ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 р.
Справа № 923/804/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Чернявського В.В. при
секретарі Борхаленко О.А., за участю
представників учасників процесу:

від позивача: Руденка В.І.

від відповідача: Ушакова В.Р., Димченко
О.П.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен банк Аваль",

м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
"Херсонський завод гумотехнічних
виробів", м.Херсон

про стягнення 127 786,83грн.

Описова частина рішення.

Про обставини справи зазначено в
ухвалі суду від 24.06.2014р., якою розгляд
справи відкладався.

Провадження у справі порушено за
позовом про стягнення в порядку
регресу коштів, сплачених позивачем на
користь Управління Пенсійного фонду
України в якості штрафу за порушення
банком вимог ч.12 ст.20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", прийняття
банком від ПрАТ "Херсонський завод
гумотехнічних виробів" платіжних
доручень про перерахування заробітної
плати без одночасного подання
платіжних документів про
перерахування коштів для сплати сум
страхових внесків або документів, що
підтверджують фактичну оплату цих сум.

Відповідач позов не визнав, навів
заперечення проти позовних вимог, які
полягають у наступному.

Рішення судів у адміністративних
справах № 2-а-10714/08/2170 та № 2а-4799/12/2170, на
які посилається позивач при
обґрунтуванні вимог, не мають
преюдиційного значення, оскільки ПрАТ
"Херсонський завод гумотехнічних
виробів" не був учасником судових
проваджень у цих адміністративних
справах.

В акті перевірки, на який посилається
позивач, зазначено про встановлення
факту несплати відповідачем страхових
внесків до Пенсійного фонду, але за
результатами перевірки суми внесків до
Пенсійного фонду відповідачу не
дораховано і ні ПрАТ "Херсонський завод
гумотехнічних виробів", ні його
посадові особи до відповідальності за
несвоєчасну оплату або оплату не у
повному розмірі страхових внесків до
Пенсійного фонду не притягувались.

Частина 12 ст.20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" надає банку право
пред'явлення зворотної вимоги до
страхувальника щодо відшкодування
стягуваних з банку коштів та не
зобов'язує страхувальника в
обов'язковому порядку компенсувати
банку стягнуті з нього кошти. Банк не
довів підстави для стягнення коштів з
відповідача та наявності в його діях
вини, яка стала підставою для
застосування до банку санкцій.

Позивач здійснював перерахування
виплат ПрАТ "Херсонський завод
гумотехнічних виробів" із заробітної
плати, в т.ч. заборгованості за нею в
період з 01.08.2007р. по жовтень 2008р. без
відповідної довідки органу ПФ України
про перерахування внесків до фонду за
минулі періоди та в порушення вимог ч.2
ст.226 ГК України не повідомив
товариство про винесення рішення
органом ПФ України щодо стягнення з
нього несплачених, на думку цього
органу, страхових внесків товариством
та не заявив клопотання про залучення
ПрАТ "Херсонський завод гумотехнічних
виробів" у якості третьої особи при
слуханні адміністративної справи щодо
оскарження рішення органу ПФ України.
Банк в порушення ч.3 ст.226 ГК України не
вжив необхідних заходів, які могли
запобігти збиткам у нього, тому
позбавляється права на відшкодування
цих збитків у порядку регресу з
відповідача.

Представником відповідача в судовому
засіданні 08.07.2014р. було заявлено усне
клопотання про перерву в судовому
засіданні до 09.07.2014р. для надання часу
для уточнення таблиці сплати
відповідачем внесків до ПФ України з
врахуванням наданих платіжних
документів банком.

При вивченні цього клопотання
встановлено, що копії цих платіжних
документів банком завчасно до дня
судового засідання надано відповідачу,
відповідачем їх вже враховано у
відзиві та таблиці - додатку до нього.

Відтак суд відхилив клопотання,
оскільки відповідачем вже враховані
платіжні документи банку при складанні
наявної таблиці в додатку до
заперечень.

Представник позивача стверджував, що у
адміністративній справі № 2-а-1071/08/2170
банк-позивач заявляв клопотання про
залучення в якості третьої особи
Херсонського заводу гумотехнічних
виробів, проте це клопотання судом було
відхилено. Поряд з цим, про судовий
процес у справі № 2-а-1071/08/2170
Херсонський завод гумотехнічних
виробів був поінформований, нинішній
керівник заводу Ушаков В.Р. на час
провадження у справі № 2-а-1071/08/2170 був
бухгалтером Херсонського заводу
гумотехнічних виробів та допитувався
судом у справі № 2-а-1071/08/2170 в якості
свідка. При цьому ініціатива щодо
такого допиту виходила не від суду, а
від свідка, що представляв Херсонський
завод гумотехнічних виробів.

Представник відповідача, директор ПрАТ
"Херсонський завод гумотехнічних
виробів" Ушаков В.Р. пояснив, що дійсно
допитувався в суді першої інстанції у
справі № 2-а-1071/08/2170, де за результатами
провадження позов банку було
задоволено та скасовано рішення УПФ
України в Дніпровському районі
м.Херсона про застосування до банку
штрафних санкцій в сумі 127786,83грн. Проте
про апеляційне провадження у тій
справі не був поінформований, вважає,
що банк програв справу у апеляційній
інстанції з-за пасивності поведінки у
провадженні при доведенні своєї
позиції.

С у д в с т а н о в и в:

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі
м.Херсона № 120 від 24.11.2008р. до ВАТ
"Райффайзен банк Аваль", чия
організаційно-правова форма згодом
змінена на ПАТ "Райффайзен банк Аваль",
застосовано штраф у розмірі 127786,83грн.
на підставі ч.12 ст.20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Це рішення мотивується
обставинами, встановленими за актом
від 27.10.2008р. перевірки Управлінням у
Дніпровському районі м.Херсона
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та своєчасності сплати
збору та страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування АТЗТ "Херсонський завод
гумотехнічних виробів", яке згодом
змінило організаційно-правову форму на
ПрАТ "Херсонський завод гумотехнічних
виробів" (копії рішення та витяг з акта
на а.с.28-32, 127, витяги зі статутів сторін,
що містять дані про зміну
організаційно-правової форми - на
а.с.48-57, 66, 67).

З названого акта перевірки з додатком
№ 1 слідує, що згідно наданих для
перевірки платіжних відомостей на
виплату заробітної плати та відомостей
розрахунків з контрагентом ХОД ВАТ
"Райффайзен банк Аваль" за період з
01.08.2006р. по 30.09.2008р. при видачі
(перерахуванні) установою банку коштів
для виплати заробітної плати (доходу)
АТЗТ "Херсонський завод гумотехнічних
виробів", на які нараховуються страхові
внески, з одночасним поданням
платником платіжних документів про
перерахування коштів до бюджету
Пенсійного фонду, встановлено факти
несплати страхових внесків на суму
127786,83грн. за 13 періодів у серпні 2007р. -
вересні 2008р. За актом також зазначено:
перевіркою встановлено, що сума
своєчасно не отриманих управлінням
Пенсійного фонду страхових внесків
через установу банку ХОД ВАТ
"Райффайзен банк Аваль" складає
127786,83грн., чим порушено ч.12 ст.20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування". Банк
оспорював рішення УПФ України у
Дніпровському районі м.Херсона в
судовому порядку: постановою від
29.07.2009р. Херсонського окружного
адміністративного суду у справі №
2-а-10714/08/2170 було вирішено скасувати те
рішення, але постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29.09.2010р. рішення суду першої
інстанції від 29.07.2009р. було скасовано і
в позові банку відмовлено. При цьому в
мотивувальній частині постанови суд
послався на ч.12 ст.20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", зазначив, що на протязі
перевіряємого періоду АТЗТ
"Херсонський завод гумотехнічних
виробів" повідомляв позивача про те, що
заробітна плата фактично сплачувалася
за минулі періоди, але в реквізиті
платіжного доручення "Призначення
платежу" вказувалось, що заробітна
плата виплачувалась за поточний
період. Банк, приймаючи пояснення
клієнта про помилкове заповнення
реквізиту "Призначення платежу", не
повертав платіжні доручення про
перерахування заробітної плати; якщо
банк не забезпечив перерахування
страхових внесків одночасно з видачею
(перерахуванням) коштів на виплату
заробітної плати, то він за рахунок
власних коштів оплачує відповідному
Фонду суму несплачених страхових
внесків. У разі несплати банком цих сум
Фонд здійснює їх стягнення з банку в
судовому порядку.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013р. у
справі № 2а-4799/12/2170 за результатами
розгляду позову УПФ України в
Дніпровському районі м.Херсона
вирішено стягнути з ПАТ "Райффайзен
банк Аваль" на користь позивача штраф у
розмірі 127786,83грн. Ця постанова
мотивована тими ж обставинам та
застосуванням того ж законодавства, що
й названа постанова суду апеляційної
інстанції у справі № 2-а-10714/08/2170.

Платіжним дорученням № 199882 від 31.07.2013р.
Райффайзен банк Аваль сплатив до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Херсоні 127786,83грн. штрафу за вказаним
судовим рішенням у справі № 2а-4799/12/2170.

Згідно з ч.12 ст.20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Установи банків приймають від
страхувальників платіжні доручення та
інші платіжні документи на видачу
(перерахування) коштів для виплат
заробітної плати (доходу), на які
відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески, та
здійснюють видачу (перерахування)
зазначених коштів лише за умови
одночасного подання страхувальником
платіжних документів про
перерахування коштів для сплати
відповідних сум страхових внесків або
документів, що підтверджують фактичну
сплату цих сум, у порядку, визначеному
правлінням Пенсійного фонду України за
погодженням із Національним банком
України та центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення. У разі невиконання банками
цієї вимоги вони за рахунок власних
коштів у порядку, встановленому
Національним банком України, сплачують
відповідному територіальному органу
Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі
несплачених страхових внесків, з
правом зворотної вимоги до
страхувальників щодо відшкодування
цієї суми.

У разі наявності в платника страхових
внесків одночасно із зобов'язаннями із
сплати страхових внесків зобов'язань
із сплати податків, інших обов'язкових
платежів, передбачених законом, або
зобов'язань перед іншими кредиторами
зобов'язання із сплати страхових
внесків виконуються в першу чергу і
мають пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо
виплати заробітної плати (доходу).

Саме таким змістом застосовано закон
щодо обставин, встановлених судами у
адміністративних судових справах №
2-а-10714/08/2170 та № 2а-4799/12/2170: невиконання
банком вимоги про прийняття від
страхувальника платіжних доручень на
перерахування коштів для виплат
заробітної плати одночасно з поданням
страхувальником платіжних документів
про перерахування коштів для сплати
відповідних сум страхових внесків або
документів, що підтверджують фактичну
оплату цих сум.

Як зазначено в процитованій статті
Закону при невиконанні банком вимоги
цієї статті банк за рахунок власних
коштів сплачує суму, що дорівнює сумі
несплачених страхових внесків з правом
зворотної вимоги до страхувальника
щодо відшкодування цієї суми.

Ця норма є нормою матеріального, а не
процесуального права.

Відповідно, з правом банку автоматично
кореспондується обов'язок
страхувальника відшкодувати банку
сплачену ним за рахунок власних коштів
суму, що дорівнює сумі несплачених
страхових внесків.

Викладені встановлені судом обставини
та наведені норми є підставами для
задоволення позовних вимог, а
заперечення відповідача не
спростовують підстав для задоволення
позову.

Процесуальні норми судом та учасниками
процесу застосовуються в редакції
станом на час їх застосування. За
чинною редакцією ст.35 ГПК України
"Підстави звільнення від доказування"
обставини, встановлені рішенням у
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді іншої справи, в якій бере
участь особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відтак, наведені обставини щодо АТ
"Райффайзен банк Аваль", що встановлені
судовими рішеннями в адміністративних
справах № 2-а-10714/08/2170 та № 2а-4799/12/2170,
сприймаються у справі на підставі
наведеного змісту ст.35 ГПК України.

Тлумачення відповідачем підзаконного
нормативного акта - Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
пенсійне страхування до Пенсійного
фонду України (Постанова правління ПФ
України № 21-1 від 19.12.2003р.) всупереч
змісту ч.12 ст.20 названого Закону не
спростовує наведеного змісту цього
Закону.

Суд зауважує, що заявлена сума
стягується в порядку відшкодування в
порядку регресу сплаченої банком
Управлінню Пенсійного фонду суми, та
дорівнює сумі несплачених АТЗТ
"Херсонський завод гумотехнічних
виробів" страхових внесків. Стягувана
за позовом в порядку відшкодування на
підставі ч.12 ст.20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" сума в 127786,83грн. не
кваліфікується за чинним
законодавством як збитки. Відповідач
помиляється, стверджуючи, що сплачена
банком сума в 127786,83грн. є збитками, а
відшкодування банком з відповідача є
відшкодуванням збитків, оскільки такі
твердження не відповідають ч.12 ст.20
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який (а не інші нормативні
акти) містить підстави для
відшкодування на користь банку
страхувальниками сум, сплачених
банками територіальним органам
Пенсійного фонду в розмірі несплачених
страхувальником страхових внесків.

Задовольняючи позовні вимоги суд,
відповідно до ст.49 ГПК України,
відносить на відповідача судові
витрати у справі, до яких відноситься
судовий збір. Відповідач має
відшкодувати позивачу витрати з
судового збору, вчинені останнім при
заявленні позову.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Херсонський завод
гумотехнічних виробів" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" 127786грн. 83коп. за
позовом та 2555грн. 74коп. на
відшкодування судового збору.

Повне рішення складено

10.07.2014р.

Суддя
В.В. Чернявський