ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р.
Справа № 5015/438/12

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючий суддя
Кузь В.Л.

Суддів
Костів Т.С.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційні скарги за вих.
№ 35-вих-321 від 31.01.14 Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, м. Львів та за вих. №
1104-вих-221 від 27.02.14 Львівської міської
ради, м. Львів

на рішення Господарського суду
Львівської області від 29.03.12

у справі № 5015/438/12

за позовом: Фізичної особи підприємця
ОСОБА_3, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи
підприємця ОСОБА_4, м. Львів

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1.Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради "Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки", м. Львів

2. Львівської міської ради, м. Львів

3. Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради, м. Львів

про визнання дійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна та
визнання права власності на нежитлове
приміщення

За участю представників сторін :

від позивача - ОСОБА_3;

від відповідача - не з'явився;

третьої особи 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: - не з'явився;

третьої особи 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:- Ковальчук Х.Є. -
представник за довіреністю;

третьої особи 3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:- Винницький В.В. -
представник за довіреністю.

Згідно автоматизованого розподілу
справ КП "Документообіг господарських
судів", 11.02.14 справу за № 5015/438/12
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Кузю В.Л. Розпорядженням
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 14.02.14 у склад
колегії суддів для розгляду справи №
5015/438/12 введено суддів Желікa М.Б. та
Малех І.Б.

05.05.14 та 03.07.14 розпорядженнями голови
Львівського апеляційного
господарського суду вносилися зміни до
складу колегії по розгляду справи №
5015/438/12. Відтак, розгляд справи
здійснювався колегією суддів у складі
головуючого судді - Кузя В.Л., суддів
Костів Т.С., Орищин Г.В.

14.02.14 ухвалами Львівського
апеляційного господарського суду
скаржнику відновлено строк на
апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції, матеріали
апеляційної скарги Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради визнано достатніми для
прийняття їх до провадження в суді
апеляційної інстанції, справу
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 13.03.14.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 11.03.14
Львівській міській раді відновлено
строк на апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції, апеляційну
скаргу прийнято до провадження та
призначено до спільного розгляду з
апеляційною скаргою Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради на 13.03.14.

13.03.14., 10.04.14., 05.05.14., 26.06.14., 03.07.14. ухвалами
Львівського апеляційного
господарського суду розгляд
апеляційних скарг відкладався з
підстав, наведених у них.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 29.03.12 (суддя
Матвіїв Р.І.) у справі № 5015/438/12 за
позовом Фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 до відповідача Фізичної особи
підприємця ОСОБА_4 за участю третьої
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
"Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки", про визнання
дійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна та визнання права
власності на нежитлове приміщення
позов задоволено частково:

- відмовлено в задоволенні позовної
вимоги про визнання дійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
11.11.99 на нежитлове приміщення загальною
площею 70,1 кв.м. (під індексом 1-9-10) в
будинку АДРЕСА_1 у місті Львові;

- визнано за Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_3 (інд. номер НОМЕР_1,
79006, м. Львів, АДРЕСА_2) право власності
на нежитлове приміщення загальною
площею 70,1 кв.м. (під індексом 1-9-10) в
будинку АДРЕСА_1 у місті Львові.

Не погодившись з рішенням
Господарського суду Львівської
області Франківська районна
адміністрація Львівської міської ради
та Львівська міська рада звернулася до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційними
скаргами, в яких просять скасувати
рішення Господарського суду
Львівської області від 29.03.12 у справі №
5015/438/12 та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю за безпідставністю.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення визнано право
власності на нежитлове приміщення не
з'ясованопри цьому правових підстав
його походження, первинного набуття,
виникнення права, хоча з матеріалів
справи вбачається, що даний об'єкт
вважається пожежним проходом.

Крім того, суд першої інстанції виніс
рішення про права та обов'язки
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради, як органу,
який уповноважений вирішувати питання
самочинного будівництва на території
району, а також Львівської міської
ради, як власника будинку комунальної
власності та земельної ділянки без
залучення їх до участі у справі.

10.04.14 від позивача надійшов відзив на
апеляційну скаргу Львівської міської
ради, в якому він зазначає, що право
власності позивача на об'єкт
нерухомого майна виник у нього на
підставі укладеного з відповідачем
договору купівлі-продажу, на виконання
якого між сторонами підписано акт
приймання-передачі зазначеного
приміщення. Відтак, в даному випадку не
йде мова про визнання права власності
на самочинно збудоване майно.

Від позивача 10.04.14 надійшов відзив на
апеляційну скаргу Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, в якому зазначено, що
скаржником не надано доказів того, що
нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1
у місті Львові перебуває в його
власності чи власності Львівської
міської ради, окрім того не доведено
наявності у Львівської міської ради
права власності на земельну ділянку,
розташовану під ним.

Представником Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
05.05.14 поданi додаткові письмові
пояснення, в яких вказується, що
органом місцевого самоврядування ще у
1977 році надано дозвіл відповідачу
тимчасово користуватися приміщенням в
будинку АДРЕСА_1 у місті Львові для
зберігання колясочного мотоцикла,
однак дозволу на переобладнання
приміщення на окремий об'єкт
нерухомості немає, що не було
досліджено судом першої інстанції.

У судовому засіданні 10.07.14 позивач та
скаржники участь уповноважених
представників забезпечили, які надали
пояснення по суті апеляційної скарги
та просили врахувати їх при винесенні
постанови.

Інші учасники судового процесу участі
уповноважених представників у судове
засідання не забезпечили, причин
неявки суду не повідомили, хоча були
належним чином повідомленими про час
та місце слухання справи.

Колегія суддів розглянувши апеляційну
скаргу, дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дійшла до висновку, що
рішення Господарського суду
Львівської області від 29.03.12. у справі №
5015/438/12 слід скасувати в частині
визнання за Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_3 права власності на
нежитлове приміщення загальною площею
70,1 кв.м. (під індексом 1-9-10) в будинку
АДРЕСА_1 у місті Львові, задовольнивши
вимоги апеляційних скарг, у решті
рішення Господарського суду
Львівської області залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи
громадянину ОСОБА_7 надано дозвіл на
використання нежитлового приміщення
площею 70 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 з
наступним переобладнанням його під
складування господарських речей і
зберігання коляскового мотоцикла. Дана
обставина підтверджується випискою з
засідання міжвідомчої комісії
Радянського району м. Львова від 17.11.1977
року (а.с.53).

11.11.99 між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_4 (продавцем) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 (покупцем) було
укладено договір про купівлю-продаж
нежитлового приміщення відповідно до
якого продавець зобов'язуються
передати у власність покупцю нежитлове
приміщення загальною площею 70.1 кв. м. на
АДРЕСА_1 у місті Львові та впорядкувати
документи на належне йому нежитлове
приміщення, та нотаріально посвідчити
договір купівлі-продажу до 30.12.99 (а.с.8)

11 листопада 1999 року на підставі
вищезазначеного договору сторони
підписали Акт приймання-передачі,
відповідно до якого продавець
(відповідач) передав у власність
покупцю (позивачу) об'єкт продажу,
розташований за адресою: м. Львів,
АДРЕСА_1, загальною площею 70.1 кв. м.
(а.с.9).

Проте, як встановлено місцевим
господарським судом зазначений
договір нотаріально не зареєстрований
з вини відповідача, який ухилявся від
проведення такої реєстрації. З
матеріалів справи вбачається, що
відповідач не заперечує факт
проведення повної оплати суми,
визначеної у п. 3 договору, та
відсутність будь-яких претензій до
позивача, однак вважає, що нотаріальне
посвідчення договору не є його
обов'язком.

Відмова відповідача здійснити
нотаріальне посвідчення договору від 11
листопада 1999 року, що тягне за собою
відмову Обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
"Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки" в реєстрації за
позивачем права власності на придбане
ним приміщення стала підставою для
звернення позивача до суду з вимогою
визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
11.11.1999 року на нежитлове приміщення
загальною площею 70.1 кв.м. (під індексом
1-9-10) в будинку АДРЕСА_1 у місті Львові та
визнання за ОСОБА_8 права приватної
власності на нежитлове приміщення
загальною площею 70.1 кв. м. (під індексом
1-9-10) в будинку АДРЕСА_1 у місті Львові.

Як зазначено вище, місцевим
господарським судом задоволено позов в
частині визнання за позивачем права
власності на приміщення площею 70,1 м.кв.
по АДРЕСА_1 м. Львові.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду не
погоджується з таким висновком
господарського суду першої інстанції з
огляду на наступне:

Згідно ч. 2 ст.11 ЦК України підставами
виникнення прав та обов'язків, зокрема
є договори та інші правочини.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

В силу положень ч. 1 ст. 334 ЦК України
право власності в набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За приписами ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Необхідною умовою захисту права
власності шляхом його визнання слугує
підтвердження позивачем своїх прав на
майно. Це може випливати із
представлених ним правовстановлюючих
документів, а також будь-яких інших
доказів, що підтверджують
приналежність позивачу спірного майна.
Разом з цим, розглядаючи спір про
визнання права власності на майно та
визнання дійсним договору купівлі -
продажу суд зобов'язаний оцінити всі
докази та встановити факти, що
стосуються заявлених вимог. Не може
бути визнаний дійсним договір, якщо він
суперечить нормам чинного
законодавства, зокрема, щодо наявності
у продавця права власності на
відповідний предмет продажу (ст.225 ЦК
УРСР за нормами якої укладався 11.11.99
договір купівлі - продажу між сторонами
у справі). При цьому, покупець
зобов'язаний був пересвідчитись у
наявності в продавця права на
відчуження предмета купівлі - продажу
(ст.145 ЦК УРСР).

Однак, в матеріалах справи відсутні і
суду не надані докази того, що
приміщення площею 70,1 м.кв. за адресою
АДРЕСА_1 м. Львів було відчужено органом
місцевого самоврядування та перейшло у
вільний обіг. Тобто, відповідачем
(продавцем за договором купівлі
продажу) первинних документів про
набуття права власності на спірне
майно не представлено. Підстави
набуття ним прав власності в договорі
купівлі - продажу, укладеного 11.11.99
сторонами у справі, не зазначені. Окрім
цього, суд апеляційної інстанції
встановив, що договір про купівлю -
продаж нежитлового приміщення від
11.11.99, дійсність якого просив визнати
позивач і на його підставі визнати
право власності є попереднім
договором, оскільки п.2 цього договору
зазначено, що сторони зобов'язані у
термін до 30.12.99 рок укласти договір
купівлі - продажу (основний договір)
нежитлового приміщення І - 9-10 загальною
площею кв.м, що знаходиться з адресою м.
Львів, АДРЕСА_3 в пункті « 3» договору
зазначено про те, якими мають бути
умови основного договору. проте,
доказів укладення основного договору
сторонами не подано. Зважаючи, що після
набрання з 01.01.04 чинності ЦК України
договори купівлі - продажу об'єктів
нерухомого майна підлягали
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації (ст..657 ЦК України),
то при відсутності проведення
державної реєстрації відсутні правові
підстави визнавати такий договір
дійсним при відмові сторони в його
нотаріальному посвідченні.

Рішенням міжвідомчої комісії
Радянського району м. Львова
підтверджується, що спірне приміщення
було надано гр.ОСОБА_7 для складування
господарських речей і зберігання
коляскового мотоцикла, тобто для
тимчасового користування, натомість
було облаштоване для використання під
магазин та зайняття підприємницькою
діяльністю. При цьому доказів купівлі
продажу цього приміщення і, відповідно,
зміни його форми власності з
комунальної на приватну ні позивачем
ні відповідачем не надано.

Також колегія суддів зазначає, що
Львівська міська рада є власником
будинку комунальної власності та
земельної ділянки, яка розташована під
спірним нежитловим приміщенням. Дана
обставина сторонами у справі не
заперечується.

Згідно ч.1 ст.143 Конституції України
територіальні громади села, селища,
міста безпосередньо або через утворені
ними органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності. Відповідно до ст.142
Конституції України матеріальною і
фінансовою основою місцевого
самоврядування серед іншого є земля та
природні ресурси, що є у власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, а також об'єкти їхньої
спільної власності, що перебувають в
управління районних та обласних рад.

Відповідно до статті 83 Земельного
кодексу України, землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають усі земля в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за її межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Львівська міська рада, у
відповідності до статті 10 Закону
України " Про місцеве самоврядування в
Україні ", є органом місцевого
самоврядування в Україні, що
представляє територіальну громаду
міста Львова та здійснює від її імені
та в її інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України та іншими
законами України. Згідно статті 80
названого Закону територіальні
громади, які реалізують право
власності через органи місцевого
самоврядування, є суб'єктами права
власності на землю, що є комунальною
власністю.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону
України " Про місцеве самоврядування в
Україні ", ст.ст.12,116 Земельного кодексу
України міська рада вирішує відповідно
до законодавства питання регулювання
земельних відносин, громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів місцевого
самоврядування.

Згідно з ст.375 ЦК України власник
земельної ділянки має право зводити на
ній будівлі та споруди, створювати
закриті водойми,здійснювати
перебудову, а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим
особам. Власник земельної ділянки
набуває права власності на зведені ним
будівлі, споруди та інше нерухоме
майно. Судом першої інстанції не
досліджувались обставини щодо
припинення права власності
територіальної громади м. Львова на
спірне приміщення. Апеляційний
господарський суд не встановив такого
факту.

Місцевим господарським судом не
враховано зазначену обставину та
прийнято рішення про визнання права
власності на нежитлове приміщення, яке
знаходиться у будинку комунальної
власності. При цьому, власника
земельної ділянки та будинку у якому
знаходиться приміщення, не залучено до
участі у справі, чим порушено норми
процесуального права.

Таким чином, оскільки договір купівлі -
продажу укладений між Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не
визнається судом як належний доказ та
підстава законного набуття позивачем
права власності на спірне приміщення, а
акт приймання передачі від 11.11.99 є
складовою частиною цього договору, т,
відповідно, відсутні підстави для
визнання за позивачем в судовому
порядку прав власності на приміщення
площею 70.1 кв.м, яке знаходиться за
адресою: м. Львів, АДРЕСА_1

Разом з цим, не можуть бути прийняті
судом до уваги доводи апеляційних
скарг стосовно проведення
відповідачем самочинного будівництва,
оскільки в матеріалах справи відсутні
відомості стосовно характеристик
нерухомого об'єкта на момент його
передачі у тимчасове користування у 1977
році.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони, зробленою до винесення
ним рішення.

В матеріалах справи не міститься будь -
яких заяв чи клопотань сторін про
застосування наслідків спливу
позовної давності, а відтак місцевим
господарським судом помилково
відмовлено у позові в частині визнання
дійсним договору купівлі - продажу з
підстав спливу позовної давності.

При цьому судова колегія зазначає, що
дана обставина не призвела до
прийняття неправильного рішення в цій
частині.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія Львівського апеляційного
господарського суду зазначає про те, що
скаржниками доведено належними та
допустимими доказами обставини , які є
підставою для задоволення апеляційних
скарг.

Також судова колегія вважає за
доцільне зазначити, що подане
Франківською районною адміністрацією
платіжне доручення №9821 від 12.03.14 про
сплату судового збору не може
вважатися належним доказом сплати
судового збору, оскільки платником у
ньому зазначено не скаржника -
Франківську районну адміністрацію, а
Південне ЛКП. Зважаючи на наведені
обставини, судовий збір за розгляд
зазначеної апеляційної скарги
підлягає стягненню з позивача в доход
Спеціального Фонду Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги за вих. № 35-вих-321
від 31.01.14 Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
та за вих. № 1104-вих-221 від 27.02.14
Львівської міської ради задоволити.

2.Рішення Господарського суду
Львівської області від 29.03.12 у справі №
5015/438/12 в частині визнання за Фізичною
особою підприємцем ОСОБА_3 (ін. номер
НОМЕР_1, 79006, м. Львів, АДРЕСА_2) право
власності на нежитлове приміщення
загальною площею 70,1 кв.м. (під індексом
1-9-10) в будинку АДРЕСА_1 у місті Львові
скасувати. Прийняти в цій частині нове
рішення - в позові відмовити. В решті
рішення залити без змін.

3.Судовий збір за розгляд справи в суді
першої інстанції покласти на позивача.

4.Стягнути з Фізичною особою підприємця
ОСОБА_3 (ін. номер НОМЕР_1, 79006, м. Львів,
АДРЕСА_2) на користь Львівської міської
ради (м.Львів, пл.Ринок,1, 79000, код 26360701) 609
грн. судового збору за розгляд справи в
суді апеляційної інстанції.

5.Стягнути з Фізичною особою підприємця
ОСОБА_3 (ін. номер НОМЕР_1, 79006, м. Львів,
АДРЕСА_2) в доход Спеціального фонду
Державного бюджету України (МФО банку
825014, Банк ГУДКСУ у Львівській області
,УДКСУ у Личаківському районі м. Львова,
, рахунок 2006) 609 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

6.Місцевому господарському суду видати
відповідні накази.

7.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 11.07.14

Головуючий суддя
Кузь В.Л.

Суддя
Костів Т.С.

Суддя
Орищин Г.В.