ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р.
Справа № 907/658/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Марка Р.І.

суддів
Бойко С.М.

Желіка М.Б.

при секретарі судового засідання
Томкевич Н.М.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача - не з'явились;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, б/н від 30.09.13р. (вх. № 05-05/2124/13 від
09.10.2013р.)

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 11.09.2013р.

у справі № 907/658/13, суддя Ушак І.Г.

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, м. Вишгород Київської області

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, с. Поляна
Закарпатської області

про стягнення 133 913, 11 грн., у тому
числі 115 750, 00 грн. - заборгованості з
орендної плати, 14 048, 21 грн. -
заборгованості за спожиті
електроенергію та газ, 4 114, 90 грн. - 3%
річні,

В С Т А Н О В И В:

Не погодившись з рішенням
господарського суду Закарпатської
області від 11.09.2013р. у справі № 907/658/13,
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, б/н від 30.09.13р. (вх.
№ 05-05/2124/13 від 09.10.2013р.).

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
09.10.2013р. справу за № 907/658/13 розподілено
до розгляду судді - доповідачу Марку
Р.І.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.10.2013р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 11.11.2013р.

На виконання вимог ухвали суду
відповідач подала відзив на апеляційну
скаргу, в якому заперечує доводи
скаржника, просить у задоволенні вимог
апеляційної скарги відмовити,
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав, викладених в
ухвалах суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного судового
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду у даній
справі - підлягає скасуванню,
апеляційна скарга - підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів
справи, 27.04.2011р. між позивачем
(орендодавець) та відповідачем
(орендар) було укладено договір № 1
оренди нерухомого майна (далі -
договір).

За умовами договору, позивач передала,
а відповідач прийняла у строкове
платне користування належний позивачу
на праві власності готель по вул.
Курортній, 19 в с.Поляна Свалявського
району Закарпатської області,
відповідач зобов'язалась сплачувати не
пізніше 5 числа поточного місяця оренди
орендну плату.

Згідно п.3.5. договору сторони визначили,
що розмір орендної у періоди з 01 червня
по 31 жовтня включно кожного року оренди
та з 01 січня по 31 січня включно кожного
року оренди становить 35750грн. на місяць,
розмір орендної плати у періоди з 01
лютого по 31 травня включно кожного року
оренди становить 20000грн. на місяць.

У заявленому позові ФОП ОСОБА_3
зазначала, що в порушення умов пунктів
3.1.-3.5. Договору, відповідач не сплатила
орендної плати за період з 01.02.2012р. по
30.06.2012р. включно, у зв'язку з чим позивач
просила стягнути з відповідача
заборгованість з орендної плати за
період з 01.02.2012р. по 30.06.2012р. включно -
115750грн. та 3% річних від простроченої
суми за період прострочення по 20.06.2013р.
включно - 4114,9грн. Позивач також
зазначала, що Відповідач, в порушення
пунктів 3.9., 3.11. Договору, не сплатила
витрати за спожиті протягом періоду
оренди: за електроенергію за період з
30.04.2012р. по 31.05.2012р. у розмірі 3542,22грн.; за
період з 31.05.2012 р. по 30.06.2012 р. у розмірі
3510,86грн., всього у розмірі 7053,08грн.; за
газ у розмірі 6995,13грн. У зв'язку з
невиконанням відповідачем зобов'язань,
передбачених у пунктах 3.9., 3.11. договору,
позивачем були понесені витрати з
оплати за спожиту відповідачем
електроенергію та за спожитий газ, чим
позивачу спричинені збитки у розмірі
14048,21грн., які остання також просила
стягнути з відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позовних
вимог, зазначала, що 20.10.2011 року між
сторонами укладена додаткова угода до
договору, якою сторони внесли зміни до
п.3.5. договору та визначили, що з грудня
2011р. розмір орендної плати становить
1грн. на місяць. Вимоги позивача про
відшкодування збитків, пов'язаних з
оплатою спожитої позивачем
електроенергії та газу, відповідач не
визнала, зазначивши, що 01.06.2012 року
повернула орендовані приміщенні
позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині стягнення орендної плати та 3%
річних за період прострочення сплати
орендної плати, місцевий господарський
суд виходив з того, що 20.10.2011 року
сторонами укладено додаткову угоду,
якою внесено зміни до пунктів 1.1., 1.2., 3.5.
договору оренди нерухомого майна від
27.04.2011 року. Суд встановив, що сторони
внесли зміни до п.3.5. договору оренди та
визначили, що розмір орендної плати у
період з 01.12.2011 року по 01.06.2012 року
становить 1 грн. на місяць та 6 грн. за
зазначений період, які сплачені
готівкою.

За встановлених обставин, місцевий
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення орендної
плати, які заявлені за період з 01.02.2012
року по 30.06.2012 року, тобто після
укладення додаткової угоди у розмірах
визначених договором, 3% річних за
прострочення цієї орендної плати, є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Закарпатської
області від 11.09.2013р. у справі № 907/658/13,
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, б/н від 30.09.13р. (вх.
№ 05-05/2124/13 від 09.10.2013р.).

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги ФОП ОСОБА_3 посилається на те,
що сторони не вносили змін до п.3.5.
договору та не змінювали розміру
орендної плати до 1 грн. на місяць.

Апелянт не визнала змісту першого
аркушу додаткової угоди, поданої
відповідачем, та наголошувала на тому,
що укладеною сторонами додатковою
угодою № 1 до договору оренди
нерухомого майна від 27.04.2011 року, були
внесені зміни лише до пунктів 1.1., 1.2.
Розділу 1 Договору оренди «ПРЕДМЕТ
ДОГОВОРУ». Інші умови договору оренди
залишені незмінними і Сторони
підтвердили по ним свої зобов'язання,
зокрема, змін до п.3.5. Договору оренди
щодо розміру орендної плати - не
вносилось, п.3.5. у новій редакції не
викладався, цей пункт, як і всі інші (за
виключенням змінюваних пунктів 1.1.,1.2.)
залишався діяти у первісній редакції,
відповідно до якої розмір орендної
плати у періоди з 01 червня по 31 жовтня
включно кожного року оренди та з 01
січня по 31 січня включно кожного року
оренди становить 35750 грн. на місяць.
Розмір орендної плати у періоди з 01
лютого по 31 травня включно кожного року
оренди становить 20000грн. на місяць.

Апелянт, стверджуючи, що зміни до
пункту 3.5. договору не вносились і
розмір орендної плати не змінювався,
зазначила, що, на виконання п.3.5.
договору оренди відповідач за грудень
2011 року сплатила орендну плату у
розмірі 20000 грн. (15.12.2011 року - 15000грн.,
20.12.2011 року - 5000грн.). На підтвердження
чого позивачем надана Виписка по
особовому рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк
«Київська Русь», на який відповідно до
п.3.7. Договору оренди Орендар має
здійснювати безготівкову сплату
орендної плати. Тобто, вже після
набрання чинності додатковою угодою,
відповідач сплачувала орендну плату у
розмірі визначеному п.3.5. договору, що є
доказом незмінності п.3.5. договору
укладенням додаткової угоди.

Позивач також зазначила, що вона як
така, що здійснює підприємницьку
діяльність та обліковується у
Вишгородській об'єднаній державній
податковій інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області, 11.01.2012 року, надавала
оригінал додаткової угоди №1 до
зазначеної ОДПІ і копія додаткової
угоди №1 була долучена до матеріалів
справи інспекції.

В підтвердження того, що зміст першого
аркушу додаткової угоди, наданої
відповідачем, не відповідає дійсності,
апелянт подала завірену ДПІ у
Вишгородському районі копію
додаткової угоди № 1 до договору № 1
оренди нерухомого майна від 27 квітня
2011р. (а.с. 75), яка була подана нею до ДПІ у
11.01.2012 року, тобто ще до виникнення
даного спору. Відсутність оригіналу
вказаної додаткової угоди позивач
пояснює втратою значної кількості
оригіналів документів, що
підтверджується постановою СДІМ
Вишгородського РВ про відмову в
порушенні кримінальної справи від
23.03.2012р. (а.с. 77).

Зі змісту додаткової угоди №1 від 20.10.2011
року, копія якої була подана позивачем
до ОДПІ 11.01.2012 року, також вбачається, що
зміни до п.3.5. Договору оренди, яким
передбачені розміри орендної плати, не
вносились. Сторони змінили лише пункти
1.1., 1.2 Договору оренди, решту умов
Договору оренди залишили без змін.

З метою всебічного та об'єктивного
вирішення спору ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду
12.02.2014 року у справі була призначена
судова експертиза, проведення якої
доручалось Львівському
науково-дослідному інституту судових
експертиз. Перед експертом поставлено
питання: чи у Додатковій угоді № 1 від 20
жовтня 2011 року до Договору № 1 оренди
нерухомого майна від 27 квітня 2011р.,
оригінал якої знаходиться в матеріалах
справи - а.с.110-111, пункт 3.5. «Розмір
орендної плати у період з 01 грудня 2011
року по 01 червня 2012 року становить 1
(одна)грн. 00 коп. на місяць.» надруковано
одночасно з іншою частиною тексту
Додаткової угоди № 1 (в тому числі
другої (останньої) сторінки Додаткової
угоди № 1) із використанням того ж
засобу друку (прінтера, тощо), чи ні?
Проведення попередньої оплати
виставленого експертною установою
рахунку для проведення експертизи було
покладено на відповідача у справі. Цією
ж ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014р.
провадження у справі № 907/658/13 зупинено,
матеріали справи скеровано до
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз з метою
проведення судової експертизи на
предмет дослідження оригінальності
Додаткової угоди № 1 від 20 жовтня 2011
року до Договору № 1 оренди нерухомого
майна від 27 квітня 2011р.

15 квітня 2014р. на адресу Львівського
апеляційного господарського суду
надійшли матеріали справи № 907/658/13 без
виконання ухвали Львівського
апеляційного господарського суду від
12.02.2014р. у зв'язку з неоплатою
відповідачем виставленого експертною
установою рахунку, провадження у
справі було поновлено.

Оцінивши надані сторонами докази,
дослідивши фактичні дії сторін після
укладення додаткової угоди від 20.10.2011
року, колегія суддів вважає, що
місцевий господарський суд
безпідставно дійшов висновку, що цією
додатковою угодою сторони погодили
умову про зміну п.3.5. Договору та
відмовив у задоволенні позову.

Згідно частини 1 ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Оскільки додаткова
угода є невід'ємною частиною договору,
то вимоги ч.1 ст. 628 ЦК України про
погодження умов (пунктів), поширюються
і щодо додаткової угоди.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.35 ГПК України, обставини,
які визнаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Зміст договору оренди № 1 оренди
нерухомого майна від 27.04.2011 року, на
який посилалась позивач як на підставу
своїх вимог, визнаний та не оспорювався
сторонами.

Відповідач як на підставу своїх
заперечень посилалась на додаткову
угоду № про зміну п.3.5. договору.

Враховуючи, що текст (зміст) додаткової
угоди від 20.10.2011 року, наданої
відповідачем, а саме зміст першого
аркушу, не містить доказів його
узгодження сторонами та не визнається
позивачем, то в силу ст.33 ГПК України,
саме відповідач повинна була довести
ту обставину, що укладенням додаткової
угоди між сторонами узгоджені умови
про зміну п.3.5. договору та встановлення
з грудня 2011 року нового розміру
орендної плати - 1 грн. на місяць.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції та
доводами відповідача, що шляхом
укладення додаткової угоди № 1 від
20.10.2011 року з грудня 2011 року розмір
орендної плати був визначений у
розмірі 1грн. на місяць. Відповідачем ця
обставина не доведена, її фактичні дії
стверджують про незмінність п.3.5. після
01.12.2011 року.

Згідно виписки по особовому рахунку №
НОМЕР_3 у ПАТ «Банк «Київська Русь», на
який відповідно до п.3.7. Договору оренди
Орендар здійснювала безготівкову
сплату орендної плати, 17.11.2011 року
відповідач сплатила на користь
позивача 20000грн., призначення платежу
«за оренду приміщення за 11.11. зг.рах.
СФ-000012 від 01.11.2011р.»; 15.12.2011р. відповідач
сплатила на користь позивача 15000грн., а
20.12.2011р. - 5000грн., призначення платежу
«за оренду приміщення зг договору».

Отже, фактичні дії ФОП ОСОБА_4, яка за
грудень 2011 року сплатила орендну плату
у розмірі 20000грн., підтверджують доводи
позивача що додатковою угодою від
20.10.2011 року п.3.5. договору не змінювався
та спростовують доводи відповідача про
встановлення з грудня 2011 року орендної
плати у розмірі 1грн. на місяць.

Відповідно до п.2.5. Договору №1 оренди
нерухомого майна від 27.04.2011 року,
повернення Об'єкта та майна
Орендодавцю здійснюється шляхом
підписання Сторонами Акту
прийому-передачі № 2. Частиною 2 ст. 795
ЦК України, передбачено, що повернення
наймачем предмета договору найму
оформлюється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

Господарський суд першої інстанції
безпідставно погодився з доводами
відповідача, що 01.06.2012 року вона
повернула орендовані приміщення
позивачу, така обставина встановлена
місцевим господарським судом з
порушенням вимог ст.795 ЦК України та
умов п.2.5. договору, ст.33 ГПК України.

З огляду на те, що відповідачем не
надано доказів виконання умов п.3.5.
договору оренди за період з 01.02.2011р. по
30.06.2012р., колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 про
стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати за
період 01.02.2012 року по 30.06.2012 року включно
- 115750грн. та 3% річних від простроченої
суми за період прострочення по 20.06.2013
року включно - 4114,9грн., підлягають
задоволенню.

Колегія суддів вважає, що вимоги про
стягнення з відповідача понесених
позивачем збитків також підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 224 ГК України, учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до п.3.9. Договору, витрати за
спожиту електроенергію сплачуються
Орендарем до 18 числа поточного місяця
згідно показників лічильника за
встановленими тарифами.

Позивачем понесені та документально
підтверджені витрати по сплаті
заборгованості за спожиту
електроенергію, яка виникла під час
користування відповідачем орендованим
об'єктом: за період з 30.04.2012 року по
31.05.2012 року - у розмірі 3542,22грн.; за
період з 31.05.2012 року по 30.06.2012 року - у
розмірі 3510,86грн., всього - у розмірі
7053,08грн.

Відповідно до п.3.11. Договору, витрати за
спожитий газ сплачуються Орендарем до
18 числа поточного місяця згідно
показників лічильника за
встановленими тарифами.

Позивачем понесені та документально
підтверджені витрати у розмірі 6995,13грн.
по сплаті заборгованості за спожитий
газ. Така заборгованість виникла під
час користування відповідачем
орендованим об'єктом та на підставі
Договору на постачання природного газу
за регульованим тарифом № 688/С/К від
01.01.2012 року, укладеного між ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Закарпатгаз» та ФОП ОСОБА_4

Так, 25.07.2012 року позивач оплатила борг,
що виник у ФОП ОСОБА_4 за Договором №
688/с/к.

Отже, у зв'язку з порушенням
відповідачем зобов'язання,
передбаченого у пунктах 3.9., 3.11.
Договору, позивач понесла витрати з
оплати за спожиту відповідачем
електроенергію та за спожитий газ, чим
позивачу спричинені збитки у розмірі
14048,21грн., які підлягають стягненню з
відповідача.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, судова колегія
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що рішення Господарського суду
Закарпатської області не відповідає
законодавству, матеріалам та дійсним
обставинам справи, а тому таке підлягає
скасуванню з прийняттям нового
судового рішення про задоволення
позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України,-

Львівський апеляційний господарський
суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу - задоволити.

2. Рішення Господарського суду
Закарпатської області від 11.09.2013р. у
справі № 907/658/13 - скасувати та прийняти
нове судове рішення.

Позов задоволити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) 115 750 грн.
заборгованості з орендної плати, 4 114, 90
грн. 3% річних, 14 048, 21 грн. витрат на
оплату комунальних платежів, 2 700 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
першої інстанції та 1 350 грн. судового
збору за перегляд рішення в
апеляційному порядку.

3. На виконання постанови
місцевому господарському суду видати
наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 04 липня 2014р.

Головуючий суддя
Марко Р.І.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Желік М.Б.