м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9529/14 07.07.14
За позовомПриватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна»ДоПриватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування»За участю третьої
особи, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору на стороні
ОСОБА_1Провиплату страхового
відшкодування у розмірі 1 611,67 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Кравченко Р.Ю. - дов. № 11
від 02.01.2014 року;
від відповідача: Крашеніннікова М.І. -
дов. № 11 від 02.01.2014;
від третьої особи: не з'явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
"Акціонерна страхова "Інго Україна"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства
"Просто-Страхування" про виплату
страхового відшкодування у розмірі
Ухвалою суду від 22.05.2014 року було
порушено провадження у справі № 910/9265/14
та призначено її розгляд на 06.06.2014 року.
03.06.2014 року на адресу Господарського
суду м. Києва від Моторного
(транспортного) страхового бюро
України надійшла відповідь на запит.
У судовому засіданні 06.06.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а також надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.
06.06.2014 року відповідач через канцелярію
суду подав відзив на позовну заяву,
відповідно до якого просить суд
відмовити у задоволенні позову у
зв'язку із застосуванням строків
Представники третьої особи та
відповідача в судове засідання 06.06.2014
року не з'явились, вимоги ухвали суду не
виконали, про причини неявки суд не
повідомили, про дату та час слухання
справи були повідомлені належним
Ухвалою суду від 06.06.2014 року, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представників відповідача та третьої
особи розгляд справи відкладено на
Представник позивача у судовому
засіданні 07.07.2014 року надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача у судовому
засіданні 07.07.2014 року надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
заперечив та попросив суд у
задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник третьої особи в судове
засідання 07.07.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.
Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 26.05.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, Господарський
суд міста Києва, -
11.12.2009 року між ЗАТ «Аск «Інго Україна»
(на теперішній час ПрАТ «АСК «Інго
Україна» (за договором - вигодонабувач)
та Представництвом «Шерінг Плау Іст
АГ» (за договором - страхувальник) було
укладено договір страхування наземних
транспортних засобів №250598111,
відповідно до якого автомобіль Skoda Octavia
А5 2008 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить страхувальнику, був
застрахований від ризику аварії.
Як вбачається з матеріалів справи,
08.12.2010 року у м. Києві, на
Повітрофлотському проспекті сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі по
тексту - ДТП) за участю застрахованого
автомобіля Skoda Octavia А5 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить страхувальнику
Представництву «Шерінг Плау Іст АГ»,
під керуванням гр.ОСОБА_4, та
автомобілем «Шевролет», реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням гр. ОСОБА_1.
Згідно довідки УДАІ в місті Києві та
постанови Солом'янського районного
суду м. Києва від 20.12.2010р., у справі №
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, та
накладено адміністративне стягнення в
В результаті ДТП автомобілю Skoda Octavia А5
2008 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, було спричинено механічні
пошкодження, що підтверджується
довідкою УДАІ в місті Києві.
На підставі заяви страхувальника на
виплату страхового відшкодування та
згідно ремонтної калькуляції № 0010К-11
28.04.2011р. з розрахунком суми страхового
відшкодування, позивачем на виконання
умов договору страхування
перераховано на рахунок ТОВ «Бровари
Моторс» страхове відшкодування у
розмірі 2 121,67 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 4011 від 16.05.2011 р.
Стаття 979 Цивільного кодексу України та
стаття 16 Закону України «Про
страхування» визначають, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
страхування», страхова компанія при
настанні страхового випадку сплачує
страхувальнику страхове
Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
Приписами статті 993 Цивільного кодексу
України встановлено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення містить ст. 27
Закону України «Про страхування».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України, шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки одній особі, з
вини іншої особи відшкодовується
Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність особи, винної у
вчиненні ДТП, була застрахована у
приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування», згідно Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/4838824.
Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
Згідно ст. 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.
Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.
Таким чином, у зв'язку з виплатою
страхового відшкодування
страхувальнику, позивач набув право
регресу до винної у ДТП особи,
відповідно до положень ст. 27 Закону
України «Про страхування».
Позивач звертався до гр.ОСОБА_1 з
претензією № 2-11 від 28.08.2011 року з
пропозицією врегулювати питання в
досудовому порядку. У відповідь на
претензію гр. ОСОБА_1 повідомив
позивача про те, що його
відповідальність була застрахована
відповідачем на підставі полісу №
ВЕ/4838824, за яким забезпечено автомобіль
«Шевроле» д/н НОМЕР_2.
У зв'язку з вищевикладеним позивач
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом про виплату
відповідачем страхового відшкодування
у розмірі 1 611,67 грн.
Проте, під час розгляду справи
відповідач подав відзив на позовну
заяву, відповідно до якого просить суд
застосувати строки позовної давності,
мотивуючи тим, що дорожньо-транспортна
пригода мала місце 08.12.2010 р., а позовну
заяву позивач подав до суду 16.05.2014р.,
тобто після закінчення трирічного
строку позовної давності, що є
підставою для застосування строку
позовної давності та відмови в позові.
Приписами статті 256 Цивільного кодексу
України передбачено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 вказаного Кодексу).
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч. 3
ст. 267 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини другої статті 512
ЦК України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений у випадках,
встановлених законом.
Такий випадок встановлено статтею 993 ЦК
України та статтею 27 Закону України
"Про страхування" згідно із якими до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за
За цією нормою страхувальник, який
отримав майнову шкоду в деліктному
правовідношенні набув право вимоги
відшкодування до заподіювача й строк
такої вимоги почав спливати у момент
заподіяння шкоди, але у зв'язку з
погашенням шкоди коштами страхового
відшкодування до страховика
переходить право вимоги (права
кредитора, яким у деліктному
зобов'язанні є потерпілий) до
заподіювача із залишком строку
позовної давності, оскільки відповідно
до статті 262 ЦК України заміна сторін у
зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
Отже, відповідно до вищенаведених
вимог закону, позивач після настання
страхового випадку отримав право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду, тобто
перебіг строку для звернення з позовом
до суду розпочався з 08.12.2010 року
(зазначена правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
Однак, як вбачається зі штампу на
позовній заяві, позивач звернувся з
позовом до Господарського суду міста
Києва 19.05.2014р., тобто після спливу
строку позовної давності.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у справі, є підставою
для відмови у позові.
Враховуючи тривалість часу, протягом
якого позивачу було відомо про
порушення відповідачем зобов'язань з
відшкодування шкоди, приймаючи до
уваги заяву відповідача, Господарським
судом м. Києва застосовується позовна
давність при вирішенні спору про
стягнення страхового відшкодування, у
зв'язку з чим суд відмовляє в
Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -
1. Відмовити в задоволенні позовних
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

14.07.2014 р.

Суддя
Спичак О.М.