РІШЕННЯ

"02" липня 2014 р.Справа №
921/577/14-г/14Господарський суд
Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АНТ", вул. Текстильна,
24а, м. Тернопіль, 46010

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі
1783,59 грн.

за участю представників сторін:

позивача: Смолінська О.С., довіреність
№ 8 від 14.01.14 р.

відповідача: не з'явився.

Учаснику судового процесу роз'яснено
його процесуальні права та обов'язки
згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) не
здійснювалась за відсутності
відповідного клопотання представника
позивача.

Суть справи: Товариство з обмеженою
відповідальністю ""АНТ" звернулось в
господарський суд Тернопільської
області із позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 1783,59 грн.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем умов договору поставки №
1060 від 06.11.2013р. в частині своєчасної та
повної оплати вартості поставленого
товару, внаслідок чого в нього виникла
заборгованість, сума якої з
урахуванням пені та 3% річних від
простроченої суми заявлена до
стягнення в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 16.06.2014р.
порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду на 02.07.2014р.

В судове засідання представник
позивача прибув, заявлені вимоги
підтримав у повній мірі та надав
оригінал накладної на поставку товару
для відповідача № 165 від 04.12.2013р. для
огляду в судовому засіданні. Просить
позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, причин не явки суду не
повідомив, відзиву на позов не надав,
хоча про час, дату та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, в порядку ст. 64 ГПК України та п.
3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. Зокрема, ухвала суду від
16.06.2014р., останнім отримана 18.06.2014р., що
підтверджено повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
міститься у матеріалах справи. Жодних
клопотань та заяв від суб'єкта
підприємницької діяльності на адресу
суду не надходило.

Явка представника відповідача не
визнавалась судом обов'язковою, брати
участь у судовому засіданні є правом
сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України,
доказів у справі є достатньо для
вирішення спору по суті, тому справа
розглядається за правилами ст.75 ГПК
України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши норми чинного
законодавства, наявні у справі докази
та заслухавши пояснення учасника
судового процесу, судом встановлено
наступне.

Згідно ст. 20 Господарського Кодексу
України кожний суб'єкт господарювання
має право на захист своїх прав і
законних інтересів.

06.11.2013р. між ТОВ "АНТ" (Постачальник) та
ФОП ОСОБА_1 (Покупець) було укладено
договір поставки № 1060, згідно п.1.1 якого
Постачальник зобов'язався передавати
(поставляти) товар, а Покупець
своєчасно приймати цей товар та
оплатити його вартість на умовах
даного договору та повернути тару в
строк та на умовах передбачених даним
договором.

Кількість та вартість товару
визначається в накладній, яка є
невід'ємною частиною цього договору
(п.1.2 та 3.1 Договору).

Пунктом 1.3 вищевказаного правочину
контрагенти узгодили, що
підтвердженням якості товару зі
сторони Постачальника є сертифікати
відповідності, номери яких останній
вказує у накладних.

За умовами пунктів 7.1. та 7.2. укладений
правочин вступає в силу з моменту
підписання і діє протягом одного року.
Цей строк автоматично продовжується на
наступні періоди в один рік кожен, якщо
жодна із сторін не повідомить іншу
сторону за 30 днів до закінчення кожного
однорічного періоду дії цього договору
про намір припинити його дію.

Дія даного договору припиняється
достроково: за взаємною згодою сторін,
про що останні складають письмовий
документ, який є невід'ємною частиною
цього договору, або ж в односторонньому
порядку на вимогу Постачальника,
шляхом направлення Покупцю
повідомлення про припинення дії цього
договору за 10 днів до дати такого
припинення. Однак, у будь-якому випадку
закінчення дії або розірвання цього
договору не звільняють сторони від
виконання зобов'язань встановлених
даним договором (п.7.6. угоди).

Господарські відносини, що виникають у
процесі організації та здійснення
господарської діяльності між
суб'єктами господарювання, згідно із
положеннями Господарського
процесуального кодексу України є
предметом регулювання Господарського
кодексу України.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору
поставки, згідно якого, в силу ст. 712
Цивільного кодексу України, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або у інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. ст. 11, 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
та однією з підстав виникнення
зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов договору поставки № 1060
від 06.11.2013р. ТОВ "АНТ" поставлено
продукцію на загальну суму 2 004,80грн., що
підтверджено товарно-транспортною
накладною № 165 від 04.12.2013р., підписаною
представником відповідача. При цьому
судом враховано п.1.6 договору поставки
№1060 від 06.11.2013р., згідно якого Покупець
гарантує, що особа (особи), котра
здійснюватиме фактичне приймання
товару й підписання
товарно-транспортних та/або видаткових
накладних, матиме достатні
повноваження на вчинення таких дій від
імені Покупця. Покупець несе всі ризики
пов'язані з невиконанням цього
обов'язку. Таким чином, на переконання
суду, товариством доведено отримання
підприємцем товару на суму 2 004,80 грн., у
встановленому чинним процесуальним
законодавством порядку.

Згідно п.3.2 зазначеної угоди, вартість
поставленого товару оплачується
покупцем протягом десяти календарних
днів з дати його отримання.

Відтак, зважаючи на дату поставки
товару, термін оплати за нього збіг
15.12.2013р.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного
кодексу України передбачено: покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

З метою мирного врегулювання даних
відносин, позивач звернувся до
відповідача із вимогою № 58 від 06.05.2014р.,
якою просив останнього сплати
заборгованість за поставлену
продукцію.

Проте, в порушення умов договору та
вимог чинного законодавства
відповідач свої зобов'язання щодо
своєчасної та повної оплати вартості
отриманого товару виконав лише
частково на суму 364,80 грн., що
підтверджується наявною у справі
копією прибуткового касового ордеру №
444 від 16.01.2014р.

Таким чином, на момент звернення із
даним позовом до суду заборгованість
відповідача перед позивачем становила
1640 грн., яку позивач просить стягнути в
судовому порядку.

Відповідно до статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, у
встановлений строк (термін) його
виконання та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За даних обставин, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги ТОВ "АНТ"
про стягнення з ФОП ОСОБА_1 1640 грн. боргу
підлягають до задоволення, оскільки
підтвердженні матеріалами справи та
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки (штрафу, пені).

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК
України).

За змістом п.5.1. договору поставки №1060
від 06.11.2014р., у випадку прострочення
терміну розрахунків за відвантажений
товар, Покупець сплачує на користь
Постачальника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України від суми заборгованості за
кожен день прострочення платежу.

З огляду на наведене, позивачем
заявлено до стягнення пеню в розмірі
119,60 грн., яка нарахована за період з
15.12.2013р. по 11.06.2014р. з врахуванням суми
поставки та встановленого п.3.2.
Договору терміну здійснення платежу.

Оцінивши наданий позивачем розрахунок
пені, суд вважає, що він проведений у
відповідності з вимогами ст. 232 ГК
України та ст.ст. 549, 550 ЦК України, не
суперечить вимогам ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", а
відтак, заявлена позивачем до
стягнення сума пені підлягає до
задоволення в повному обсязі.

Розглянувши представлений розрахунок
трьох відсотків річних, з огляду на
наявність заборгованості за договором,
суд вважає вимоги позивача в частині
стягнення 23,99 грн. річних правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору в сумі 1 827 грн. відшкодовуються
позивачу за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1, 2, 4, 12, 20, 22, 32-34, 43, 44, 49, 69, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідент. код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "АНТ", вул. Текстильна,
24а, м. Тернопіль, 46010 ( ідент. код 30345109) 1640
(одну тисячу шістсот сорок) грн. боргу;
119 (сто дев'ятнадцять) грн. 60 коп. річних
за користування коштами; 23 (двадцять
три) грн. 99 коп. пені та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. в
повернення сплаченого судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня підписання
рішення через місцевий господарський
суд.

Суддя
О.В. Руденко

Повний текст рішення

складено 04.07.2014р.