ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
Справа № 915/979/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Миколаївське
спеціалізоване

управління № 139»

54050, м. Миколаїв, вул. Ольшанців, 74-А

відповідач: Товариство з
обмеженою відповідальністю

«Миколаївпромстальконструкція»

54028, м. Миколаїв, вул. 12-Повздовжня, 63

про: стягнення заборгованості в сумі 14
817,15 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Алексахін О.І., за
довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 26.06.14 р. звернувся до
господарського суду з позовом стягнути
з відповідача суму основного боргу в
розмірі 12 582,08 грн., 1107,22 грн. - інфляційні
втрати (збитків) за період з 01.07.11 р. по
31.05.14 р., 1127,85 грн. - 3% річних за період з
29.06.11 р. по 30.06.14 р.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі
умов договору на поставку № 10 від 10.06.11
р.; видаткової накладної № Н-00000067 від
17.06.11 р. на суму 12 582,08 грн.; витягів зі
Статутів позивача; норм ст.ст. 526, 625
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України та
мотивовані тим, що відповідач до цього
часу не провів оплату за отриману
продукцію, неодноразові усні
переговори керівників сторін не
призвели до сплати вказаного боргу.

Відповідач відзив по суті позову не
надав, вимоги ухвали суду не виконав, в
судове засідання свого представника не
направив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка канцелярії на зворотній
стороні судової ухвали та поштове
повідомлення № 279.

Отже, справа розглядається на підставі
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, за наявними в ній
матеріалами.

10.07.2014 року за результатами розгляду
справи, суд на підставі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представника позивача, суд -

встановив:

10 червня 2011 року між ТОВ
«Миколаївпромстальконструкція»
(надалі - замовник) та Акціонерним
товариством НСУ-139, правонаступником
якого виступає ПАТ «Миколаївське
спеціалізоване управління № 139»,
згідно з п. 1.5 Статуту ПАТ
«Миколаївське спеціалізоване
управління № 139» (надалі - постачальник)
був укладений договір № 10, згідно з
предметом якого замовник доручає, а
постачальник приймає на себе
зобов'язання виконання комплексу робіт
по виготовленню металоконструкцій
колон в кількості 1,111 тн.

Відповідно до змісту розділу 2 договору
вартість виготовлення 1 тонни
металоконструкцій (з ґрунтовкою за 1
раз ГФ-021, і покраскою за 1 раз, із
врахуванням вартості металопрокату)
складає 11 325,000 грн./тн. Загальна
вартість робіт складає 11325,000х1,111=12582,08
грн., в тому числі ПДВ 20% 2097,01 грн.

Строк виконання робіт сторони
встановили - 7 календарних днів (п. 3.1
договору).

Розрахунки за договором здійснюються
замовником протягом 7 банківських днів
з моменту відвантаження
постачальником 100% готової продукції,
шляхом перерахування коштів в
національній валюті України на
розрахунковий рахунок постачальника.

За умовами абзацу 2 п. 7.2 договору,
договір вступає в силу з моменту його
підписання і діє до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань.

Спірні відносини, які виникли між
сторонами, регулюються положеннями
діючого законодавства про поставку.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договору № 10 від 10.06.11 р.
позивач поставив, а відповідач прийняв
у власність товар - металоконструкції
кількістю 1,111 тн на загальну суму 12 582,08
грн. за видатковою накладною № Н-00000067
від 17.06.11 р., яка підписана керівниками
та скріплена печатками обох
підприємств.

В зазначений договором строк оплата за
отриману продукцію не відбулась. При
цьому, позивач стверджує, що
неодноразові переговори керівників
сторін стосовно досудового
врегулювання спору не призвели до
сплати сказаного боргу.

Водночас, позивач 07.07.14 р. надав суду на
дослідження додаткові документи: копію
платіжного доручення № 555 від 25.06.14 р.,
за яким відповідач перерахував ПАТ
«Миколаївське спеціалізоване
управління № 139» 4 000,00 грн. з наведеним
призначенням платежу: «Оплата за
металоконструкції згідно вид.
накладної № 67 від 17.06.2011 р.»; копію акту
№ 1 приймання-передачі
металоконструкцій за договором
поставки № 10 від 10.06.11 р., складеного
сторонами 17.06.11 р., який підтверджує
проведення та узгодження даної
господарської операції між учасниками.

В судовому засіданні представник
позивача не заперечує проведену
відповідачем оплату в розмірі 4 000,00 грн.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не скористався нагодою
спростувати доводи позивача та не
надав суду доказів належного виконання
взятих на себе зобов'язань щодо
проведення повної оплати за
поставлений товар в обумовлені строки.

З наданих суду позивачем доказів
вбачається, що в порушення чинного
законодавства та договірних умов
відповідач не провів в установлений
строк остаточні розрахунки з
позивачем. Так, згідно платіжного
доручення № 555 від 25.06.14 р. оплата за
отриманий товар відбулась лише в
розмірі 4000,00грн.

Отже, загальна заборгованість
відповідача перед позивачем по спірним
відносинам фактично складає в розмірі 8
582,08 грн. (12582,08-4000,00).

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник не звільняється
від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Виходячи з вищенаведених норм та
обставин, позивачем цілком правомірно
нараховано боржнику на суму боргу до
стягнення 3% річних розмірі 1127,85 грн. за
період з 29.06.2011 р. по 30.06.2014 р. та 1107,22 грн.
інфляційних втрат за період з 01.07.2011 р.
по 31.05.14 р.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем документальні докази,
оцінивши їх у відповідності з вимогами
ст. 43 ГПК України, проаналізувавши
норми діючого законодавства, які
регулюють спірні відносини щодо
фактичних обставин справи, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог та, з
урахуванням наведених обставин,
задоволенню їх частково.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Миколаївпромстальконструкція» (54028, м.
Миколаїв, вул. 12-Повздовжня, 63, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Миколаївське
спеціалізоване управління № 139» (54050, м.
Миколаїв, вул. Ольшанців, 74-А, ) - 8 582,08 грн. основного боргу, 1107,22
грн. - інфляційних втрат, 1127,85 грн. - 3%
річних та 1827,00 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову
відмовити.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено 15 липня 2014 року.

Суддя
О.Г.Смородінова