КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. Справа№ 5026/1883/2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від Прокуратури м.Києва: Бондарчук І.П. -
прокурор відділу

від позивача-1: не з'явився

від позивача-2: не з'явився

від позивача-3: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Заступника прокурора Черкаської
області

на рішення

Господарського суду Черкаської
області

від 10.04.2014р.

у справі № 5026/1883/2012 (Головуючого судді
Анісімова І.А., судді Грачов В.М.,
Спаських Н.М.)

за позовом Заступника прокурора
Черкаської області в інтересах держави
в особі Черкаської обласної державної
адміністрації, Державної інспекції
сільського господарства в Черкаській
області, Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області

до Черкаської міської ради, Товариства
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Акант+К"

про визнання рішень та державних актів
недійсними та повернення земельної
ділянки

ВСТАНОВИВ:

Заступника прокурора Черкаської
області звернувся до Господарського
суду м. Києва з позовом в інтересах
держави в особі Черкаської обласної
державної адміністрації, Державної
інспекції сільського господарства в
Черкаській області, Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області до
Черкаської міської ради, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Акант+К" про визнання недійсним
рішення Черкаської міської ради №4-156
від 13.12.2007 "Про надання товариству ТОВ
"Фірма Акант+К" земельної ділянки в
оренду по вул. Сурікова, 30" та №4-574 від
24.07.2008 "Про продаж земельної ділянки ТОВ
"Фірма Акант+К" по вул. Промисловій,15";
визнання недійсним договору від 03.09.2008
купівлі-продажу земельної ділянки по
вул. Промисловій, б15, м. Черкаси площею
33508 кв.м., укладеного між Черкаською
міською радою та ТОВ "Фірма Акант+К";
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЗ №043540 від 09.04.2009; витребування
із незаконного володіння ТОВ "Фірма
Акант+К" земельної ділянки по вул.
Промисловій, 15, м. Черкаси, площею 33508
кв.м; зобов'язання ТОВ "Фірма Акант+К"
повернути земельну ділянку по вул.
Промисловій, 15, м. Черкаси, площею 33508
кв.м у власність держави в особі
Черкаської обласної державної
адміністрації.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014 у справі
№ 5026/1883/2012 у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Заступник прокурора Черкаської
області звернувся з апеляційною
скаргою, просить рішення скасувати та
задовольнити позовні вимоги повністю,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм матеріального права та
неповного дослідження всіх обставин
справи, що призвело до помилкових
висновків та винесення рішення, яке
підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Черкаській області є
правонаступником Відділу по виконанню
покарань управління міністерства
внутрішніх справ України по Черкаській
області, якому згідно державного акту
серії ЧР 24-89 від 22.01.1996 на праві
постійного користування виділено
земельні ділянки, у тому числі спірна
земельна ділянка по вул. Сурікова, 30 у м.
Черкаси площею 33 508 кв.м. Місцевим судом
при прийнятті оскаржуваного рішення не
було враховано, що згідно пунктів «ж»,
«ґ» частини третьої статті 84
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) до земель державної
власності, які не можуть передаватись у
комунальну власність, належать
земельні ділянки, на яких розташовані
державні, у тому числі казенні,
підприємства, господарські товариства,
у статутних фондах яких державі
належать частки (акції, паї), об'єкти
незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти; земельні
ділянки, які використовуються для
забезпечення діяльності Верховної
Ради України, Президента України,
Кабінету Міністрів України, інших
органів державної влади, Національної
академії наук України, державних
галузевих академій наук.

Апелянт зазначає, що спірна земельна
ділянка площею 33508 кв.м. по вул.
Сурікова, 30 (вул. Промислова, 15) до
відчуження TOB «Фірма Акант+К»
перебувала у державній власності,
Черкаська міська рада, виходячи із
вимог ч. 1 ст. 122 ЗК України, не
уповноважена розпоряджатись спірною
земельною ділянкою. Припинення права
постійного землекористування могло
бути здійснено власником земельної
ділянки, тобто державним органом
виконавчої влади в особі Черкаської
обласної державної адміністрації, а не
органом місцевого самоврядування.

Крім того, апелянт звертає увагу суду
на те, що згідно довідки Управління
земельних ресурсів у місті Черкаси
Черкаської області від 29.10.2007 № 322-25-01
земельна ділянка по вул. Сурікова, 30 у м.
Черкаси площею 216641 кв.м. обліковується
за Черкаською виправною колонією № 62
та площею 191203 кв.м. відноситься до
земель громадського призначення,
площею 25438 кв.м. відноситься до земель
промисловості.

Рішенням Черкаської міської ради № 4-156
від 13.12.2007 затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж та складання
документа, що посвідчує право
користування земельною ділянкою TOB
«Фірма Акант+К» по вул. Сурікова, 30 та
надано вказаному товариству земельну
ділянку площею 33508 кв.м. в оренду за
рахунок землекористування Черкаської
виправної колонії № 62 УДДУ ПВП в
Черкаській області. За основним
цільовим призначенням земельну
ділянку віднесено до земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Апелянт вважає, що Черкаською міською
радою змінено цільове призначення
земельної ділянки площею 8070 кв.м. з
громадського (землі житлової та
громадської забудови) на промисловість
(землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення), оскільки до земель
промисловості відносилась лише
частина земельної ділянки площею 25438
кв.м.

Апелянт зазначає, що TOB «Фірма Акант+К»
проект відведення земельної ділянки
площею 33508 кв.м. по вул. Сурікова, 30 у м.
Черкаси із зміною її цільового
призначення відповідно до ч.2 ст. 20 ЗК
України, ч.3 ст.124 ЗУ України не
розроблявся, та незважаючи на вказане
Черкаською міською радою безпідставно
змінено цільове призначення земельної
ділянки на підставі виготовленої
технічної документації із землеустрою.

В судове засідання представники
позивачів та відповідачів не
з»явились, по час і місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
однак не скористались своїми правами,
передбаченими статтею 22 ГПК України.
Виходячи з того, що явка сторін не
визнавалася обов'язковою судом
апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статті 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги по суті в
судовому засіданні 15.07.2014 року за
відсутності представників позивачів
та відповідачів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши наявні матеріали справи у
повному обсязі, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, заслухавши
пояснення представника прокуратури,
колегія встановила наступне.

Відповідно до рішення Виконавчого
комітету Черкаської міської Ради
народних депутатів від 23.11.1993р. № 492
Відділу по виконанню покарань
управління Міністерства внутрішніх
справ України по Черкаській області
надано у постійне користування
земельну ділянку площею 216 640, 86 кв.м. по
вул. Сурікова, 30 у м.Черкаси.

Рішенням Виконавчого комітету
Черкаської міської Ради народних
гпутатів від 04.12.1995 № 599 Відділу по
виконанню покарань УМВС України по
Черкаській області також надано у
постійне користування земельні
ділянки площею 296 кв.м. по вул. Гоголя, 337
та площею 9625 кв.м. по вул. Благовісна, 234
у м. Черкаси.

На підставі вищевказаних рішень
виготовлено та зареєстровано
державний акт на право постійного
користування землею серії 4P 24-89 від
22.01.1996.

Правонаступником Відділу по виконанню
покарань управління Міністерства
внутрішніх справ України по Черкаській
області є Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області (далі по тексту УДПС
України в Черкаській області) згідно
указу Президента України від 12.03.1999 №
248/99 «Про виведення державного
департаменту України з питання
виконання покарань з підпорядкування
Міністерству внутрішніх справ
України», наказу Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 29.11.1999 № 165 та
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.10.2011 № 1062 «Про утворення
територіальних органів Державної
пенітенціарної служби».

На земельній ділянці по вул. Сурікова, 30
було розташоване незавершене
будівництво, яке належало підприємству
Черкаської виправної колонії № 62
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Черкаській області залі УДДУ ПВП в
Черкаській області), яке на підставі
договору купівлі-продажу
незавершеного будівництва від 21.09.2007
було продане TOB «Фірма Акант + К».

Листом підприємства Черкаської
виправної колонії № 62 УДДУ ПВП в
Черкаській області від 31.10.2007 № 21/4173
було надано згоду на передачу TOB «Фірма
Акант + К» земельної ділянки площею 33508,0
кв.м. по вул. Сурікова, 30.

Рішенням Черкаської міської ради від
13.12.2007 № 4-156 затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж та складання
документа, що засвідчує право
користування земельною ділянкою TOB
«Фірма Акант +К» по вул. Сурікова, 30 та
надано TOB «Фірма Акант+К» земельну
ділянку площею 33508 кв.м. по вул.
Сурікова, 30 в оренду на 49 років з правом
подальшого викупу під об'єкт
незавершеного будівництва за рахунок
землекористування Черкаської
виправної колонії № 62 УДДУ ПВП в
Черкаській області.

Пунктом 6 вказаного рішення припинено
Черкаській виправній колонії № 62 УДДУ
ТВП в Черкаській області право
користування земельною ділянкою
площею 33508 кв.м. ю вул. Сурікова, 30.

При цьому слід зазначити, що Черкаська
виправна колонія № 62 УДДУ ПВП в
Черкаській області та Підприємство
Черкаської виправної колонії № 62
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у Черкаській
області були та є окремими юридичними
особами, мають окремий баланс та
підпорядковані УДПС України в
Черкаській області.

Управлінням містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Черкаської міської ради виданий наказ
від 18.12.2007 № 7002/14, яким було змінено
порядковий вуличний знак споруди
незавершеного будівництва (під якою
розташована земельна ділянка площею
33508 кв.м. по вул. Сурікова, 30), а саме з № 30
по вул. Сурікова на № 15 по вул.
Промисловій.

Рішенням Черкаської міської ради № 4-574
від 24.07.2008 продано ТОВ «Фірма Акант+К»
(шляхом викупу) земельну ділянку площею
33508 кв.м. по вул. Промисловій, 15 у м.
Черкаси, яка використовується під
існуючий об'єкт незавершеного
будівництва.

На підставі вищевказаного рішення між
Черкаською міською радою та ТОВ «Фірма
Акант+К» укладено договір купівлі -
продажу земельної ділянки за адресою:
м. Черкаси, вул. Промислова, 15 загальною
площею 33508 кв.м. за 1 027 690,36 грн., право
власності на яку посвідчено державним
актом серії ЯЗ № 043540 від 09.04.2009.

Висновком службової перевірки по
факту виявлення порушень у сфері
фінансово-господарської діяльності
управління Державної пенітенціарної
служби України в Черкаській області
від 30.08.2012р. встановлено порушення в
частині правильності обліку земельних
ділянок та дотримання вимог
законодавства при їх вилученні.

Заступник прокурора Черкаської
області звернувся до Господарського
суду м.Києва з позовом в інтересах
держави в особі Черкаської обласної
державної адміністрації, Державної
інспекції сільського господарства в
Черкаській області, Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області до
Черкаської міської ради, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Акант+К" про визнання недійсним
рішення Черкаської міської ради №4-156
від 13.12.2007 "Про надання товариству ТОВ
"Фірма Акант+К" земельної ділянки в
оренду по вул. Сурікова, 30" та №4-574 від
24.07.2008 "Про продаж земельної ділянки ТОВ
"Фірма Акант+К" по вул. Промисловій,15";
визнання недійсним договору від 03.09.2008
купівлі-продажу земельної ділянки по
вул. Промисловій, б15, м.Черкаси площею
33508 кв.м., укладеного між Черкаською
міською радою та ТОВ "Фірма Акант+К";
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЗ №043540 від 09.04.2009; витребування
із незаконного володіння ТОВ "Фірма
Акант+К" земельної ділянки по вул.
Промисловій, 15, м.Черкаси, площею 33508
кв.м; зобов'язання ТОВ "Фірма Акант+К"
повернути земельну ділянку по вул.
Промисловій, 15, м.Черкаси, площею 33508
кв.м у власність держави в особі
Черкаської обласної державної
адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог
Заступник прокурора Черкаської
області посилається на порушення
відповідачами норм ч.3 ст. 142, 84, ч.1 ст. 122,
149, 141 Земельного кодексу України, ст. 26
Закону України «Про Державну
кримінально - виконавчу службу
України» від 26.06.2005 № 2713-ІV.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог, виходячи з тих підстав, що
прокурором не було доведено існування
права державної власності на спірну
земельну ділянку (яке захищається
поданим позовом), виходячи з того, що
наявний у справі державний акт серія ЧР
№ 24-89 від 22.01.1996 року (а.с. 33 том 1)
засвідчує лише право державної
установи на постійне користування
земельною ділянкою, а не право
власності на неї. З даного державного
акту, на думку суду, вбачається
оформлене право користування на три
земельні ділянки, дві з яких
знаходяться за адресою вул. Гоголя, 337
та Благовісна 234 у м. Черкаси, що
засвідчується рішенням Черкаської
міської ради № 599 від 04.12.95 року (а.с. 182
том 2), на підставі якого складено цей
державний акт. Питання про
приналежність третій земельній
ділянці площею 21,66 га адреси Сурікова, 30
наданими суду доказами не підтверджено
взагалі. У справі немає жодних доказів
оформлення права державної форми
власності на земельну ділянку по вул.
Сурікова, 30 , частина якої в даний час
вже навіть перебуває у приватній
власності ТОВ "Фірма Акант+К" і має нову
адресу вул. Промислова, 15.

Одночасно місцевий суд дійшов висновку
про те, що у справі відсутні докази про
те, що спірна земельна ділянка
переходила у комунальну форму
власності перед її відчуженням на
користь ТОВ "Фірма Акант+К" .

Спірне рішення № 4-574 від 24.07.2008 року про
продаж спірної земельної ділянки на
користь ТОВ "Фірма Акант+К" Черкаська
міська рада прийняла в період, коли
землі державної та комунальної
власності не були розмежованими. За
змістом даного рішення (а.с. 61 том 1),
спірна земельна ділянка продавалася
другому відповідачу під існуючий на
ній об'єкт незавершеного будівництва.
Цей об'єкт за нотаріально посвідченим
договором від 21.09.2007 року ТОВ "Фірма
Акант+К" придбала у підприємства
Черкаської виправної колонії № 62 (а.с. 37
том 1).

Враховуючи обставин нерозмежування
земельних ділянок державної та
комунальної форми власності та з
урахуванням, що на спірній земельній
ділянці на час прийняття рішення № 4-574
від 24.07.2008 року про продаж спірної
земельної ділянки на користь ТОВ "Фірма
Акант+К" знаходився об'єкт приватної
форми власності, місцевий суд дійшов
висновку проте , що Черкаська міська
рада не порушила норму п. 12 Перехідних
положень Земельного Кодексу України та
могла розпоряджатися спірною
земельною ділянкою.

Однак, колегія не може погодитись з
таким висновком суду виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу
України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів
приватизації щодо земельних ділянок,
на яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ст. 60 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні"
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Відповідно до ч. 5 ст.16 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні"
від імені та в інтересах
територіальних громад права суб'єкта
комунальної власності здійснюють
відповідні ради.

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26
Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" вирішення
відповідно до Закону питань земельних
відносин є виключною компетенцією
пленарних засідань сільських,
селищних, міських рад.

Згідно із статтею 124 ЗК України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї та державної
реєстрації забороняється (ст. 125 ЗК
України).

Місцевий суд дійшов до висновку проте,
що за правовим змістом норми ст. ст. 387,
388 ЦК України не потребують
попереднього визнання недійсними будь
- яких рішень місцевих органів влади та
договорів, на підставі яких земельна
ділянка перейшла до ТОВ «Фірма
Акант+К». Предметом доказування при
застосуванні цих норм є лише
добросовісність набувача та вибуття
майна із володіння його попереднього
власника поза його волею.

При цьому, слід врахувати, що якщо майно
за відплатним договором придбане в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати це майно з незаконного
володіння набувача (статті 387, 388 ЦК
України). Якщо в такій ситуації (саме
так обґрунтовано підставу позову)
пред'явлений позов про визнання
недійсними договорів про відчуження
майна, під час розгляду справи слід
мати на увазі правила, встановлені
статтями 387, 388 ЦК України.

Відповідно до положень частини першої
статті 388 ЦК України власник має право
витребувати своє майно із чужого
незаконного володіння незалежно від
заперечення відповідача про те, що він
є добросовісним набувачем, якщо доведе
факт вибуття майна з його володіння чи
володіння особи, якій він передав
майно, не з їхньої волі. При цьому,
власник має право витребувати майно у
добросовісного набувача лише у
випадках, вичерпний перелік яких
наведено в частині першій статті 388 ЦК
України.

Також Господарським судом Черкаської
області зазначено, що прокурор не
просить застосувати реституцію за
наслідками розгляду позовної вимоги
про визнання недійсним договору від
03.09.2008 купівлі - продажу спірної
земельної ділянки між відповідачами по
справі, а тому ця позовна вимога також
не відповідає належному способу
захисту права.

У вирішенні питання про застосування
передбачених законом наслідків
недійсності правочину, який є
оспорюваним (а не нікчемним),
господарському суду слід виходити зі
змісту позовних вимог. Якщо спір з
приводу таких наслідків між сторонами
відсутній, у господарського суду немає
правових підстав зобов'язувати їх
вчиняти дії, прямо передбачені законом,
зокрема частиною першою статті 216 ЦК
України, частиною другою статті 208 ГК
України (п. 2.13 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними»).

Місцевий суд в оскаржуваному рішенні
зазначив про відсутність нормативних
документів, якими передбачається
визнання недійсними державних актів на
землю.

Проте, згідно правового висновку
Верховного Суду України, викладеного у
постанові судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
22.05.2013 у справі № 6-33цс13, судам
підвідомчі (підсудні) справи за
заявами, зокрема, з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно - правовий акт,
що містить зазначену норму прав, та для
всіх судів України.

Крім того, місцевий суд дійшов
висновку, що прокурором не доведено
існування права державної власності на
спірну земельну ділянку. Одночасно, суд
прийшов до висновку, що за обставин не
розмежування земельних ділянок
державної та комунальної форми
власності та з урахуванням, що на
спірній земельній ділянці на час
прийняття рішення № 4-574 від 24.07.2008 про
продаж спірної земельної ділянки на
користь ТОВ «Фірма Акант+К» знаходився
об'єкт приватної форми власності, не
можна вважати, що Черкаська міська рада
порушила норму п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України та не могла
розпоряджатись спірною земельною
ділянкою.

Управління Державної пенітенціарної
служби України в Черкаській області
являється правонаступником відділу по
виконанню покарань управління
міністерства внутрішніх справ України
по Черкаській області, якому згідно
державного акту серії ЧР 24-89 від 22.01.1996
на праві постійного користування
виділено земельні ділянки, у тому числі
спірна земельна ділянка по вул.
Сурікова, 30 у м. Черкаси площею 33508 кв.м.

Місцевим судом не враховано, що згідно
пунктів «ж», «ґ» частини третьої статті
84 ЗК України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) до
земель державної власності, які не
можуть передаватись у комунальну
власність, належать земельні ділянки,
на яких розташовані державні, у тому
числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), об'єкти незавершеного
будівництва та законсервовані об'єкти;
земельні ділянки, які використовуються
для забезпечення діяльності Верховної
Ради України, Президента України,
Кабінету Міністрів України, інших
органів державної влади, Національної
академії наук України, державних
галузевих академій наук.

Статтею 26 Закону України «Про Державну
кримінально - виконавчу службу
України» від 23.06.2005 № 2713-ІV визначено, що
майно Державної кримінально -
виконавчої служби України перебуває в
державній власності та
використовується виключно для
забезпечення виконання її завдань.

При цьому управління майном здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань виконання покарань, який
закріплює його за органами і
установами виконання покарань,
слідчими ізоляторами, навчальними
закладами, закладами охорони здоров'я,
підприємствами установ виконання
покарань, іншими підприємствами,
установами і організаціями, створеними
для забезпечення виконання завдань
Державної кримінально - виконавчої
служби України, збереження та
раціональне використання цього майна.

Майно органів і установ виконання
покарань, слідчих ізоляторів,
навчальних закладів, закладів охорони
здоров'я, підприємств установ
виконання покарань, інших підприємств,
установ і організацій, створених для
забезпечення виконання завдань
Державної кримінально - виконавчої
служби України, належить їм на правах
оперативного управління або повного
господарського відання і не може бути
об'єктом застави.

Згідно Статуту підприємства
Черкаської виправної колонії № 62
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Черкаській області, затвердженого
заступником Голови Державного
департаменту України з питань
виконання покарань, майно підприємства
є державною власністю, закріплюється
за ним на праві повного господарського
відання і не може бути об'єктом застави.

Відповідно до ст. 136 Господарського
кодексу України право господарського
відання є речовим правом суб'єкта
підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка
площею 33508 кв.м. по вул. Сурікова, ЗО (вул.
Промислова, 15), до відчуження TOB «Фірма
Акант+К» перебувала у державній
власності, Черкаська міська рада
виходячи із вимог ч. 1 ст. 122 ЗК України
не уповноважена розпоряджатись
спірною земельною ділянкою.

Припинення права постійного
землекористування могло бути
здійснено власником земельної ділянки,
тобто державним органом виконавчої
влади в особі Черкаської обласної
державної адміністрації, а не органом
місцевого самоврядування.

Аналогічна позиція щодо повноважень
припиняти право постійного
користування земельною ділянкою
державної власності викладена у
постанові Верховного Суду України від
26.03.2012 по справі № 5002-24/216-2011, в якій
визначено, що враховуючи положення ст.
16, ч. 2, 3 ст. 84, ч. 3, 4 ст. 142, ч. 8 ст. 149 та п. 12
Перехідних положень ЗК України, міська
рада не мала повноважень щодо
розпорядження спірною земельною
ділянкою державної форми власності, а
тому не могла вилучати її з постійного
користування та приймати рішення щодо
надання земельної ділянки в оренду.
Припинення права постійного
користування могло бути здійснено
власником земельної ділянки, тобто
державним органом виконавчої влади, а
не органом місцевого самоврядування,
при цьому не мало значення, чи
знаходилась спірна земельна ділянка в
межах міста або за його межами.

У рішенні судом також зазначено, що з
державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою серії
4P № 24-89 від 22.01.1996 вбачається оформлення
права користування на три земельні
ділянки, дві з яких знаходяться за
адресами: вул. Гоголя, 337 та Благовісна,
234 у м. Черкаси, що засвідчується
рішенням Черкаської міської ради № 599
від 04.12.1995, на підставі якого складено
цей державний акт. Питання про
приналежність третій земельній
ділянці площею 21,66 га адреси Сурікова, 30
наданими суду доказами не підтверджено
взагалі.

Однак, зазначене твердження суду
спростовується обставинами справи та
змістом вказаного вище державного акта
на право постійного користування
земельною ділянкою.

Так, відповідно до рішення виконавчого
комітету Черкаської міської Ради
народних депутатів від 23.11.1993 № 492,
відділу по виконанню покарань
управління Міністерства внутрішніх
справ України по Черкаській області
надано у постійне користування
земельну ділянку площею 216640,86 кв.м. по
вул. Сурікова, 30 у м. Черкаси. На
підставі вказаного рішення та рішення
виконавчого комітету Черкаської
міської ради народних депутатів від
04.12.1995 № 599 видано зазначений державний
акт.

Крім того, місцевий суд при винесення
оскаржуваного рішення послався на те,
що з 21.09.2007 року ТОВ "Фірма "Акант+К"
стала власником об'єкта нерухомості на
земельній ділянці площею 33 508 кв.м. за
адресою вул. Сурікова, 30 у м. Черкаси за
договором купівлі-продажу (а.с. 37 том 1),
а отже відповідності до ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 120 ЗК України якщо
житловий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то в разі їх
відчуження до набувача переходить
право користування тією частиною
земельної ділянки, на якій вони
розміщені, та частиною ділянки, яка
необхідна для їх обслуговування.

Крім того, місцевим судом зазначено, що
станом на час вирішення спору об'єкт,
що був придбаний відповідачем ТОВ
"Фірма "Акант+К", перебуває у його
приватній власності та продовжує
знаходитися на спірній земельній
ділянці площею 33 508 кв.м. З цих підстав
суд вважає, що прокурор не надав суду
обґрунтованих пояснень про підстави
відібрання у другого відповідача всіє
спірної земельної ділянки, в т.ч. і в
частині, що знаходиться безпосередньо
під його об'єктом приватної власності.

Однак зазначений висновок суду не
відповідає обставинам справи, оскільки
рішенням Господарського суду
Черкаської області від 24 березня 2014р. у
справі № 925/214/13-г за позовом Заступника
прокурора Черкаської області в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України до Державного
підприємства «Підприємство Черкаської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області ( № 62)»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма Акант +К», 3-я
особа Державна пенітенціарна служба
України про визнання недісним договору
купівлі-продажу від 21.09.2007р.
незавершенного будівництва літ. № 15,
будівлі 1984 року побудови, що
знаходиться по вул.Сурікова, 30 в
м.Черкаси та про зобов»язання
відповідачів повернути один одному все
одержане за вищевказаним договором
позовні вимоги задоволено повністю.

Під час розгляду справи № 925/214/13-г
Господарським судом Черкаської
області було встановлено той факт, що
власником незавершенного будівництва,
що знаходиться в м.Черкаси,
вул.Сурікова, 30 є підприємство
Черкаської виправної колонії № 62
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Черкаській області, підстава
виникнення права власності - постанова
Господарського суду Черкаської
області від 20.06.2006, форма власності -
загальнодержавна.

Згідно частини другої ст. 35 ГПК України
- факти, встановлені рішенням
господарського суду, за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Одночасно суд в оскаржуваному рішенні
дійшов висновку про дотримання
процедури вилучення спірної земельної
ділянки у попереднього користувача, що
спростовується наступним.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у
користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЗК України
припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки.

Проте, заяви відділу по виконанню
покарань управління Міністерства
внутрішніх справ України по Черкаській
області (або його правонаступника УДПС
України в Черкаській області), до
власника земельної ділянки, подано не
було, що свідчить про порушення
встановленої законодавством процедури
припинення права постійного
користування земельною ділянкою.

Що стосується висновку суду про
недоведеність факту незаконної зміни
цільового призначення спірної
земельної ділянки, необхідно вказати,
що згідно довідки Управління земельних
ресурсів у місті Черкаси Черкаської
області від 29.10.2007 № 322-25-01, земельна
ділянка по вул. Сурікова, 30 у м. Черкаси
площею 216641 кв.м. обліковується за
Черкаською виправною колонією № 62 та
площею 191203 кв.м. відноситься до земель
громадського призначення, площею 25438
кв.м. відноситься до земель
промисловості.

Рішенням Черкаської міської ради № 4-156
від 13.12.2007 затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж та складання
документа, що посвідчує право
користування земельною ділянкою TOB
«Фірма Акант+К» по вул. Сурікова, 30 та
надано вказаному товариству земельну
ділянку площею 33508 кв.м. в оренду за
рахунок землекористування Черкаської
виправної колонії № 62 УДДУ ПВП в
Черкаській області. За основним
цільовим призначенням земельну
ділянку віднесено до земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Тобто Черкаською міською радою змінено
цільове призначення земельної ділянки
площею 8070 кв.м. з громадського (землі
житлової та громадської забудови) на
промисловість (землі промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення),
оскільки до земель промисловості
відносилась лише частина земельної
ділянки площею 25438 кв.м.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Земельного
кодексу України (далі по тексту ЗК
України) в редакції на час прийняття
рішення Черкаської міської ради № 4-156
від 13.12.2007, зміна цільового призначення
земель провадиться органами
виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Згідно ч. 3 ст. 124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок громадянам і
юридичним особам із зміною їх
цільового призначення та із земель
запасу під забудову здійснюється за
проектами відведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього
Кодексу.

Всупереч вказаним вимогам, TOB «Фірма
Акант+К» проект відведення земельної
ділянки площею 33508 кв.м. по вул.
Сурікова, 30 у м. Черкаси із зміною її
цільового призначення, не розроблявся,
та незважаючи на вказане Черкаською
міською радою безпідставно змінено
цільове призначення земельної ділянки
на підставі виготовленої технічної
документації із землеустрою.

Згідно ст. 21 Земельного кодексу України
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для, зокрема, визнання
недійсними рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам, визнання недійсними
угод щодо земельних ділянок.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України, ст. 36-І Закону України «Про
прокуратуру» представництво інтересів
громадянина та держави у суді
покладається на органи прокуратури.
Підставою представництва у суді
інтересів держави є наявність порушень
або загроза порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 08.04.1999 № 3-рп/99 (справа про
представництво прокуратурою України
інтересів держави в арбітражному суді)
інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств.

Враховуючи те, що «інтереси
держави» є оціночним поняттям,
прокурор чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, у чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Відповідно до ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу, від імені якого
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування.

Згідно зі ст. 84 ЗК України у державній
власності перебувають усі землі
України, крім земель комунальної та
приватної власності.

За приписами Земельного кодексу
України держава гарантує належне
використання, додержання
встановленого порядку вилучення,
надання земельних ділянок в
користування та забезпечує контроль за
їх належним та раціональним
використанням.

При прийнятті оспорюваного
розпорядження та укладенні договору
оренди порушено право власності на
землю держави та встановлений
законодавством порядок вилучення у
попереднього землекористувача
земельної ділянки та надання
земельної ділянки.

З огляду на те, що при вилученні
земельної ділянки і наданні її в оренду
ТОВ «Фірма Акант+К» були допущені
численні порушення вимог земельного
законодавства, а однією з функцій
органів прокуратури є нагляд за
додержанням вимог законодавства та
обов'язок реагувати на порушення, від
кого б вони не виходили, Заступник
прокурора Черкаської області
звернувся з позовом в інтересах
держави в особі Черкаської обласної
державної адміністрації, Державної
інспекції сільського господарства в
Черкаській області, Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області про
визнання недійсним рішення Черкаської
міської ради № 4-156 від 13.12.2007 та № 4-574
від 24.07.2008 та визнання недійсним
укладеного на їх підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки по
вул..Промисловій, 15 м.Черкаси площею 33 508
кв.м., визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЗ № 043540 від 09.04.2009р.,
витребування зазначеної земельної
ділянки та повернення її у власність
держави в особі Черкаської обласної
державної адміністрації як таких, що
суперечать вимогам законодавства.

Стаття 4-3 ГПК України визначає, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до положень ст. ст. 33, 34 ГПК
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі повністю
підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції оцінюючи докази
по справі приділив увагу лише
поясненням відповідача-2, перевіряючи
фактичні дані щодо наявності чи
відсутності прав на спірну земельну
ділянку, не взяв до уваги відсутність
певних засобів доказування, внаслідок
чого висновки місцевого
господарського суду, викладені у
оскаржуваному рішенні, не відповідають
обставинам справи, що потягло
прийняття необґрунтованого та
незаконного рішення по справі.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. у справі
№ 5026/1883/2012 прийнято з порушення та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, внаслідок чого
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

В зв'язку із задоволенням апеляційної
скарги слід здійснити перерозподіл
судових витрат відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Черкаської області на
рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. у справі
№ 5026/1883/2012 здовольнити.

Рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. у справі
№ 5026/1883/2012 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення Черкаської
міської ради № 4-156 від 13.12.2007 "Про
надання товариству ТОВ "Фірма Акант+К"
земельної ділянки в оренду по вул.
Сурікова, 30" та № 4-574 від 24.07.2008 "Про
продаж земельної ділянки ТОВ "Фірма
Акант+К" по вул.Промисловій,15.

Визнати недісний договір від 03.09.2008р.
купівлі-продажу земельної ділянки по
вул. Промисловій, 15 у м.Черкаси, площею 33
508 кв.м., укладений між Черкаською
міською радою та ТОВ "Фірма Акант+К".

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЗ №043540 від 09.04.2009;

Витребувати із незаконного володіння
ТОВ "Фірма Акант+К" земельну ділянку по
вул. Промисловій, 15, м.Черкаси, площею
33508 кв.м;

Зобов"язати ТОВ "Фірма Акант+К"
повернути земельну ділянку по вул.
Промисловій, 15, м.Черкаси, площею 33508
кв.м у власність держави в особі
Черкаської обласної державної
адміністрації.

Стягнути з Черкаської міської ради (1800,
м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36) до
Державного бюджету України 10 319, 82 грн.
витрат по сплаті судового збору за
подання позовної заяви, 5 159, 91 грн.
витрат по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Акант+К" (18000,
м.Черкаси, вул. Хоменка, 15, ) до Державного бюджету України 10
319, 82 грн. витрат по сплаті судового
збору за подання позовної заяви, 5 159, 91
грн. витрат по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Видчу наказу доручити Господарському
суду Черкаської області.

Матерали справи № 5026/1883/2012 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх