ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.Справа № 922/1858/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання
Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
до Національного аерокосмічного
університету ім. М.Є. Жуковського
"Харківський авіаційний інститут", м.
Харків, про стягнення 411113,74 грн. за
участю представників:

позивача - Єфременко О.О. (дов.),

відповідача - Орлов С.І. (дов.), Ковалів
О.О. (дов.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до відповідача, Національного
аерокосмічного університету ім. М.Є.
Жуковського "Харківський авіаційний
інститут", про стягнення
заборгованості за договором
купівлі-продажу природного газу №
13/3121-ТЕ-32 від 08.02.2013р. у загальній сумі
411113,74 грн., в т.ч. основна заборгованість
- 351300,25 грн., інфляційні втрати - 13124,86
грн., пеня - 38393,59 грн. Позивач також
просить суд стягнути з відповідача
судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримує позовні вимоги, в
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на порушення з боку
відповідача умов договору № 13/3121-ТЕ-32
від 08.02.2013р. щодо своєчасного та повного
розрахунку за отриманий газ.

Відповідач позовні вимоги визнає
частково, а саме вказує на те, що
несвоєчасний розрахунок за отриманий
газ викликаний тим, що позивач не
відкрив спеціальний рахунок, що
передбачено постановою КМУ від 26.03.2008р.
№ 247 та постановою НКРЕ від 23.01.2012р. № 37,
а тому органи Державного казначейства
не приймали платіжні доручення
відповідача на перерахування коштів та
не здійснювали перерахування коштів
позивачу.

Отже відповідач вважає, що несвоєчасне
виконання зобов'язань з його боку
протягом 2013р. виникло внаслідок того,
що позивачем не здійснені заходи на
відкриття спеціального рахунку, про
необхідність відкриття якого його
неодноразово повідомляли.

Крім того відповідач зазначає, що акт,
який є підставою для здійснення
розрахунку, за отриманий газ за грудень
2013р. був підписаний у січні 2014р., однак у
січні 2014р. органи державного
казначейства відмовились оформити
заборгованість ХАІ за прийнятий у
грудні 2013р. газ, посилаючись на
внутрішні інструкції, оскільки в
поточному році неможлива реєстрація
зобов'язань за минулий рік, а отже
невиконання зобов'язань за грудень 2013р.
обумовлено зміною обставин, які
неможливо було передбачити на момент
укладення договору.

Враховуючи викладене відповідач
вважає неправомірним нарахування пені,
3% річних та інфляційних втрат, крім
того зазначає, що по пені в сумі 18634,51
грн. сплинув строк позовної давності
щодо її стягнення.

Таким чином, відповідач визнає позовні
вимоги лише в частині існування
основної заборгованості за грудень
2013р. у сумі 351300,25 грн.

В слуханні справи 12.06.2014р.
оголошувалась перерва до 24.06.2014р. о 10:30
год.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

08 лютого 2013 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(позивач, продавець) та Національний
Аерокосмічний Університет ім. М. Є.
Жуковського "Харківський авіаційний
інститут" (відповідач, покупець) був
укладений договір № 13/3121-ТЕ-32
купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець
зобов'язався передати у власність
покупцю в 2013 році природний газ (надалі
- газ), а покупець, відповідно,
зобов'язався прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, на умовах цього
Договору. Газ, що продається за цим
договором, використовується покупцем
виключно для вироблення теплової
енергії, яка споживається населенням,
релігійними організаціями та
національними творчими спілками їх
регіональними осередками (п. 1.2
Договору).

В розділі 5 Договору сторонами
погоджена ціна на газ.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100
відсоткової поточної оплати протягом
місяця поставки газу. Остаточний
розрахунок здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Згідно з п. 6.3 Договору в платіжних
дорученнях покупець повинен
обов'язково зазначати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу без зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у покупця за цим
договором продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.
Кошти, які надійшли від покупця,
будуть зараховані як передоплата за
умови відсутності заборгованості за
цим Договором.

На виконання умов договору № 13/3121-ТЕ-32
від 08.02.2013 позивач поставив протягом
січня 2013 року - грудня 2013 року, а
відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 2208972,59 грн., що
підтверджується актами приймання -
передачі природного газу, копії яких
додані до матеріалів справи, та не
заперечується відповідачем.

Покупець частково виконав зобов'язання
з оплати поставленого природного газу,
перерахувавши на рахунок позивача
частинами грошові кошти в сумі
1857672,34грн. що підтверджується довідкою
про операції та довідкою про сальдо, а
також підтверджується відповідачем.

На теперішній час заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором поставки природного газу
складає 351300,25 грн. за грудень 2013р.

Відповідачем було своєчасно
виставлене платіжне доручення на
перерахування суми 351300,25 грн. позивачу
за поставлений газ у грудні 2013р., однак
органи державного казначейства не
прийняли таке платіжне доручення з
посиланням на те, що Казначейство
України не має можливості здійснити
реєстрацію бюджетного зобов'язання,
яке виникло в минулому бюджетному
періоді.

За таких обставин заборгованість у
сумі 351300,25 грн. виникла за відсутності
вини відповідача, що не позбавляє його
обов'язку перерахувати кошти позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Приймаючи до уваги, що відповідач не
виконав передбачені договором
зобов'язання по сплаті грошових коштів
у визначений строк, позивачем
обґрунтовано пред'явлено до стягнення
основний борг у сумі 351300,25 грн.

Крім того позивач просить стягнути з
відповідача пеню в сумі 38393,59 грн., яка
нарахована відповідно до п. 7.2 Договору
за весь період дії Договору, а також 3%
річних у сумі 8295,04 грн. та інфляційні
втрати в сумі 13124,86 грн., які нараховані
відповідно до ст. 625 ЦК України за весь
період дії Договору.

Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Отже, штраф та
пеня є різновидами неустойки, які
відрізняються тим, що розмір пені
залежить від тривалості прострочення
боржника, а штраф не залежить.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
іншій розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тому, згідно зі
ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Судом встановлено, що протягом 2013р.
розрахунок за отриманий відповідачем
газ здійснювався частинами та з
порушенням пункту 6.1 Договору щодо
строків оплати.

Одночасно судом встановлено, що
відповідач є державним навчальним
закладом IV рівня акредитації, який
фінансується за рахунок коштів
державного бюджету.

Згідно зі ст. 43 Бюджетного кодексу
України в органах, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, бюджетним установам
відкривають рахунки в встановленому
законодавством порядку, тобто
здійснення розрахунків відповідачем з
контрагентами за власними
зобов'язаннями здійснюється виключно
через органи Державного казначейства,
де обліковуються його рахунки.

Відповідачем щомісяця виставлялись
платіжні доручення на оплату
отриманого газу від позивача, однак ГУ
Державної казначейської служби
України у Харківській області не
виконувало перерахування коштів з
посиланням на те, що основною вимогою
Головного управління при перевірці
договорів на постачання природного
газу є неухильне дотримання вимог
постанови КМУ від 26.03.2008 року № 247 "Про
вдосконалення порядку розрахунків за
спожитий природний газ". Постановою
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, від 23.01.2012 року № 37 "Про
затвердження Переліку поточних
рахунків із спеціальним режимом
використання, відкритих в установах
ПАТ "Державний ощадний банк України"
гарантованими постачальниками та їх
структурними підрозділами, а також
підприємствами, що здійснюють продаж
природного газу гарантованим
постачальникам, для зарахування
коштів, що надходять за спожитий
природний газ від усіх категорій
споживачів" визначений рахунок 2603 для
НАК "Нафтогаз України". Договір на
постачання природного газу, укладений
відповідачем з НАК "Нафтогаз України",
від 08.02.2013 року № 13/3121-ТЕ-32 у 2013 році, був
зареєстрований по рахунку 2600.

Дана позиція викладена також в листі №
09-30/565-7406 від 23.06.2014р.

Відповідач повідомляв позивача про
необхідність відкриття спеціального
рахунку (листи № 38-15/583 від 11.04.2013р., №
38-15/671 від 24.04.2013р., № 38-15/802 від 24.05.2013р., №
38-15/869 від 03.06.2013р., 38-05/1076 від 08.07.2013р., №
38-15/1562 від 14.10.2013р.).

Позиція позивача була викладена в
листах на адресу відповідача (а.с. 64) та
на адресу Державної казначейської
служби (а.с. 66-67), яка полягає в тому, що
постанова КМУ від 26.03.2008 року № 247 та
постанова НКРЕ від 23.01.2012 року № 37 не
розповсюджується на спірний договір та
спірні правовідносини, а тому
перерахування коштів необхідно
здійснювати на той рахунок, який
зазначений в Договорі.

Через те, що перерахування коштів
казначейською службою не
здійснювалось, а умовами Договору, саме
пунктом 6.2, передбачено, що при
невиконанні покупцем вимог,
передбачених у п. 6.1 цього договору,
продавець має право обмежити передачу
газу покупцеві або припинити передачу
газу до повного погашення
заборгованості за переданий газ по
цьому договору, позивач повідомляв
відповідача про можливість припинення
передачі газу, у зв'язку з чим
відповідач листами № 38-01/1070 від 08.07.2013р.,
№ 38-15/15-10 від 09.10.2013р., № 38-15/1563 від
14.10.2013р. звертався до голови Державної
казначейської служби України з
проханням вирішити питання щодо
перерахування коштів з метою уникнення
припинення подачі газу з боку позивача,
після чого здійснювалось часткове
перерахування коштів.

Постановою КМУ від 26 березня 2008 р. № 247
"Про вдосконалення порядку розрахунків
за спожитий природний газ" установлено
випадки відкриття газопостачальними
підприємствами та їх структурними
підрозділами поточних рахунків із
спеціальним режимом використання,
зокрема і для зарахування коштів, що
надходять за спожитий природний газ
від суб'єктів господарювання, які
використовують газ виключно для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками.

Згідно з постановою КМУ від 25 липня 2012
р. № 705 "Про визначення гарантованих
постачальників природного газу"
гарантованим постачальником
природного газу для промислових
споживачів, річний обсяг споживання
природного газу яких перевищує 3 млн.
куб. метрів, та підприємств, що
здійснюють виробництво теплової
енергії, є Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", що в
установленому порядку отримала
ліцензію на постачання природного
газу, газу (метану) вугільних родовищ за
регульованим тарифом.

Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики від 23.01.2012р. № 37
затверджений перелік поточних
рахунків із спеціальним режимом
використання, відкритих в установах
ПАТ "Державний ощадний банк України"
гарантованими постачальниками та їх
структурними підрозділами, зокрема і
ПАТ НАК "Нафтогаз України".

Відповідач має відповідні ліцензії на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії, а отже
враховуючи вищевикладене суд вважає
помилковою позицію позивача стосовно
того, що він не повинен відкривати
спеціальний рахунок для зарахування
коштів по спірним зобов'язанням
відповідача.

Суд також зазначає, що Договір не
містить умови щодо перерахування
коштів відповідачем на конкретний
рахунок позивача. Рахунок, на який
відповідач перераховував кошти, був
зазначений позивачем в пункті Договору
адреси та реквізити сторін, а отже при
укладенні Договору відповідач не міг
внести свої пропозиції щодо реквізитів
позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що несвоєчасна оплата коштів за
отриманий газ була викликана
недотримання з боку позивача норм
діючого законодавства, вина
відповідача в таких затримках
відсутня, з його боку зобов'язання
виконувались належним чином, а саме
щодо виставлення платіжних документів
на оплату, гроші на оплату були в
наявності.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відповідальність у вигляді сплати
пені, а також нарахування 3 % річних та
інфляційних втрат можливо лише за
неналежне виконання зобов'язань, суд
вважає, що в даному випадку таке
нарахування здійснено безпідставно, а
тому відмовляє в задоволенні позовних
вимог в цій частині.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно задоволеним
позовним вимогам, в іншій частині - на
позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Національного
аерокосмічного університету ім.
М.Є.Жуковського "Харківський
авіаційний інститут"(61070, Харківська
обл., місто Харків, вул. Чкалова, буд. 17,
код 02066769) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6,
код 20077720) основну заборгованість у сумі
351300,25 грн., витрати по сплаті судового
збору в сумі 7026,01 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 01.07.2014 р.

Суддя В.О. Яризько