодування, Позивач на
виконання умов договору №36968Га/13дп від
18.02.2013 року добровільного страхування
наземного транспорту здійснив
страхове відшкодування в розмірі 10 449
грн. 00 коп., що підтверджується
платіжним дорученням № 35317 від 31.05.2013
року (а.с. 28).

Як свідчить з позовної заяви, Позивачем
вживались заходи досудового
врегулювання спору було направлено
Відповідачу регресну вимогу № РГ/6081/13/1
від 25.09.2013 року (а. с. 20-21), яку Відповідач
отримав 08.10.2013 року, що підтверджується
поштовим повідомленням (а. с. 22).

Позивачем було отримано роздруківку з
Моторно транспортного страхового бюро
України в якому зазначено, що ліміт
відповідальності відповідно до полісу
АВ №9057872 за шкоду майна становить 50 000
грн. 00 коп., та франшиза становить 510 грн.
00 коп. (а.с. 23).

Згідно ст. 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів"
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Позивач, керуючись ст. ст. 993 Цивільного
кодексу України, ст. 27 Закону України
"Про страхування" просить суд стягнути
з Відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 9 939 грн. 00 коп.
(з урахуванням франшизи 510 грн. 00 коп.
згідно полісу АВ № 9057872).

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
господарський суд прийшов до висновку
про неможливість задоволення позовних
вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується з
положеннями ст. 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки, а
тому до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України дійсно передбачено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Між тим, п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України унормовує, що шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарсько
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п.1.4. ст.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» особи, відповідальність яких
застрахована, - страхувальник та інші
особи, які експлуатують забезпечений
транспортний засіб на законних
підставах.

Також, у ст. 15 Закону України «Про
дорожній рух» передбачено, що право на
керування транспортними засобами
відповідної категорії підтверджується
посвідченням водія транспортного
засобу з установленим терміном.
Забороняється керування транспортними
засобами особам, до яких застосовано
адміністративне стягнення чи
кримінальне покарання у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами, протягом
строку позбавлення.

Відповідно до довідки ВДАІ №9199091 про
дорожньо - транспортну пригоду ДТП
сталася внаслідок порушення водієм
автомобіля "ВАЗ" реєстраційних номер
НОМЕР_1, під управлянням ОСОБА_1, який не
витримав безпечну дистанцію (а.с. 26-27).

Вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо -
транспортної пригоди підтверджується
постановою Амур - Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська від 05.07.2013 року по
справі №199/6586/13-п (3/199/2131/13) відповідно до
якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченою ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді передачі під
нагляд матері ОСОБА_7 (а. с. 24).

Відповідно до пункту 2.13. «Правил
дорожнього руху», затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10 жовтня 2001р. №1306 Право на
керування транспортними засобами
особам може бути надано: автомобілями,
колісними тракторами, самохідними
машинами, сільськогосподарською
технікою, іншими механізмами, які
експлуатуються на вулично-дорожній
мережі, всіх типів (категорії В1, В, СІ,
С), за винятком автобусів, трамваїв і
тролейбусів, - з 18-річного віку.

Як вбачається з довідки ВДАІ №9199091 (а.с.
26-27) ОСОБА_1 не мав посвідчення водія на
час скоєння ДТП, та не міг на час ДТП
мати посвідченні водія, оскільки на
дату ДТП - 14.05.2013 року йому не
виповнилося 18 років, а отже керував
транспортним засобом неправомірно,
порушуючи правила експлуатації
транспортних засобів.

Зважаючи на викладені вище обставини,
водія автомобіля ВАЗ д/н НОМЕР_1 не
можна віднести до осіб, які на законних
підставах експлуатували автомобіль, а
ДТП від 14.05.2013 року не є страховим
випадком, отже і підстави для виплати
страхового відшкодування за полісом
АВ/9057872 відсутні.

У статті 1187 ЦКУ вказано, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
неправомірно заволоділа транспортним
засобом, механізмом, іншим, об'єктом,
завдала шкоди діяльністю щодо його
використання, зберігання або
утримання, зобов'язана відшкодувати її
на загальних підставах.

Стаття 1166 ЦКУ зазначає, що майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи

Відтак, враховуючи вищевикладені
обставини, господарський суд прийшов
до висновку, що суму страхового
відшкодування у розмірі 9 939 грн. 00 коп.
має відшкодувати ОСОБА_1 на загальних
підставах.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд прийшов до висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір залишається за Позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.07.2014 року.

Суддя Ю.Ю. Первушин