ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 року
Справа № 904/840/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А.
(доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Пархоменко Н.В.,

при секретарі судового засідання:
Сусла Я.Б.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Бугрим А.Г.,
довіреність № 2 від 02.06.2014р.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального виробничого підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 14.04.2014 року у справі № 904/840/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання", м. Дніпропетровськ

до Комунального виробничого
підприємства Дніпродзержинської
міської ради "Міськводоканал", м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

про стягнення 41 818, 35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Комунального
виробничого підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" про стягнення з
останнього на свою користь основного
боргу у сумі 40 000, 00 грн., пені у сумі 874, 20
грн., 3% річних у сумі 720, 82 грн.,
інфляційних втрат у сумі 223, 33 грн.
Загалом до стягнення заявлено 41 818, 35
грн.

Також, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання" просить стягнути з
Комунального виробничого підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" на свою користь
витрати на оплату послуг адвоката у
сумі 5 400, 00 грн.

Заявлені Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання" вимоги наведені з
урахуванням його заяви про зменшення
розміру позовних вимог та зміну
предмета позову, що надійшла до
господарського суду Дніпропетровської
області 20.03.2014 року та до початку
розгляду місцевим господарським судом
справи по суті, що вбачається з
протоколів судового засідання
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.02.2014 року (суд не перейшов
до розгляду справи по суті) та від 20.03.2014
року (суд розпочав розгляд справи по
суті).

Місцевим господарським судом
вирішувався спір у справі за вимогами
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання" з урахуванням його
заяви про зменшення розміру позовних
вимог та зміну предмета позову.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 14.04.2014
року у справі № 904/840/14 (суддя
Золотарьова Я.С.) з урахуванням ухвали
про виправлення описки від 25.04.2014 року
позов задоволено частково; стягнуто з
Комунального виробничого підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Торгівельний Дім "Промтехобладнання"
основний борг у розмірі 40 000, 00 грн., пеню
у розмірі 814, 00 грн., 3 % річних у розмірі
685, 56 грн., інфляційні втрати у розмірі
223, 33 грн., витрати на адвоката у розмірі
5 400, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 822,
83 грн.; в іншій частині позову -
відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, місцевий
господарський суд виходив з обставин
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за укладеним між позивачем
та відповідачем договором поставки
товарів № 259/13 від 11.06.2013 року щодо
своєчасної оплати вартості
поставленого позивачем відповідачу
товару за накладними № 67 від 14.06.2013 року
та № 69 від 18.06.2013 року, наявності боргу
відповідача за поставлений товар за
вказаними накладними у загальній сумі
40 000, 00 грн., передбаченої договором
відповідальності за порушення строків
оплати поставленого товару у вигляді
пені, а також передбаченої статтею 625 ЦК
України відповідальності за
прострочення виконання грошового
зобов'язання. Частково відмовляючи в
задоволенні заявлених позовних вимог
щодо стягнення пені та 3% річних,
місцевий господарський суд послався на
неправильне визначення позивачем
періоду їх нарахування, а також щодо
пені - не врахування при нарахуванні
пені приписів ч. 6 ст. 232 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Комунальне виробниче підприємство
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" подало апеляційну
скаргу. Посилаючись на порушення
місцевим господарським судом при
прийнятті рішення у справі норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить скасувати
зазначене рішення суду та прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Порушення норм процесуального права
при прийнятті оскаржуваного рішення
відповідач вбачає у не повідомленні
його про час розгляду справи та
зазначає, що жодної ухвали місцевого
господарського суду про призначення
даної справи до розгляду він не
отримував. Зважаючи на наведене, за
доводами відповідача, він фактично був
позбавлений права на захист своїх
законних прав шляхом надання
заперечень та пояснень у судовому
засіданні. Також, відповідач не
погоджується з розрахунками пені, 3%
річних та інфляційних втрат, у зв'язку з
чим вбачає порушенням місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення норм
матеріального права. Окрім того,
відповідач не погоджується з рішенням
місцевого господарського суду в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача витрат на оплату
послуг адвоката у сумі 3 000, 00 грн. -
витрати на оплату послуг з підготовки
позовної заяви. Відповідач вважає, що
позовна заява, яка надійшла на його
адресу 14.01.2014 року, підготовлена не на
підставі договору позивача з адвокатом
№ 05/02/14 від 05.02.2014 року, а складена ТОВ
"Юридична компанія "Едвайс" на підставі
договору з позивачем № 5/13 від 23.12.2013
року.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує та вважає оскаржуване
рішення місцевого господарського суду
обґрунтованим та таким, що прийнято з
дотриманням норм матеріального права.
Зокрема, позивач вважає обґрунтованим
висновок суду щодо наявності підстав
для стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на оплату послуг
адвоката у повному обсязі. При цьому
позивач зазначає, що позовна заява
містить описку відносно дати її
складання та підготовлена адвокатом
06.02.2014 року на підставі укладеного з
позивачем договору про надання
юридичних послуг № 05/02/14 від 05.02.2014 року,
а оплата послуг адвоката з підготовки
позовної заяви здійснена на підставі
акту виконаних робіт. Окрім того, за
доводами позивача, відповідач поданою
апеляційною скаргою жодним чином не
оспорює своє зобов'язання, а
посилається виключно на порушення
місцевим господарським судом норм
процесуального права щодо не
повідомлення його про судовий розгляд.
За наведеного позивач не вбачає
необхідності у перегляді
оскаржуваного рішення суду.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.05.2014 року апеляційна скарга у даній
справі прийнята до провадження
колегією суддів у складі: головуючий
суддя - Коваль Л.А. (доповідач), судді -
Пархоменко Н.В., Чередко А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
05.06.2014 року апеляційна скарга у справі
прийнята до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя -
Коваль Л.А. (доповідач), судді - Кощеєв
І.М., Чередко А.Є.

Апеляційний господарський суд
відкладав розгляд апеляційної скарги з
05.06.2014 року на 15.07.2014 року о 12:30.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
15.07.2014 року апеляційна скарга у справі
прийнята до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя -
Коваль Л.А. (доповідач), судді - Кощеєв
І.М., Пархоменко Н.В.

У судовому засіданні 15.07.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, апеляційний господарський суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню в силу
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
11.06.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання" (постачальник) та
Комунальне виробниче підприємство
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" (покупець) уклали
договір поставки товарів № 259/13 (далі -
Договір), за умовами якого (п. 1.1.)
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця запірну арматуру в
асортименті (товар), а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар на умовах цього договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору він
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами і діє по 31.12.2013
року, в частині проведення розрахунків
- до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Ціна Договору на момент його
підписання становить орієнтовно 200 000, 00
грн., у тому числі ПДВ 20% (п. 3.3. Договору).

Порядок поставки товару визначено
четвертим розділом Договору.

Відповідно до вказаного розділу
Договору товар постачається партіями
(п. 4.1.); датою поставки товару є дата
його передачі уповноваженій особі
покупця та підписання накладної на
відпуск товарно-матеріальних
цінностей (п. 4.3.); право власності на
товар переходить від постачальника до
покупця у момент передачі товару і
підписання накладної (п. 4.4.).

На виконання умов Договору за
накладною № 67 від 14.06.2013 року позивач
поставив відповідачу обумовлений
Договором товар на суму разом з ПДВ (20%)
45 000, 00 грн.; за накладною № 69 від 18.06.2013
року - на суму разом з ПДВ (20%) 39 000, 00 грн.

Наведені обставини підтверджуються
також товарно-транспортними
накладними: серія ПТО № 140613 від 14.06.2013
року; серія ПТО № 180613 від 18.06.2013 року.

Повноваження особи, яка отримала товар
за вказаними вище накладними,
підтверджуються виданими відповідачем
довіреностями на право отримання від
позивача товару № МВК 1556 від 12.06.2013
року, строк дії якої до 21.06.2013 року, та №
МВК 1567 від 17.06.2013 року, строк дії якої до
26.06.2013 року, відповідно.

За умовами Договору (п. 3.4.) розрахунки
за ним проводяться покупцем на
підставі рахунку-фактури
постачальника шляхом перерахування
грошових коштів у безготівковому
вигляді за формою платіжного доручення
на розрахунковий рахунок
постачальника, вказаний у цьому
договорі.

Згідно з п. 3.5. Договору кінцевий
розрахунок за поставлену партію товару
покупець здійснює на користь
постачальника не пізніше ніж через 30
банківських дів з моменту отримання
товару.

На оплату поставленого товару позивач
виставив відповідачу наступні рахунки:
№ 13/06/01 від 13.06.2013 року на суму 45 000,00 грн.
(з урахуванням ПДВ 20%) та № 18/06/01 від
18.06.2013 року на суму 39 000, 00 грн. (з
урахуванням ПДВ 20%).

В силу приписів частини першої статті
193 Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України
встановлює вимогу щодо виконання
зобов'язань належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з частиною другою статті 712
Цивільного кодексу України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК
України).

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Враховуючи встановлені обставини
справи, умови Договору щодо строку
здійснення кінцевого розрахунку за
поставлену партію товару (п. 3.5), строк
оплати поставленого позивачем
відповідачу товару за спірними
накладними на дату звернення позивача
з позовом до місцевого господарського
суду є таким, що настав.

Так, товар, поставлений позивачем
відповідачу за накладною № 67 від 14.06.2013
року підлягав оплаті відповідачем в
строк по 30.07.2013 року включно (30
банківських днів з дня, наступного за
днем поставки, враховуючи також, що
24.06.2013 року є вихідним днем (23.06.2013 року -
неділя та Трійця, вихідний день
переноситься на наступний день), а
28.06.2014 року - святковий день.

Товар, поставлений позивачем
відповідачу за накладною № 69 від 18.06.2013
року підлягав оплаті відповідачем в
строк по 01.08.2013 року включно (30
банківських днів з дня, наступного за
днем поставки, враховуючи також, що
24.06.2013 року є вихідним днем (23.06.2013 року -
неділя та Трійця, вихідний день
переноситься на наступний день), а
28.06.2014 року - святковий день.

Доказів оплати вартості товару,
поставленого позивачем за вказаними
вище накладними, у повному обсязі та за
станом на дату прийняття місцевим
господарським судом оскаржуваного
рішення відповідач не надав, доводи
позивача щодо наявності боргу за
поставлений товар у сумі 40 000, 00 грн.
шляхом надання належних доказів не
спростував.

За наведеного, місцевий господарський
суд дійшов правомірного висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову в частині заявлених вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача основного боргу у сумі 40 000, 00
грн.

Згідно з частиною першою статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 546
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ч. 1
ст. 548 ЦК України).

Відповідно до п. 6.5. Договору за
порушення строків оплати покупець
сплачує на користь постачальника пеню
в розмірі 0,01% від суми простроченого
платежу за поставлений товар за кожний
день прострочення платежу, але не
більше подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Позивач відповідно до заяви про
зменшення розміру позовних вимог та
зміну предмета позову заявив вимоги
про стягнення з відповідача на свою
користь пені у сумі 109, 80 грн.,
розрахованої від суми основного боргу
у зв'язку з простроченням відповідачем
виконання зобов'язання з оплати товару,
поставленого за накладною № 67 від
14.06.2013 року, за період прострочення
виконання зобов'язання з 15.07.2013 року по
01.02.2014 року, а також пені у сумі 764, 40 грн.,
розрахованої від суми основного боргу
у зв'язку з простроченням відповідачем
виконання зобов'язання з оплати товару,
поставленого за накладною № 69 від
18.06.2013 року, за період прострочення
виконання зобов'язання з 20.07.2013 року та
за 183 дні прострочення, тобто по 18.01.2014
року включно. Загальна сума пені,
заявленої до стягнення, становить 874, 20
грн.

Разом з тим, товар, поставлений за
накладною № 67 від 14.06.2013 року, підлягав
оплаті по 30.07.2013 року включно,
відповідно, датою початку періоду
прострочення виконання зобов'язання
відповідачем є 31.07.2013 року.

Пеня за період прострочення оплати
вартості товару, поставленого за
накладною № 67 від 14.06.2013 року, за період
прострочення з 31.07.2013 року по 31.01.2014 року
включно (в межах заявленого позивачем
періоду та в межах періоду, визначеного
ч. 6 ст. 232 ГК України) становить 102, 50 грн.
((6000, 00 грн. (борг за станом на 31.07.2013 року,
у цій сумі існував по 14.01.2014 року
включно) х 0,01% х 168 дні = 100, 80 грн.) + (1 000, 00
грн. (борг за станом на 15.01.2014 року, у цій
сумі продовжує існувати) х 0, 01% х 17 днів
(тобто по 31.01.2014 року включно) = 1, 70 грн.) =
102, 50 грн.

У зв'язку з простроченням оплати
товару, поставленого за накладною № 69
від 18.06.2013 року, позивач нарахував та
заявив до стягнення пеню за період
прострочення оплати вартості товару з
20.07.2013 року по 18.01.2014 року включно (183
дні).

Разом з тим, товар, поставлений за
накладною № 69 від 18.06.2013 року, підлягав
оплаті по 01.08.2013 року включно,
відповідно, датою початку періоду
прострочення виконання зобов'язання
відповідачем є 02.08.2013 року.

Пеня за період прострочення оплати
вартості товару, поставленого за
накладною № 69 від 18.06.2013 року, за період
прострочення з 02.08.2013 року по 18.01.2014 року
включно (в межах заявленого позивачем
періоду та в межах періоду, визначеного
ч. 6 ст. 232 ГК України) становить 663, 00 грн.
(39 000, 00 грн. (борг за станом на 02.08.2013
року, у цій сумі продовжує існувати) х
0,01% х 170 днів (з 02.08.2013 року по 18.01.2014 року
включно) = 663, 00 грн.).

Отже, загальна сума пені, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, становить 765, 50 грн.

Відповідно до частини другої статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач нарахував та заявив до
стягнення 3% річних за період
прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати товару,
поставленого за накладною № 67 від
14.06.2013 року, з 15.07.2013 року по 01.02.2014 року у
сумі 92, 55 грн.

Оскільки початком періоду
прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати вартості товару,
поставленого за накладною № 67 від
14.06.2013 року, є 31.07.2013 року, 3% річних за
період прострочення цього зобов'язання
з 31.07.2013 року по 01.02.2014 року (в межах
заявленого періоду) складають суму 84, 33
грн. ((3 : 365 : 100 х 6 000, 00 грн. (борг за станом
на 31.07.2013 року, у цій сумі існував по
14.01.2014 року включно) х 168 дні = 82, 85 грн.) +
(3 : 365 : 100 х 1 000, 00 грн. (борг за станом на
15.01.2014 року, у цій сумі продовжує
існувати) х 18 днів (в межах заявленого
періоду) = 1, 48 грн.) = 84, 33 грн.).

Позивач нарахував та заявив до
стягнення 3% річних за період
прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати товару,
поставленого за накладною № 69 від
18.06.2013 року, з 20.07.2013 року по 01.02.2014 року у
сумі 628, 27 грн.

Оскільки початком періоду
прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати вартості товару,
поставленого за накладною № 69 від
18.06.2013 року, є 02.08.2013 року, 3% річних за
період прострочення цього зобов'язання
з 02.08.2013 року по 01.02.2014 року (в межах
заявленого періоду) складають суму 589, 81
грн. (3 : 365 : 100 х 39 000, 00 грн. (борг, що
існував у вказаний період) х 184 дні = 589, 81
грн.

Отже, загальна сума 3% річних, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, становить 674, 14 грн.

Позивач нарахував та заявив до
стягнення інфляційні втрати у зв'язку з
простроченням виконання грошового
зобов'язання у сумі 6 000, 00 грн. з оплати
товару, поставленого за накладною № 67
від 14.06.2013 року, розраховані з
застосуванням індексів інфляції за
липень 2013 року - січень 2014 року, у сумі 29,
78 грн., а також інфляційні втрати у
зв'язку з простроченням виконання
грошового зобов'язання у сумі 39 000, 00
грн. з оплати товару, поставленого за
накладною № 69 від 18.06.2013 року,
розраховані з застосуванням індексів
інфляції за липень 2013 року - січень 2014
року, у сумі 193, 55 грн., а всього у сумі 223,
33 грн.

Оскільки початком періоду
прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати вартості товару,
поставленого за накладною № 67 від
14.06.2013 року, є 31.07.2013 року, правомірним
при розрахунку інфляційних втрат слід
враховувати індекс інфляції, починаючи
з серпня 2013 року, при цьому щодо боргу у
сумі 6 000, 00 грн. - закінчуючи груднем 2013
року, та враховуючи індекс інфляції за
січень 2014 року щодо боргу у сумі 1 000, 00
грн. Відповідно, інфляційні втрати у
зв'язку з простроченням виконання
грошового зобов'язання у сумі 6 000, 00 грн.
з оплати товару, поставленого за
накладною № 67 від 14.06.2013 року,
розраховані з застосуванням індексів
інфляції за серпень 2013 року - грудень 2013
року, становлять 23, 76 грн., а у зв'язку з
простроченням виконання грошового
зобов'язання у сумі 1 000, 00 грн.,
розраховані з застосуванням індексу
інфляції за січень 2014 року, - 2, 00 грн.
Розрахунок інфляційних втрат
перевірено за допомогою
інформаційно-правової системи "Ліга -
Закон".

Загальна сума інфляційних втрат у
зв'язку з простроченням оплати товару,
поставленого за накладною № 67 від
14.06.2013 року, становить 25, 76 грн.

Також, оскільки початком періоду
прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати вартості товару,
поставленого за накладною № 69 від
18.06.2013 року, є 02.08.2013 року, правомірним
при розрахунку інфляційних втрат є
врахування індексу інфляції, починаючи
з серпня 2013 року.

Разом з тим, наведене вище не зумовлює
неправомірність вимог позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат у зв'язку прострочення виконання
грошового зобов'язання з оплати
вартості товару, поставленого за
накладною № 69 від 18.06.2013 року, у сумі 193,
55 грн.

Отже, загальна сума інфляційних втрат,
яка підлягає стягненню з відповідача,
становить 219, 31 грн.

Перевіряючи розрахунок інфляційних
втрат, апеляційний господарський суд
керувався також Рекомендаціями
Верховного Суду України щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ (лист від 03.04.1997
року № 62-97р.).

Місцевий господарський суд в
оскаржуваному рішенні послався на
неправильне визначення позивачем
початку періоду прострочення оплати
поставленого товару за спірними
накладними та здійснив перерахунок сум
пені та 3% річних. Так, суд першої
інстанції зазначив, що позивач
всупереч положенням п. 3.5. Договору
застосував при визначенні початку
періоду прострочення заборгованості 30
календарних днів з моменту отримання
товару замість 30 банківських днів та не
врахував при розрахунку пені положень
ч. 6 ст. 232 ГК України.

При цьому місцевий господарський суд
визначив період для нарахування пені у
зв'язку з порушенням строку оплати
вартості товару, постановленого за
накладною № 67 від 14.06.2013 року, з 27.07.2013
року, а у зв'язку з порушенням строку
оплати вартості товару, поставленого
за накладною № 69 від 18.06.2013 року, з 31.07.2013
року та дійшов висновку, що сума пені за
заявленими вимогами, яка підлягає
стягненню, становить загалом 814, 00 грн.

Враховуючи ті ж дати щодо початку
періоду прострочення виконання
грошового зобов'язання за спірними
накладними, місцевий господарський суд
дійшов висновку, що 3% річних за
заявленими вимогами, які підлягають
стягненню, становлять загалом 685, 56 грн.

Однак, з такими розрахунками місцевого
господарського суду колегія
апеляційного господарського суду не
погоджується, оскільки судом при
визначенні початку періоду
прострочення виконання зобов'язання з
оплати вартості товару, поставленого
за спірними накладними, не враховано
неробочий день 24.06.2013р. (23.06.2013р. - неділя
та Трійця) та святковий день 28.06.2014 року.

Також, колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про обґрунтованість вимог
позивача про стягнення з відповідача
інфляційних втрат у сумі 223, 33 грн. та
задоволенням судом відповідних вимог у
заявленій позивачем сумі.

Таким чином, за результатами перегляду
в апеляційному порядку оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду
позов за заявленими позивачем вимогами
підлягає задоволенню частково, а саме з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню основний борг у
сумі 40 000, 00 грн., пеня у сумі 765, 50 грн., 3%
річних у сумі 674, 14 грн., інфляційні
втрати у сумі 219, 31 грн. Щодо решти
заявлених вимог позов задоволенню не
підлягає.

Апеляційний господарський суд не
погоджується з рішенням місцевого
господарського суду щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат, пов'язаних з оплатою
послуг адвоката, у сумі 5 400, 00 грн. у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 44 ГПК України витрати,
пов'язані з оплатою послуг адвоката,
входять до складу судових витрат.

Місцевий господарський суд,
розподіляючи судові витрати та
стягуючи з відповідача на користь
позивача витрати на оплату послуг
адвоката у сумі 5 400, 00 грн., не врахував
тих обставин, що позовна заява, подана
до суду, підписана директором
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання" 06.01.2014 року, тоді як
договір № 05/02/14 про надання юридичних
послуг, укладений цим товариством з
адвокатом ОСОБА_2, на підставі якого
згідно платіжного доручення № 3551 від
27.02.2014 року товариство оплатило
адвокату ОСОБА_2 послуги за підготовку
позовної заяви, укладено лише 05.02.2014
року, так само як і акт
приймання-передачі виконаних робіт за
вказаним договором про надання
юридичних послуг (консультації з
питань законодавства, підготовка
позовної заяви) датовано 10.02.2014 року.
Також, як вбачається з матеріалів
справи, за станом на дату підписання
позовної заяви у Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельний Дім "Промтехобладнання"
існували договірні відносини щодо
надання юридичних послуг з Товариством
з обмеженою відповідальністю "Юридична
компанія "Едвайс", при укладенні
договору про надання юридичних послуг
№ 5/13 від 23.12.2013 року це товариство було
представлене його директором теж
ОСОБА_2 Відповідно, зважаючи на
наведені обставини, колегія суддів
апеляційного господарського суду не
вбачає підстав оплачені позивачем
згідно платіжного доручення № 3551 від
27.02.2014 року витрати на оплату послуг
адвоката у сумі 3 000, 00 грн. (за
підготовку позовної заяви) віднести до
складу судових витрат, пов'язаних з
розглядом даної справи.

Враховуючи наведене вище, апеляційний
господарський суд відхиляє доводи
позивача щодо допущеної описки в
позовній заяви відносно дати її
складання.

Окрім того, апеляційний господарський
суд вважає за необхідне зазначити, що
після звернення до господарського суду
з позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання", подавши заяву про
зменшення розміру позовних вимог та
зміну предмета позову, істотно змінило
свої вимоги в порівнянні з первісно
поданим позовом і саме вимоги за
вказаною заявою вирішувалися по суті
місцевим господарським судом.

В решті витрати на оплату послуг
адвоката у загальній сумі 2 400, 00 грн.,
сплачені позивачем згідно платіжних
доручень № 3576 від 18.03.2014 року, № 3577 від
18.03.2014 року на підставі договору № 05/02/14
про надання юридичних послуг від 05.02.2014
року та актів приймання-передачі
виконаних робіт від 28.02.2014 року, від
20.03.2014 року (за участь адвоката у
судових засіданнях, свідоцтво про
право на заняття адвокатською
діяльністю НОМЕР_1 від 20.11.2006 року),
відносяться до складу судових витрат,
понесених позивачем у даній справі.

Також, прийнявши рішення про стягнення
з відповідача на користь позивача
витрат на оплату послуг адвоката у сумі
5 400, 00 грн., місцевий господарський суд
не врахував, що відповідно до частини
п'ятої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України суми,
які підлягають оплаті за послуги
адвоката, покладаються при частковому
задоволенні позову на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог та, частково
задовольнивши позов, не розподілив
витрати на оплату послуг адвоката
відповідно до наведеної правової
норми, що є порушенням норм
процесуального права.

У зв'язку з наведеним апеляційний
господарський суд вбачає підстави
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати на оплату послуг
адвоката, понесені позивачем у сумі 2 400,
00 грн., пропорційно розміру позовних
вимог, що підлягають задоволенню за
заявленим позовом.

Окрім того, при прийнятті
оскаржуваного рішення місцевий
господарський суд допустив і інше
порушення норм процесуального права,
яке полягає в наступному.

Так, приписами ст. 87 ГПК України
унормовано, зокрема, що ухвали
надсилаються сторонам, прокурору,
третім особам, які беруть участь в
судовому процесі, рекомендованим
листом з повідомленням про вручення не
пізніше трьох днів з дня їх прийняття
або за їх зверненням вручаються їм під
розписку безпосередньо у суді.

Згідно з п. 2.1.15. Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації від
20.02.2013 року № 28, повідомлення
відділення пошти про вручення або
невручення процесуального документа
учасникам судового процесу
реєструються в автоматизованій
системі документообігу суду та
передаються для приєднання до
матеріалів справ.

Розпочинаючи судовий розгляд, місцевий
господарський суд мав встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у судове
засідання.

При цьому особа вважається
повідомленою належним чином про час і
місце судового розгляду справи, якщо
відповідну ухвалу у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Розгляд справи господарським судом за
відсутності будь-якої із сторін, не
повідомленої належним чином про місце
засідання суду, є порушенням норм
процесуального права та безумовною
підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду (пункт 2
частини третьої статті 104 ГПК України).

Місцевий господарський суд в
оскаржуваному рішенні зазначив, що
відповідач належним чином
повідомлений про дату та місце
проведення судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, у
судових засіданнях місцевого
господарського суду, призначених для
розгляду даної справи на 27.02.2014 року,
20.03.2014 року, 14.04.2014 року, представник
відповідача не був присутній.

При цьому матеріали справи не містять
доказів належного та своєчасного
повідомлення відповідача у справі про
розгляд справи місцевим господарським
судом у наведені дати (у матеріалах
справи відсутні як рекомендовані
повідомлення про вручення відповідачу
поштових відправлень, якими суд першої
інстанції направляв відповідачу
відповідні ухвали господарського суду,
або повернуті підприємством зв'язку
відповідні поштові відправлення з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, так
відсутні і долучені до матеріалів
справи та засвідчені самим судом
витяги з офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, які
б містили інформацію про отримання
адресатом відповідних відправлень, або
засвідчені судом копії реєстрів
поштових відправлень суду.

Таким чином, оскаржуване рішення
господарського суду Дніпропетровської
області підлягає скасуванню як таке, що
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права;
за результатами розгляду апеляційної
скарги апеляційний господарський суд,
виходячи з наведеного вище, приймає
нове рішення.

Враховуючи положення частини другої
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд
відхиляє доводи позивача про
відсутність необхідності у перегляді
оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
понесені позивачем витрати на оплату
судового збору за подання позовної
заяви підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до цієї ж правової норми
понесені відповідачем витрати на
оплату судового збору за подання
апеляційної скарги підлягають
стягненню з позивача на користь
відповідача пропорційно розміру
задоволених за апеляційною скаргою
вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
виробничого підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 14.04.2014 року у справі № 904/840/14
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 14.04.2014
року у справі № 904/840/14 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального виробничого
підприємства Дніпродзержинської
міської ради "Міськводоканал" (51931,
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, вул. Широка, 16;
ідентифікаційний код 33855098) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання" (49075, м.
Дніпропетровськ, вул. Житомирська, 30;
ідентифікаційний код 32816304) основний
борг у сумі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.,
пеню у сумі 765 (сімсот шістдесят п'ять)
грн. 50 коп., 3 % річних у сумі 674 (шістсот
сімдесят чотири) грн. 14 коп., інфляційні
втрати у сумі 219 (двісті дев'ятнадцять)
грн. 31 коп., витрати на оплату послуг
адвоката у сумі 2 390 (дві тисячі триста
дев'яносто) грн. 88 коп., витрати на
оплату судового збору за подання
позовної заяви у сумі 1 820 (одна тисяча
вісімсот двадцять) грн. 06 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний Дім
"Промтехобладнання" (49075, м.
Дніпропетровськ, вул. Житомирська, 30;
ідентифікаційний код 32816304) на користь
Комунального виробничого підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" (51931, Дніпропетровська
область, м. Дніпродзержинськ, вул.
Широка, 16; ідентифікаційний код 33855098)
витрати на оплату судового збору за
подання апеляційної скарги у сумі 1
(одна) грн. 37 коп.

Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Повна постанова складена 21.07.2014р.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя
І.М. Кощеєв

Суддя
Н.В. Пархоменко