ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р.
Справа № 922/2826/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В.
, суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - Счастливої Я.О. (дов. № 38-1867
від 28.05.2010 року),

відповідача - ОСОБА_2 (дов. № 369 від 17.02.2012
року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі", м. Харків (вх. №1410 Х/3) на рішення
господарського суду Харківської
області від 20.05.14 у справі № 922/2826/13

за позовом Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі", м. Харків

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,
м. Харків

про стягнення 4115,07 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Харківські
теплові мережі" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення
12067,66 грн. Судові витрати позивач просив
суд покласти на відповідача. В своїй
позовній заяві позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь
вартість безпідставно отриманої
теплової енергії за період з січня 2011 р.
по квітень 2013 р. в сумі 12067,66 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 16.09.2013 р. по
справі №922/2826/13, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 31.10.2013 р., у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.01.2014 р. по справі №922/2826/13
рішення господарського суду
Харківської області та постанова
Харківського апеляційного
господарського суду від 31.10.2013 р.
скасовані, справа передана на новий
розгляд до господарського суду
Харківської області в іншому складі
суду.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 20.05.2014 р. по
справі № 922/2826/13 (суддя Добреля Н.С.)
позов задоволено частково. Стягнуто з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на
користь Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" 2972,93 грн. за
безпідставно отриману теплову енергію
та 1720,50 грн. витрат зі сплати судового
збору. В частині стягнення 1142,14 грн.
суми заборгованості провадження у
справі припинено на підставі п. 2 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Позивач з рішенням суду не погодився,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржуване рішення в частині
припинення провадження в розмірі 1142,14
грн. скасувати та прийняти нове
рішення, яким стягнути з Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства "Харківські
теплові мережі" вартість безпідставно
спожитої теплової енергії в сумі 4115,07
грн. за період з січня 2011 року по
квітень 2013 року.

В обґрунтування викладених вимог
позивач посилається на те, що суд
першої інстанції невірно застосував п.
2 ст. 80 ГПК України та припинив
провадження у справі в частині
стягнення 1142,14 грн., оскільки вважає, що
предмет та підстави позовної заяви у
справі № 922/2826/13 та у справі № 5023/186/12 є
різними.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу з наведеними позивачем доводами
не погоджується, вважає, що судом були
об'єктивно і повно досліджені всі
матеріали справи, без порушення
матеріального чи процесуального права,
наполягає на правомірності рішення,
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, Фізична
особа - підприємець ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
04.08.2008 займає нежитлові приміщення 1-го
поверху, загальною площею 139,00 кв.м., що
розташовані у багатоповерховому
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2

01.06.2009 між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_3 (позивач) та Комунальним
підприємством "Харківські теплові
мережі" (відповідач) було укладено
договір №11941 купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді, відповідно до
умов якого позивач здійснював
постачання теплової енергії до
вищезазначеного приміщення
відповідача.

Звертаючись до господарського суду,
позивач послався на те, що після
закінчення дії договору відповідач у
період з січня 2011 по квітень 2013
продовжував отримувати теплову
енергію на потреби опалення свого
приміщення, яке розміщене у
багатоповерховому житловому будинку
за вищезазначеною адресою з
централізованою системою опалення,
теплопостачання якого здійснює КП
"Харківські теплові мережі", що
підтверджується складеними позивачем
та балансоутримувачем будинку актами
на включення опалення у 2011, 2012, 2013 роках.

Посилаючись на порушення відповідачем
зобов'язань по сплаті вартості
отриманої ним теплової енергії за
період з січня 2011 р. по квітень 2013 р.,
позивач просив стягнути з відповідача
вартість безпідставно отриманої
теплової енергії у розмірі 12076,66 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 06.03.2014 року позивачем було здійснено
перерахунок теплового навантаження,
який складає 0,001023 Гкал/год., що
підтверджується актом № ОНОТ/899 від
06.03.2014 року (том 1, а.с.206). Враховуючи
викладене, у зв`язку з перерахунком на
підставі зміни теплового навантаження
на приміщення відповідача позивач
просив суд стягнути з відповідача суму
вартості безпідставно спожитої
енергії у розмірі 4115,07 грн. Позов
обґрунтований нормами ст.ст. 1212, 1213
Цивільного кодексу України.

Вирішуючи даний господарський спір суд
першої інстанції виходив з обставин, за
якими встановив, що позивач здійснив
відпуск теплової енергії відповідачу в
повному обсязі. На підставі чого
відповідачу були направлені листи -
вимоги за спожиту теплову енергію за
період з січня 2011 р. по квітень 2013 р.
Факт споживання відповідачем теплової
енергії також підтверджується актами
на включення та відключення опалення
до нежитлових приміщень в нежитловому
будинку по АДРЕСА_2, м. Харків.
Враховуючи, що відповідач не
відмовився від надання послуг з
постачання теплової енергії та визнав
позов в цій частині, суд вважав позовні
вимоги щодо стягнення вартості
безпідставно набутої теплової енергії
за період з грудня 2011 року по квітень 2013
року в сумі 2972,93 грн. обґрунтованими,
оскільки відсутність письмового
укладання договору на постачання
теплової енергії не виключає
зобов'язання сплатити її вартість у
встановленому законом порядку.

Разом з цим, судом першої інстанції
встановлено, що 26.03.2012 року
господарським судом Харківської
області було винесено рішення по
справі № 5023/186/12 за позовом заступника
прокурора Дзержинського району м.
Харкова в інтересах держави в особі
Харківської міської ради та
Комунального підприємства "Харківські
теплові мережі" до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 про стягнення 4591,35
грн. за поставлену теплову енергію
згідно договору № 11941 від 01.06.2009 року,
яким позов задоволено частково.
Стягнуто з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на користь Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" 1242,00 грн. основного боргу. В
стягненні 3349,35 грн. боргу відмовлено.

Оскільки позивач у справі № 5023/186/12
просив суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 3349,35 грн. за
період з січня 2011 року по листопад 2011
року, суд першої інстанції вважав, що
рішенням господарського суду в межах
своєї компетенції вже вирішено
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав у справі №5023/186/12, тому дійшов
висновку про припинення провадження у
справі № 922/2826/13 в частині стягнення
заборгованості за період з січня 2011
року по листопад 2011 року в розмірі 1142,14
грн. на підставі п.2 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з висновками суду першої
інстанції у повному обсязі.

Повторно розглянувши справу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення, судова
колегія встановила, що 01.06.2009 між
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та
Комунальним підприємством "Харківські
теплові мережі" укладено договір №11941
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді, відповідно до умов якого
позивач здійснював постачання
теплової енергії до вищезазначеного
приміщення відповідача.

Згідно п.10.1. договору він набирає
чинності з дня його підписання та діє
до 31.12.2002 року.

Відповідно до п. 10.2 договору, останній
припиняє дію у випадках: закінчення
строку, на якій він був укладений,
взаємної згоди сторін про його
припинення, прийняття рішення
господарським судом Харківської
області, ліквідації сторін.

Пунктом 10.4 договору передбачено, що він
вважається пролонгований на наступний
рік, якщо за місяць до закінчення
строку дії його припинення не буде
заявлено однією із сторін.

Додатком 3 від 01.06.2009 до цього договору
сторони визначили умови припинення
постачання теплової енергії, зокрема,
згідно із п. 1 та п. 1.2. додатку, в разі
письмового звернення споживача про
припинення теплопостачання у разі його
надходження до теплової організації не
пізніше як за 3 доби до запланованого
відключення при наявності технічної
можливості відключення приміщення, а
також за умови, що не постраждають
інтереси інших споживачів.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідач звертався
до позивача з повідомленнями про
відмову від отримання послуг з
теплопостачання до нежитлового
приміщення та просив припинити
фактичне постачання теплової енергії в
гарячій воді, у зв'язку з чим запрошував
представників позивача взяти участь у
демонтажі системи опалення. Однак,
враховуючи неприбуття представників
позивача, демонтаж систем опалення
(батареї) було проведено складом
комісії за їх відсутності, про що
складено акт від 23.09.2010. В подальшому
відповідач також звернувся до позивача
із заявою від 29.11.2010, в якій зазначив, що
договір № 11941 від 01.06.2009 купівлі -
продажу теплової енергії в гарячій
воді діє лише до 31.12.2010 та є таким, що
припиняє свою дію з наступної після 31
грудня 2010 дати із врахуванням вихідних
та святкових днів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
позивач вказує на те, що після
припинення дії договору, у період з
січня 2011 по квітень 2013 відповідач
продовжував отримувати теплову
енергію на потреби опалення свого
приміщення, що підтверджується
складеними позивачем та
балансоутримувачем будинку актами на
включення опалення у 2011, 2012, 2013 роках.

Факт включення та відключення опалення
у приміщенні відповідача в період з
січня 2011 року по квітень 2013 року
підтверджується актами про включення
та про відключення опалення в
зазначеному приміщенні, підписаними з
боку другого позивача та
балансоутримувача будинку, в якому
знаходиться приміщення відповідача,
копії яких залучені до матеріалів
справи.

Слід зазначити, що відповідачем не
надано доказів на підтвердження
відсутності опалення у приміщенні у
спірний період.

Позивач у своїй позовній заяві також
зазначає про те, що належне відповідачу
приміщення розташоване у
багатоповерховому житловому будинку з
централізованою системою опалення, яка
є єдиною із системою опалення
приміщення відповідача і позивач не
має технічної можливості відключити
приміщення від централізованої
системи опалення.

Порядок та умови відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання передбачені Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630, з урахуванням змін, що внесені
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 жовтня 2007 року № 1268, та Порядком
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22 листопада
2005 року № 4, з урахуванням змін, що
внесені наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 6 листопада 2007 року № 169.

Так, постановою Кабінету Міністрів
України № 630 від 21.07.2005 року затверджено
Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення. Згідно з пунктом 1 цих
Правил (зі змінами та доповненнями)
вони регулюють відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг, і фізичною та юридичною особою,
яка отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення.

Згідно з п.п. 24, 25 Правил споживач може
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Відключення
споживача від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань житлово -
комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово - комунального
господарства України № 4 від 22.11.2005
року, зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 09.12.2005 року за № 1478/11758 (
із змінами, внесеними наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово -комунального господарства
України від 06.11.2007 р. № 169) затверджено
Порядок відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
теплопостачання, який згідно з п.1.1
визначає процедуру відключення від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води. Вказаним
Порядком передбачено відключення від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води не у квартирах
багатоквартирних будинків з
ініціативи споживача, а відключення
багатоквартирних будинків з
ініціативи споживачів.

Згідно з п. 34 Правил надання населенню
послуг з водо-, теплопостачання та
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.12.1997 р. № 1497, споживач не має права
самовільно, з порушенням проектних
рішень, переобладнати і
використовувати не за призначенням та
псувати санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових
приміщень.

Отже, власник нежитлового приміщення
не має права самовільно здійснювати
відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання.

Тобто, незважаючи на демонтаж приладів
опалення у нежитловому приміщенні
відповідача, воно опалюється за
рахунок опалення усього житлового
будинку.

Таким чином, зміни до вище
перерахованих правил та наказу роблять
неможливим відключення від
централізованого опалення та
постачання гарячої води окремих
квартир та приміщень в
багатоквартирному житловому будинку,
але надають можливість відключення від
централізованого опалення та
постачання гарячої води
багатоквартирного житлового будинку в
цілому, по рішенню загального зібрання
та згоди всіх власників приміщень, що
знаходяться в житловому будинку.

Однак, відповідач не надав у
відповідності з вимогами чинного
законодавства дозвіл міжвідомчої
комісії, технічні умови відповідних
організацій відокремлення від мереж
централізованого теплопостачання та
постачання гарячої води.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що відповідач без отримання дозволу та
відповідної технічної документації, та
в порушення вимог Порядку відключення
самовільно демонтував прилади
опалення у приміщенні, що свідчить про
недотримання відповідачем порядку та
умов припинення теплопостачання при
здійсненні демонтажу системи опалення
у приміщенні.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач здійснив відпуск теплової
енергії відповідачу в повному обсязі.
На підставі чого відповідачу були
направлені листи - вимоги за спожиту
теплову енергію за період з січня 2011 р.
по квітень 2013 р.

Факт споживання відповідачем теплової
енергії також підтверджується актами
на включення та відключення опалення
до нежитлових приміщень в нежитловому
будинку по АДРЕСА_2, м. Харків: №173/20405
від 22.10.2012р., №173/20447 від 15.04.2013р.
підписаними балансоутримувачем
житлового будинку та КП "Харківські
теплові мережі" та скріплено печатками.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, КП "Харківські теплові мережі"
було здійснено обстеження приміщення
відповідача за адресою: АДРЕСА_2 у
присутності представника КП
«Жилкомсервіс» та ФОП ОСОБА_3 та за
результатами обстеження складено акт
№ ОНОТ/899 від 06.03.2014 р. (а.с. 206, т. 1). При
обстеженні приміщення було
встановлено, що система опалення
нежитлових приміщень єдина з системою
опалення житлового будинку, підключена
до системи теплоспоживання та на даний
момент знаходиться в роботі. У
нежитловому приміщенні опалювальні
прилади відсутні, в приміщенні
знаходиться трубопровід системи
опалення житлового будинку, який
частково незаізольований, під полом
приміщення проходить трубопровід
системи опалення житлового будинку та
приміщенні відповідача розташоване в
контурі опалювальних приміщень
житлового будинку. Вказаний акт був
направлений відповідачу, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 23 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.10.2007 № 1198 розрахунки за спожиту
теплову енергію здійснюються на межі
продажу, яка є межею балансової
належності (відповідальності),
відповідно до договору на підставі
показів вузла обліку згідно з діючими
тарифами (цінами), затвердженими в
установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів
комерційного обліку, обсяг фактично
спожитої теплової енергії
розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Як свідчить наданий позивачем
розрахунок (а.с. 207 - 214, т. 1), вартість
безпідставно спожитої відповідачем
теплової енергії, розрахована
позивачем виходячи із теплового
навантаження на опалення, кількості
годин подачі опалення, температури
приміщення, середньої температури
повітря за місяць, середньорічної
температури повітря по м. Харкову,
коефіцієнту розподілу теплової
енергії, та складає 4115,07 грн.

Згідно із статтею 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України
визначено, що набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Враховуючи, що відпуск позивачем
теплової енергії відповідачу в повному
обсязі підтверджується матеріалами
справи, а також наданим позивачем
розрахунком, відповідач в
установленому законом порядку не
відмовився від надання послуг з
постачання теплової енергії, позовні
вимоги щодо стягнення вартості
безпідставно набутої теплової енергії
за період з січня 2011 року по квітень 2013
року в сумі 4115,07 грн. є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, відсутність між сторонами
письмового договору не звільняє
відповідача від обов'язку з оплати
одержаної теплової енергії, оскільки
відносини сторін мали позадоговірний
характер і регулюються вищенаведеними
нормами Цивільного кодексу України.

При цьому, колегія суддів вважає
безпідставними висновки суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для припинення провадження у
справі № 922/2826/13 в частині стягнення
заборгованості за період з січня 2011
року по листопад 2011 року в розмірі 1142,14
грн. згідно п.2 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Так, пунктом 2 статті 80 ГПК України
передбачено, що господарський суд
припиняє провадження по справі, якщо є
рішення господарського суду або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішив господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Предмет позову - це
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, відносно якої суд повинен
постановити рішення. Ця вимога повинна
носити правовий характер і бути
підвідомчою суду.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача.

Виходячи з вищенаведеного предметом
позову по справі №5023/186/12 за позовом
заступника прокурора Дзержинського
району м. Харкова в інтересах держави в
особі Харківської міської ради, КП
"Харківські теплові мережі" до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення
4591,35 грн. є стягнення заборгованості за
неналежне виконання договірних
обов'язків, а підставою - неналежне
виконання договірних обов'язків, ст.ст.
525,526,530 ЦК.

В той час, як предметом позову по справі
№922/2826/13 за позовом КП "Харківські
теплові мережі" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 4
115,07 грн. є вартість безпідставно
спожитої теплової енергії, а підставою
- статті 1212,1213 ЦК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд при
прийнятті рішення не вірно застосував
норму п.2 ст.80 ГПК України та припинив
провадження у справі в частині
стягнення 1142,14 грн, оскільки предмет та
підстави позовної заяви у справі
№922/2826/13 та у справі №5023/186/12 є різними.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для задоволення
апеляційної скарги позивача у зв'язку з
її юридичною та фактичною
обґрунтованістю і наявності фактів для
скасування оскаржуваного рішення в
частині припинення провадження щодо
стягнення з відповідача 1142,14 грн.
вартості безпідставно спожитої
теплової енергії з прийняттям нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

В іншій частині рішення підлягає
залишенню без змін.

З огляду на зазначене та керуючись 32-34,
43, 99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. ст. 104, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі", м. Харків задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 20.05.14 у справі
№ 922/2826/14 в частині припинення
провадження щодо стягнення 1142,14 грн.
скасувати та в цій частині прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (61202, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
на користь Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11, р/р 13 в
ВАТ "Державний ощадний банк України",
МФО 351599, ) 1142,14 грн.
вартості безпідставно спожитої
теплової енергії та 913,50 грн. витрат зі
сплати судового збору за розгляд
апеляційної скарги.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Доручити господарському суду
Харківської області видати
відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 03 липня 2014 року.

Повний текст постанови складено 07.07.14

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Білецька А.М.