ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.07.14р. Справа № 904/1817/14

За позовом Прокурора Жовтневого району
м. Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

до

відповідача-1: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГАЛЛІЙ", м.
Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Солярис.", смт.
Ювілейне Дніпропетровської області

третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Комунальне
підприємство "Спеціалізована
ремонтно-будівельна дільниця",
м.Дніпропетровськ

про визнання права комунальної
власності

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від прокуратури: Матісова О.В.,
посвідчення №001453 від 27.08.2012 року,
прокурор відділу прокуратури м.
Дніпропетровська;

від позивача: Легенченко М.О.,
довіреність № 4/10-6 від 09.01.2014 року,
представник;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Жовтневого району м.
Дніпропетровська звернувся до
господарського суду в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради з позовом, у якому, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 19.06.2014 року, просить:

- визнати право комунальної власності
територіальної громади міста
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради на
першому поверсі в житлового будинку
літ. А-9-10 нежитлове приміщення № 1240,
загальною площею 67,00 кв. м, яке
складається з позицій 1-4, І - лоджія, ІІ -
лоджія, що розташоване за адресою: м.
Дніпропетровськ, пр. Героїв, 12, прим. 1240,
загальною вартістю 56 700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тими
обставинами, що спірне майно вибуло з
комунальної власності територіальної
громади міста м. Дніпропетровська поза
волею власника з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.07.2013
року у справі № 38/5005/11447/2012 затверджено
мирову угоду від 18.07.2013 року між
Комунальним підприємством
"Спеціалізована ремонтно-будівельна
дільниця" Дніпропетровської міської
ради (третя особа-1), ПП "Інфоспектр" та
ТОВ "Солярис." (відповідач-2) у справі про
банкрутство Комунального підприємства
"Спеціалізована ремонтно-будівельна
дільниця" Дніпропетровської міської
ради. Вимоги кредитора - ТОВ "Солярис."
(відповідач-2) задоволені шляхом
передачі спірного майна у власність
ТОВ "Солярис.".

29.07.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Солярис."
(відповідач-2) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Галлій"
(відповідач-1) був укладений
купівлі-продажу нерухомого майна, за
яким спірне майно було передане у
власність відповідача-1. Вартість
спірного майна становить 56 700,00 грн.

17.09.2013 року відповідач-2 звернувся до
господарського суду із заявою, якою, з
урахуванням уточнень від 18.09.2013 року,
просить визнати недійсною мирову угоду
та поновити провадження у справі №
38/5005/11447/2012. Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 19.09.2013
року мирову угоду визнано недійсною та
поновлено провадження у справі.
Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
23.10.2013 року провадження у справі №
38/5005/11447/2012 про банкрутство
Комунального підприємства
"Спеціалізована ремонтно-будівельна
дільниця" Дніпропетровської міської
ради - припинено.

Враховуючи те, що ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 19.09.2013 року визнано
недійсною мирову угоду, укладену 18.07.2013
року між боржником та кредиторами та
затверджену ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від
24.07.2013 року по справі № 38/5005/11447/2012,
згідно з якою передавалися об'єкти
нерухомого майна комунальної
власності територіальної громади м.
Дніпропетровська, 29.01.2014 року
Дніпропетровською міською радою
прийнято рішення № 15/47 "Про об'єкти
права комунальної власності
територіальної громади міста
Дніпропетровська", яким зобов'язано
комунальне підприємство
"Спеціалізована ремонтно-будівельна
дільниця" Дніпропетровської міської
ради вчинити дії щодо повернення, у
тому числі і спірних, об'єктів
нерухомості.

Прокурор зазначає, що відповідач-1
набув право власності на спірне майно
від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Солярис.", яким
набуто право власності на спірне майно
на підставі мирової угоди, яка визнана
недійсною, тобто спірне нерухоме майно
вибуло з комунальної власності
територіальної громади м.
Дніпропетровська поза волею власника,
що і є причиною виникнення спору.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.04.2014
року залучено до участі у справі у
якості відповідача-2: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Солярис.".

19.06.2014 року прокурор подав до
господарського суду заяву про те, що
необхідність вжиття заходів до
забезпечення позову, які заявлялися
раніше, відсутня, а тому прокурор
просить залишити вказану заяву без
розгляду.

У судовому засіданні 09.07.2014 року судом
задоволено заяву прокурора та залишено
заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову без розгляду.

19.06.2014 року представник позивача, а
09.07.2014 року прокурор надали копії
Витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень, відповідно до
якого 16.04.2014 року зареєстроване право
власності на спірне майно за
територіальною громадою міста
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради.

Представники відповідача-1,2 та третьої
особи у судове засідання не з'явились,
причини неявки суду не повідомили.

Відповідач-2 вимоги ухвали суду не
виконав, відзиву на позовну заяву не
надав.

Відповідач-1 надав до суду письмове
клопотання про припинення провадження
у справі внаслідок передачі спірного
майна його законному власнику та
розгляд справи без участі представника
відповідача-1.

На підтвердження вказаного факту
відповідач-1 подав до суду Акт
приймання-передачі від 06.02.2014 року,
відповідно до п. 1 якого Товариство з
обмеженою відповідальністю "Галлій"
(діючи на виконання рішення сесії
Дніпропетровської міської ради № 15/47
від 29.01.2014 року "Про об'єкти права
комунальної власності територіальної
громади міста Дніпропетровська")
передало у комунальну власність
територіальної громади міста
Дніпропетровська, а Комунальне
підприємство "Спеціалізована
ремонтно-будівельна дільниця" прийняло
та облікувало на балансі наступне
нерухоме майно: на першому поверсі в
житлового будинку літ. А-9-10 нежитлове
приміщення № 1240, загальною площею 67,00
кв. м, яке складається з позицій 1-4, І -
лоджія, ІІ - лоджія, що розташоване за
адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв,
12, прим. 1240.

Також, до поданого клопотання
відповідач-1 додав рішення
Дніпропетровської міської ради № 15/47
від 29.01.2014 року "Про об'єкти права
комунальної власності територіальної
громади міста Дніпропетровська"
(додатком якого є Перелік об'єктів
нерухомого майна комунальної
власності територіальної громади
міста, серед якого міститься спірне
майно) та протокол загальних зборів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галлій" № 3 від 28.01.2014
року, згідно з яким на загальних зборах
товариства було прийняте рішення про
передачу спірного майна у комунальну
власність територіальної громади
міста Дніпропетровська.

У судовому засіданні 09.07.2014 року
прокурор та представник позивача не
заперечують проти припинення
провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
представника позивача, господарський
суд дійшов до висновку про припинення
провадження у справі з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Галлій" передало
спірне майно у комунальну власність
територіальної громади міста
Дніпропетровська та надало всі
необхідні документи (протокол
загальних зборів тощо), необхідні для
здійснення державної реєстрації права
власності.

Відповідно до ч.4 ст.334 Цивільного
кодексу України права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації, виникають з дня такої
реєстрації відповідно до закону.

Оскільки державна реєстрація права
власності за позивачем відбулася після
подання позову до суду та порушення
провадження у справі, провадження у
справі підлягає припиненню на підставі
пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

При вирішенні питання про судові
витрати, господарський суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 2.2.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21 лютого 2013 року «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» господарським судам слід
враховувати, що судовий збір з позовної
заяви про визнання права власності на
майно, витребування або повернення
майна (в тому числі в зв'язку з вимогами,
заснованими на приписах частини п'ятої
статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу
України тощо) визначається з
урахуванням вартості спірного майна,
тобто як зі спору майнового характеру.

Відповідно до п. 4.6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21 лютого 2013 року «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Стосовно розподілу судового збору
господарський суд вважає неможливим
застосування загальних положень
Господарського процесуального кодексу
України та вважає необхідним
застосування правил ч.2 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Спірне майно було придбане Товариство
з обмеженою відповідальністю "Солярис."
на підставі мирової угоди від 18.07.2013
року, затвердженої ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 24.07.2013 року, потім продане
останнім відповідачу-1 на підставі
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 29.07.2013 року. Однак після
відчуження майна Товариство з
обмеженою відповідальністю "Солярис."
звернулося до господарського суду із
заявою про визнання вказаної мирової
угоди недійсною. Але, після задоволення
клопотання та визнання мирової угоди
недійсною, та враховуючи положення ст.
216 ЦК України (у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала від цього правочину),
відповідачем-2 не було здійснено жодних
дій щодо повернення спірного майна у
комунальну власність територіальної
громади міста Дніпропетровська. Як
підтверджується матеріалами справи,
повернення майна відбулося
безпосередньо відповідачем-1, без
участі відповідача-2, хоча відповідач-2
мав достатньо часу для цього з моменту
визнання мирової угоди недійсною і до
звернення прокурора з позовом до суду.

Таким чином, спір виник внаслідок
неправильних дій саме відповідача-3:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Солярис.".

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Згідно з п. 2.1. ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру становить 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" з 1
січня 2014 року встановлено мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі - 1
218,00 грн., а відповідно 1,5 розміру
мінімальної заробітної сплати
становить - 1 827,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір у
розмірі 1 827,00 грн. (оскільки 2% від суми
вартості спірного майна у розмірі 56 700,00
грн. складає 1 134,00 грн., що менше, ніж
передбачена законом мінімальна ставка
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру) підлягає
стягненню з товариства з обмеженою
відповідальністю "Солярис." на користь
державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 904/1817/14
припинити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Солярис." (52005,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт. Ювілейне,
вул. Теплична, буд. 21, ідентифікаційний
код 36606935) в доход Державного бюджету
України в особі Управління Державної
Казначейської Служби України у
Жовтневому районі міста
Дніпропетровська Дніпропетровської
області (49027, м. Дніпропетровськ, пл.
Шевченка, 7; , рахунок
3005 в Відділенні банку ГУДКСУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012, код
бюджетної класифікації 22030001) судовий
збір у розмірі 1 827,00 грн., про що видати
наказ.

Суддя О.М. Крижний