КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2014 р. Справа№ 910/16196/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Трохлюк Н.В., дов.
б/н від 01.10.2013 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги PHU Centrum budowlane Robert
Dlugozima (ПХУ Центрум

будовляне Роберт
Длугозіма)

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 09.01.2014 року

у справі № 910/16196/13 (суддя
Бондаренко Г.П.)

за позовом PHU Centrum budowlane Robert Dlugozima
(ПХУ Центрум

будовляне Роберт
Длугозіма)

до Приватного
підприємства «Енерго Біо Сервіс»

про стягнення 1 598 000, 00
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.01.2014 року по справі № 910/16196/13
у задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
PHU Centrum budowlane Robert Dlugozima (ПХУ Центрум
будовляне Роберт Длугозіма) звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
09.01.2014 року по справі № 910/16196/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження в наступній колегії
суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О.,
судді: Зеленіна В.О., Синиці О.Ф. та
призначено до розгляду на 23.04.2014 року.

Розпорядженням В.о голови Київського
апеляційного господарського суду від
23.04.2014 року справу № 910/16196/13 передано
колегії суддів у складі головуючого
судді Ткаченка Б.О., суддів: Алданової
С.О., Чорногуза М.Г.

23.04.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Приватного
підприємства «Енерго Біо Сервіс»
надійшов відзив на апеляційну скаргу, у
якому відповідач просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 року
розгляд справи було відкладено на
21.05.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 року
розгляд справи було відкладено на
05.06.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014 року
справу № 910/16196/13 передано колегії
суддів у складі головуючого судді
Ткаченка Б.О., суддів: Алданової С.О.,
Шевченка Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014 року
розгляд справи було відкладено на
18.06.2014 року.

Представник Приватного підприємства
«Енерго Біо Сервіс» у поясненнях,
наданих у судовому засіданні,
заперечував проти доводів апелянта,
викладених в апеляційній скарзі,
просив суд відмовити в задоволенні
скарги та залишити без змін
оскаржуване судове рішення місцевого
господарського суду як таке, що
прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився.

17.06.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від PHU Centrum budowlane
Robert Dlugozima (ПХУ Центрум будовляне Роберт
Длугозіма) надійшло клопотання про
розгляд справи без участі представника
позивача.

Колегія суддів вважає можливим
здійснити перевірку рішення першої
інстанції по даній справі в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи та без участі
представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

21.02.2012 року між PHU Centrum budowlane Robert Dlugozima
(ПХУ Центрум будовляне Роберт
Длугозіма) (далі - позивач, покупець) та
Приватним підприємством «Енерго Біо
Сервіс» (далі - відповідач, продавець,
ПП «Енерго Біо Сервіс») був укладений
контракт № 2102-12 (далі - Контракт № 2102-12).

За умовами Контракту № 2102-12 продавець
зобов'язується поставити гранули та
брикети з деревини і лушпиння
соняшника УКТ ЗЕД ; ),
енергетичну деревину, дрова, лучину УКТ
ЗЕД 4401 10 1000 у власність покупця, а
покупець зобов'язується отримати та
провести оплату за поставлений товар в
кількості згідно Додатків
(Специфікацій) до контракту, який є
невід'ємною його частиною - на умовах і
у відповідності з контрактом.

Пунктом 2.3 Контракту № 2102-12
передбачено, що загальна сума
контракту складає 200 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 2.5 Контракту № 2102-12
ціна товару розуміється та
обговорюється в рахунках-фактурах
(інвойсах) на кожну партію.

Згідно з п. 3.1 Контракту № 2102-12 покупець
проводить оплату товару в
безготівковому порядку шляхом
перерахування суми на розрахунковий
рахунок продавця, вказаний в даному
контракті, протягом 14 календарних днів
з дня відвантаження товару. Також
можлива передплата.

Як передбачено п. 4.2 Контракту № 2102-12,
передача товару по контракту
здійснюється продавцем перевізнику
після очищення товару від мита на
експорт, протягом 5 днів з моменту
отримання передплати за партію товару.

Пунктом 5.2 Контракту № 2102-12
передбачено, що протягом 24 годин після
передачі товару продавець зобов'язаний
передати покупцю наступні документи: 1)
рахунок - фактуру (інвойс); 2) накладну; 3)
CMR.

24.02.2012 року позивач перерахував
відповідачу 200 000,00 доларів США
передплати по Контракту № 2102-12 за
пелети на рахунок вказаний в даному
контракті.

На рахунок відповідача перераховані
позивачем за контрактом № 2102-12 від
21.02.2012 року кошти надійшли 27.02.2012 року в
сумі 199 976,00 доларів США.

Позивач стверджує, що товар
обумовлений Контрактом № 2102-12
відповідачем поставлений позивачу не
був.

Відповідач стверджує, що оплата по
Контракту № 2102-12 від 21.02.2012 року була
зарахована за домовленістю сторін в
рахунок оплати за контрактом № 0404-11 від
04.04.2011 року.

На підтвердження своїх слів позивач
посилається на лист ПАТ «КБ «Євробанк»
вих. № 01-123/3308 від 26.11.2013 року та акт
звірки взаємних розрахунків від 19.06.2012
року по контракту № 0404-11 від 04.04.2011 року.

Крім того, відповідачем до матеріалів
справи надані копії доповнення № 3 від
19.06.2012 року до Контракту № 0404-11 від
04.04.2011 року, за умовами якого сторони
погодили повернення 83 573,25 доларів США,
сплачених позивачем відповідачу за
зазначеним контрактом та докази
повернення відповідачем позивачу 86 096,00
євро.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що до правовідносин між сторонами
Контракту № 2102-12 застосовується право
України, та положення Конвенції
Організації Об'єднаних Націй про
договори міжнародної купівлі-продажу
товарів від 11.04.1980 року (далі -
Конвенція).

Відповідно до ст. 30 Конвенції продавець
зобов'язаний поставити товар, передати
документи, що стосуються його, та
передати право власності на товар
відповідно до вимог договору та цієї
Конвенції.

Згідно ст. 33 Конвенції продавець
повинен поставити товар, якщо договір
встановлює чи дає можливість визначити
дату поставки - в цю дату.

Оскільки, передплата за товар надійшла
відповідачу 27.02.2012 року в сумі 199 976,00
доларів США, то, враховуючи положення п.
4.2 Контракту № 2102-12, відповідач мав
здійснити поставку товару до 03.03.2012
року включно.

Доказів поставки товару в дату
обумовлену контрактом матеріали
справи не містять.

Позивач у позовній заяві вказує, що для
нього виконання зобов'язання втратило
інтерес. У зв'язку з чим, позивач
звернувся до суду з вимогою стягнути з
відповідача суму передплати, яку він
визначив як збитки.

Суду першої інстанції встановив, що
невиконання зобов'язання за договором
не може розглядатися як реальна шкода,
тому сума основного боргу не повинна
включатися до складу збитків.
Змішувати поняття суми основного боргу
із збитками не можна, тому що порядок
примусового стягнення суми основного
боргу і збитків суттєво відрізняється,
і перш за все тим, що основний борг
стягується згідно з правилами щодо
виконання господарських зобов'язань, а
збитки стягуються відповідно до правил
про відповідальність.

При цьому суд першої інстанції, з
урахуванням ч. 2 ст. 693 ЦК України, дійшов
вірного висновку, що право вимагати
повернення суми попередньої оплати у
покупця виникає у разі, якщо продавець
не поставив йому товар у встановлений
строк. При цьому, із аналізу наведених
вище норм вбачається, що у випадку
використання права покупця на
повернення суми передплати, відповідне
зобов'язання є сумою основного боргу.

Господарський суд міста Києва,
відмовляючи у задоволенні позову,
послався на те, що відповідно до
приписів ст.ст. 530, 693 ЦК України, позивач
повинен був надіслати відповідачу
вимогу про повернення грошових коштів
сплачених як передплата, а оскільки
позивачем така вимога надіслана не
була, то у відповідача не виникло
зобов'язання перед позивачем щодо
повернення грошових коштів у розмірі 200
000,00 доларів США за Контрактом № 2102-12.

За таких обставин, місцевий
господарський суд встановив, що
позивач передчасно звернувся до суду з
позовними вимогами про стягнення
передплати за Контрактом № 2102-12 з
огляду на не поставку товару, до
моменту направлення вимоги про
повернення грошових коштів. Відповідно
у суду відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з
даними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено
право покупця у разі порушення
продавцем строку передання йому
попередньо оплачених товарів або
пред'явити вимогу про передання
оплаченого товару, або вимагати
повернення суми попередньої оплати
(тобто відмовитися від прийняття
виконання).

Зі змісту зазначеної норми права
вбачається, що умовою її застосування є
неналежне виконання продавцем свого
зобов'язання зі своєчасного передання
товару покупцю. А у разі настання такої
умови покупець має право діяти
альтернативно: або вимагати передання
оплаченого товару від продавця, або
вимагати повернення суми попередньої
оплати.

Можливість обрання певно визначеного
варіанта правової поведінки боржника є
виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання
одного з варіантів вимоги покупця має
бути вчинено ним в активній
однозначній формі такої поведінки,
причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму
пред'явлення такої вимоги покупця,
останній може здійснити своє право
будь-яким шляхом: як шляхом звернення
до боржника з претензією, листом,
телеграмою тощо, так і шляхом
пред'явлення через суд вимоги у
визначеній законом процесуальній
формі - формі позову.

Обмеження заявників у праві на судовий
захист шляхом відмови у задоволенні
позову за відсутності доказів
попереднього їх звернення до продавця
з вимогами, оформленими в інший спосіб,
ніж позов (відмінними від нього),
фактично буде призводити до порушення
принципів верховенства права,
доступності судового захисту,
суперечити положенням частини другої
статті 124 Конституції України та
позиції Конституційного Суду України в
рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у
справі за конституційним зверненням
щодо офіційного тлумачення положень
частини другої статті 124 Конституції
України (справа про досудове
врегулювання спорів), згідно з якою
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур є правом, а не
обов'язком особи, яка потребує такого
захисту.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
28.11.2011 року по справі № 3-127гс11.

Таким чином, суд, у разі звернення
сторони з позовом про стягнення
передплати без направлення
відповідної вимоги, в силу
імперативних приписів ч. 2 ст. 693 ЦК
України, не може відмовити у
задоволенні через відсутність
попередньої вимоги до відповідача.

Слід звернути увагу, що позивач до суду
надав копії претензії про повернення
передплати та копії актів звіряння за
Контрактом № 2102-12 з фіскальними чеками
про їх направлення, проте, колегія не
може їх прийняти як належний доказ,
оскільки матеріали справи не містять
належних доказів (опису вкладення) що
саме вказані документи направлялися
відповідачу.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що судом першої інстанції було
вірно встановлено, що відповідачем не
надано в ході судового розгляду
доказів досягнення між сторонами згоди
щодо зарахування суми передплати по
спірному контракту в рахунок оплати
товару по контракту № 0404-11 від 04.04.2011
року.

Лист ПАТ «КБ «Євробанк» вих. № 01-123/3308
від 26.11.2013 року не може вважатись
належним доказом зарахування, оскільки
на його підставі зарахування не може
бути проведене між позивачем та
відповідачем.

Колегія суддів щодо посилання
відповідача на акт звірки взаємних
розрахунків від 19.06.2012 року по
контракту № 0404-11 від 04.04.2011 року (а.с. 69)
зазначає, що він здійснений саме за
Контрактом № 0404-11 і жодних посилань на
те, що передплата за Контрактом № 2102-12
включена до Контракту № 0404-11 у ньому
немає.

Судова колегія дійшла аналогічного
висновку стосовно посилання
відповідача на доповнення № 3 від 19.06.2012
року до Контракту № 0404-11 від 04.04.2011 року.

Отже, належних та достатніх доказів на
зарахування передплати за Контрактом
№ 2102-12 в рахунок оплати за Контрактом №
0404-11 суду не надано.

Враховуючи вказане вище, колегія
суддів зазначає, що Господарський суд
міста Києва в оскаржуваному рішенні
дійшов помилкового висновку, про
відмову у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вказує, що
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 1 598 000, 00 грн.
заборгованості є такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені PHU Centrum budowlane Robert
Dlugozima (ПХУ Центрум будовляне Роберт
Длугозіма) в апеляційній скарзі,
знайшли частково своє підтвердження
під час розгляду даної справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України, підставами для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 09.01.2014 року по справі № 910/16196/13
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга PHU Centrum
budowlane Robert Dlugozima (ПХУ Центрум будовляне
Роберт Длугозіма) підлягає
задоволенню, оскаржуване рішення
скасуванню з постановленням нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

У зв'язку з задоволенням апеляційної
скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Приватне підприємство
«Енерго Біо Сервіс».

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу PHU Centrum budowlane
Robert Dlugozima (ПХУ Центрум будовляне Роберт
Длугозіма) задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 09.01.2014 року по справі №
910/16196/13 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким
позов PHU Centrum budowlane Robert Dlugozima (ПХУ Центрум
будовляне Роберт Длугозіма)
задовольнити. Стягнути з Приватного
підприємства «Енерго Біо Сервіс» (04136,
Україна, м. Київ, вул. Тираспільська,
буд. 48, кв. 8, ) на користь
PHU Centrum budowlane Robert Dlugozima (ПХУ Центрум
будовляне Роберт Длугозіма) (12-200,
Польща, м. Пишь, вул. др. Владислава
Клементовскего, буд. 14/2,
ідентифікаційний номер ) 1 598 000,00
грн. (один мільйон п'ятсот дев'яносто
вісім тисяч) грн. 00 коп. заборгованості.

4. Стягнути з Приватного
підприємства «Енерго Біо Сервіс» на
користь PHU Centrum budowlane Robert Dlugozima (ПХУ
Центрум будовляне Роберт Длугозіма) 31
960 (тридцять одну тисячу дев'ятсот
шістдесят) грн. 00 коп. - судового збору
за розгляд позовної заяви та 15 980
(п'ятнадцять тисяч дев'ятсот
вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору
за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказів на виконання
даної постанови доручити
Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/16196/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

7. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
С.О. Алданова

Е.О. Шевченко