ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" липня 2014 р.Справа № 916/1900/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "ОДЕСАГАЗ";

До відповідача: Державного
підприємства Міністерства оборони
України

"Одеський завод будівельних
матеріалів"

про стягнення 37574,3 грн.

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників:

Від позивача: Кураніна К.С. -
довіреність від 03.01.2014р.

Від відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні 16.07.2014р. брали
участь представники сторін:

Від позивача: Кураніна К.С. -
довіреність від 03.01.2014р.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "ОДЕСАГАЗ" звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з відповідача
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Одеський завод
будівельних матеріалів"
заборгованості за договором №007986-Т від
01.01.2010р. у сумі 37574,3грн. з яких 35 848,51грн.
- з суми основної заборгованості, 3%
річних 103,29грн., пені 634,48грн., суми
інфляційного збільшення боргу 988,02грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.05.2014р. порушено
провадження у справі № 916/1900/14.

Представник відповідача у судові
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву та витребувані судом
документи не надав, відповідач свого
права на захист не використав, хоч і
повідомлявся про час та місце
проведення судового засідання
належним чином шляхом надіслання ухвал
суду на юридичну адресу, у зв'язку з чим
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

У судовому засіданні 16.07.2014р. після
виходу судді з нарадчої кімнати було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив:

01 січня 2010 року між Відкритим
акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ"
(Облгаз) та Державного підприємства
Міністерства оборони України"Одеський
завод будівельних матеріалів"
(Споживач) укладено договір на
постачання та транспортування
природного газу підприємствам, які
відпускають теплову енергію для потреб
населення, бюджетних установ та
організацій № 007986-Т, предметом якого є
надання послуг Споживачу з постачання
та транспортування природного газу для
виробництва теплової енергії для
потреб населення, бюджетних установ та
організацій; газ передається у пункти
споживання Споживача розташовані за
адресою: м. Одеса, 4-й Басейний п-к 7.

Згідно з умовами п.3.2 договору № 007986-Т
від 01.01.2010р. споживач зобов'язався,
зокрема, прийняти газ у обсягах,
визначених договором, забезпечити
своєчасну оплату за газ, щодобово
надавати Облгазу інформацію про
витрати газу та режим газопостачання.

Згідно до п. 4.12 договору № 007986-Т від
01.01.2010р. акти прийоми - передачі за
відповідний місяць уповноважені
представники сторін складають до 2
числа, наступного за звітним, місяця, на
підставі наданих звітів з автоматичних
коректорів (обчислювачів). Акти
прийому-передачі є підставою для
остаточних розрахунків.

За умовами п. 6.1 договору № 007986-Т від
01.01.2010р., оплата за транспортування та
постачання природного газу
здійснюється грошовими коштами шляхом
перерахування на рахунок Облгазу
протягом місяця поставки 100% вартості
запланованих обсягів газу. При цьому,
перша частина оплати в розмірі 50% від
вартості запланованих місячних
обсягів перераховується на рахунок
Облгазу не пізніше 10 числа місяця і
якому здійснюється поставка газу, а
друга частина у розмірі 50 % - до 20 числа
місяця, у якому здійснюється поставка
газу. Остаточний розрахунок за
фактично спожиті обсяги газу
здійснюється на підставі акту
приймання-передачі газу до 10 числа
місяця, наступного за звітним.

Згідно п.6.4. договору № 007986-Т від 01.01.2010р.
звірка розрахунків за звітний місяць
здійснюється Облгазом і Споживачем до
25 числа наступного за звітним місяцем
на підставі відомостей про фактичну
оплату вартості послуг і актів
прийому-передачі газу. Вказана звірка
оформлюється актом звірки.

Згідно п.11.1. договору № 007986-Т від
01.01.2010р. даний договір набирає чинності
з моменту підписання і діє до 31.12.2014р.

Відповідно до даних преамбули статуту
позивача, Публічне акціонерне
товариство "ОДЕСАГАЗ" є
правонаступником прав та обов'язків
Відкритого акціонерного товариства
"ОДЕСАГАЗ".

31.03.2014р. між сторонами договору було
складено та підписано акт
приймання-передачі природного газу,
згідно якого за березень 2014року
позивачем було передано відповідачу 22
869 куб м газу.

30.04.2014р. між сторонами договору було
складено та підписано акт
приймання-передачі природного газу,
згідно якого за квітень 2014року
позивачем було передано відповідачу 4513
куб м газу.

Відповідно до п. 6.1.1 договору № 007986-Т
від 01.01.2010р., передбачено що у випадку
наявності заборгованості у Споживача,
Облгаз зараховує кошти, що надійшли
від Споживача, як погашення
заборгованості за газ, поставлений у
минулі періоди незалежно від вказаного
в платіжному дорученні призначення
платежу.

У звязку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору № 007986-Т від
01.01.2010р. відповідач не здійснив оплату
за використаний природний газ у
березні та квітні 2014р., що в результаті
призвело до заборгованості яка станом
на 20.03.2014р. складає 35 848,51грн.

Згідно п. 7.2 договору № 007986-Т від 01.01.2010р.
за несвоєчасну оплату послуг у строки,
зазначені у п. 6.1 даного договору,
Споживач сплачує на користь Облгазу
суму заборгованості з урахуванням
офіційно встановленого індексу
інфляції та відсотків річних за весь
час прострочення, а також пеню за
кожний день прострочення платежу у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня.

У зв'язку з простроченням сплати
вартості отриманого газу, позивачем
здійснено розрахунок інфляційних, 3%
річних та пені. Відповідно до даних
розрахунку за відповідачем рахується
основна заборгованість у розмірі 35
848,51грн. - з суми основної
заборгованості, 3% річних 103,29грн., пені
634,48грн., суми інфляційного збільшення
боргу 988,02грн.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за договором № 007986-Т
від 01.01.2010р. зобовязання, позивач
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою,
згідно якої просить стягнути з
Державного підприємства Міністерства
оборони України"Одеський завод
будівельних матеріалів"
заборгованості за договором №007986-Т від
01.01.2010р. у сумі 37574,3грн. з яких 35 848,51грн.
- з суми основної заборгованості, 3%
річних 103,29грн., пені 634,48грн., суми
інфляційного збільшення боргу 988,02грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтею 193 Господарського Кодексу
України та статтею 526 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов`язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов`язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
Кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Приймаючи до уваги те, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "ОДЕСАГАЗ" про стягнення
заборгованості за спожитий газ у сумі 35
848,51 грн. підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, не
спростовані відповідачем, суд вважає
їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню зі стягненням з
відповідача 35 848,51 грн.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського
Кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені,
наведеної в листі Національного банку
України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на
виконання Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", сума
простроченого платежу помножена на
розмір пені за кожен день прострочення
у відсотках, розділена на сто та
помножена на кількість днів
прострочення платежу буде дорівнювати
сумі пені за прострочення платежу.

Згідно п. 7.2 договору за несвоєчасну
оплату послуг у строки, зазначені у п. 6.1
даного договору, Споживач сплачує на
користь Облгазу суму заборгованості з
урахуванням офіційно встановленого
індексу інфляції та відсотків річних
за весь час прострочення, а також пеню
за кожний день прострочення платежу у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача
щодо сплати Відповідачем 3% річних
103,29грн., пені 634,48грн., суми інфляційного
збільшення боргу 988,02грн., вважає його
вірним, а вимоги про їх стягнення
правомірними.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
як обґрунтовані, підтверджені
належними доказами та наявними
матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
Міністерства оборони України "Одеський
завод будівельних матеріалів" (65039, м.
Одеса, 4-й Басейний пров. 7, , МФО 351005, р/р 8300 в ПАТ
«УкрСиббанк» м. Харків) на користь
Публічного акціонерного товариства
"ОДЕСАГАЗ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, б.1,
; для оплати основного
боргу р/р 3944 в ФООУ ПАТ «Ощадбанк»,
МФО 328845; для оплати штрафних санкцій, 3%
річних, інфляційних та судового збору:
р/р в ПАТ «Марфін Банк», МФО 328168); -
заборгованість у розмірі 37574,3грн., з
яких 35 848,51грн. - сума основної
заборгованості, 3% річних 103,29грн., пені
634,48грн., суми інфляційного збільшення
боргу 988,02грн.; 1827 (тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10-денного строку з моменту
складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його підписання,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Одеським апеляційним
господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 17.07.2014р.

Суддя
Оборотова О.Ю.