РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р.
Справа № 918/203/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Бригинець Л.М.

суддів
Огороднік К.М.

суддів
Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання
Полюхович О.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1 на
рішення господарського суду
Рівненської області від 28.04.2014 р. у
справі №918/203/14 (суддя Кочергіна В.О. )

за позовом прокурора Гощанського
району смт. Гоща Гощанського району
Рівненської області

до Гощанської районної державної
адміністрації смт. Гоща Гощанського
району Рівненської області

до Приватного підприємця ОСОБА_1 с.
Бабин Гощанського району Рівненської
області

про визнання недійсним та скасування
розпорядження голови Гощанської
районної державної адміністрації №246
від 12.05.2009 р. "Про погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду ПП ОСОБА_1 для
рибогосподарських потреб на території
Бабинської сільської ради; визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки від 19.03.2010р.; зобов'язання
повернути земельну ділянку площею 5, 5992
га.

за участю:

прокурора - Прищепа О.М.(посвідчення
№017284 від 30.05.2013 р.)

представника відповідача 2 ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 від 26.12.2004р)

представник відповідача 1 Гощанської
районної державної адміністрації
Рівненської області - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 28.04.2014р. позов
прокурора задоволено. Визнано
незаконним та скасовано розпорядження
Гощанської районної державної
адміністрації №246 від 12.05.2009 р. "Про
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
ПП ОСОБА_1 для рибогосподарських потреб
на території Бабинської сільської
ради". Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки від 19.03.2010р.,
укладений між Гощанською районною
державною адміністрацією
(Орендодавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) та
зареєстрований у Гощанському
районному відділу Рівненського
регіональної філії ДП "Центр ДЗК" при
Держкомземі України, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 19.03.2010р. №01, припинивши
зобов'язання на майбутнє. Зобов"язано
приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ід.код НОМЕР_2) повернути у державну
власність в особі Гощанської районної
державної адміністрації земельну
ділянку загальною площею 5,5992 га, яка
розташована поблизу с. Підліски на
території Бабинської сільської ради
Гощанського району,
нормативно-грошовою оцінкою 22 991грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Рівненської області від 28.04.2014р. у
справі №918/203/14 та прийняти нове
рішення, яким у позові прокурора
відмовити.

В апеляційній скарзі зазначається, що
оскаржуване рішення прийняте з
неповним з"ясуванням обставин, що мають
значення для справи, а висновки,
викладені у рішенні місцевого
господарського суду не відповідають
обставинам справи.

Прокурор подав відзив на апеляційну
скаргу, в якому проти доводів
апеляційної скарги заперечує з
мотивів, викладених у відзиві, і
просить суд апеляційної інстанції
оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.09.2007р. Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся з заявою до Гощанської
районної державної адміністрації про
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою, щодо відведення
земель запасу (заболочені землі) в
оренду строком на 20 років орієнтовною
площею 2га.

05.10.2007р. Гощанською районною державною
адміністрацією прийнято розпорядження
№399, яким надано дозвіл приватному
підприємцю ОСОБА_1 на складання проекту
із землеустрою щодо відведення в
оренду терміном 20 років земельної
ділянки орієнтовною площею 2,0га для
рибогосподарських потреб за рахунок
земель водного фонду (заболочені
землі), що перебувають в запасі
Бабинської сільської ради.

12.05.2009р. Гощанською районною державною
адміністрацією прийнято розпорядження
№264, пунктом 1 якого погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 в
оренду терміном на 20 років для
рибогосподарських потреб за рахунок
земель запасу водного фонду
(заболочені землі), що знаходяться на
території Бабинської сільської ради
загальною площею 5,5992га.; пунктом 2
передано в оренду ОСОБА_1 земельну
ділянку терміном на 20 років для
рибогосподарських потреб за рахунок
земель запасу водного фонду
(заболочені землі), що знаходяться на
території Бабинської сільської ради
загальною площею 5,5992га.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_1 в оренду терміном на
20 років для рибогосподарських потреб
за рахунок земель водного фонду
(заболочені землі), що перебувають в
запасі Бабинської сільської ради
Гощанського району (інвентарний номер
№070210 від 01.11.2007р.), розробленого
Гощанським районним відділом
Рівненської РФ ДП "Центр ДЗК при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" містить висновки
Управління охорони навколишнього
природного середовища в Рівненській
області від 15.11.2007р. №40, Державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 07.12.2007р., Гощанської районної СЕС
від 07.12.2007р., відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства від 20.12.2007р. №579, відділу
земельних ресурсів у Гощанському
районі Рівненської області від 27.12.2007р.
№585.

Згідно висновку державної експертизи
землевпорядної документації від
09.12.2008р. №4555, проект землеустрою не в
повній мірі відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим
нормам і правилам, повертається на
доопрацювання. В розділі 10 висновку
"Зауваження та пропозиції до
землевпорядної документації"
міститься 8 зауважень.

19.03.2010р. між Гощанською районною
державною адміністрацією
(Орендодавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено
договір оренди земельної ділянки
загальною площею 5,5992га для
рибогосподарських потреб за рахунок
земель запасу водного фонду
(заболочені землі), яка знаходиться на
території Бабинської сільської ради
Гощанського району Рівненської
області, кадастровий номер земельної
ділянки - :04:011:0661.

Договір оренди підписано
представниками сторін, скріплено
печаткою Орендодавця та зареєстровано
у Гощанському районному відділу
Рівненського регіональної філії ДП
"Центр ДЗК" при Держкомземі України, про
що у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 19.03.2010р. №01.

Прокурор Гощанського району в лютому
2014р. звернувся до господарського суду
Рівненської області з позовною заявою
в інтересах держави, в якій просив суд
визнати недійсним та скасувати
розпорядження Гощанської районної
державної адміністрації №246 від
12.05.2009р. "Про погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду ПП ОСОБА_1 для
рибогосподарських потреб на території
Бабинської сільської ради; визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки від 19.03.2010р.; зобов'язати
повернути у державну власність
земельну ділянку площею 5,5992 га,
нормативно-грошовою оцінкою 22 991 грн.,
яка розташована поблизу с. Підліски на
території Бабинської сільської ради
Гощанського району.

Порушення інтересів держави прокурор
вбачає у незаконній передачі в оренду
земельної ділянки площею 5,5992га на
підставі розпорядження Гощанської
райдержадміністрації №264 від 12.05.2009р.,
прийнятого, на думку прокурора, з
перевищенням повноважень та
недотриманням інших вимог земельного
законодавства. Зокрема позивач
зазначав, що земельна ділянка
відноситься до особливо цінних земель,
а тому повноваження щодо розпорядження
особливо цінними землями відноситься
до компетенції Кабінету Міністрів
України.

Згідно ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" підставою представництва
в суді інтересів держави є наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави.

Приписами ст. 2 ГПК України визначено,
що господарський суд порушує справи,
зокрема, за позовними заявами
прокурорів, які звертаються до
господарського суду в інтересах
держави. Прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

Відповідач 2 звернувся із заявою про
застосування позовної давності
відповідно до ст. 267 ЦК України.

Прокурор у позовній заяві зазначав, що
обставини, які стали підставою для
звернення до суду з позовом були
виявлені прокуратурою Гощанського
району в ході проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів згідно
постанови №64-80 від 24.10.2013р.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що саме з цього часу розпочинається
перебіг позовної давності відповідно
до ст. 261 ЦК України, а тому позовну
давність прокурором не пропущено.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 28.04.2014р. позов
прокурора задоволено повністю.

Місцевий господарський суд дійшов
висновку, що прийняття Гощанською
районною державною адміністрацією
розпорядження №264 від 12.05.2009р.
відбулось з порушенням вимог
земельного законодавства, а саме без
позитивного висновку державної
землевпорядної експертизи, без
наявності розпорядження про надання
дозволу на розробку проекту відведення
земельної ділянки площею 5,5992га, з
порушенням, визначеної Земельним
кодексом України процедури передачі
земельних ділянок в оренду на
конкурентних засадах.

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції не погоджується та
зазначає.

Статтею 13 Конституції України
встановлено, що земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
оренду землі" оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Об'єктами оренди є земельні ділянки, що
перебувають у власності громадян,
юридичних осіб, комунальній або
державній власності (частина 1 статті 3
Закону).

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про
оренду землі" встановлено, що
орендодавцями земельних ділянок, що
перебувають у державній власності, є
органи виконавчої влади, які
відповідно до закону передають
земельні ділянки у власність або
користування.

Статтею 122 Земельного кодексу України
визначені повноваження органів
виконавчої влади, Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування щодо
передачі земельних ділянок у власність
або у користування та частиною 3
вказаної норми (в редакції, чинній на
момент прийняття оспорюваного
розпорядження та укладення спірного
договору) встановлено, що районні
державні адміністрації на їх території
передають земельні ділянки із земель
державної власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів, зокрема,
для ведення водного господарства, крім
випадків, передбачених частиною
сьомою цієї статті, якою в свою чергу
передбачені повноваження Кабінету
Міністрів України відносно земельних
ділянок державної власності.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації"
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.
Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади. Місцева державна адміністрація
в межах своїх повноважень здійснює
виконавчу владу на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Статтею 6 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації" передбачено,
що на виконання власних і делегованих
повноважень голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, які є
обов'язковими для виконання на
відповідній території всіма органами,
підприємствами, установами та
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Цим же Законом до повноважень місцевих
державних адміністрацій віднесено
розпорядження землями державної
власності, про що йдеться в пункті 2
статті 21 цього Закону.

Відповідно до п. а) ч.3 ст. 122 Земельного
кодексу України (в редакції станом на
12.05.2009р.) районні державні
адміністрації на їх території
передають земельні ділянки із земель
державної власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для:
ведення водного господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на 12.05.2009р.)
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок
відповідно до закону; надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на 12.05.2009р.)
передбачено, що особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом її
відведення, звертається з клопотанням
про вибір місця розташування земельної
ділянки до відповідної сільської,
селищної, міської, районної, обласної
ради, Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації.

За приписами ч.6 зазначеної статті
розроблений проект відведення
земельної ділянки погоджується з
територіальним органом виконавчої
влади з питань земельних ресурсів,
органом містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами, а
також з відповідним територіальним
органом виконавчої влади з питань
лісового або водного господарства (у
разі вилучення (викупу), надання, зміни
цільового призначення земельних
ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду).

Частиною 7 даної статті визначено, що
погоджений проект відведення
земельної ділянки після одержання
позитивного висновку державної
землевпорядної експертизи у випадках,
передбачених законом, подається разом
з клопотанням про надання земельної
ділянки до відповідної державної
адміністрації, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим або
сільської, селищної, міської, районної,
обласної ради, які розглядають його в
місячний строк і в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом її
відведення здійснюється: затвердження
проекту відведення земельної ділянки;
вилучення (викуп) земельних ділянок у
землекористувачів (землевласників) із
затвердженням умов вилучення (викупу)
земельних ділянок (у разі
необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням категорії земель та її
використання і затвердженням умов
надання, у тому числі (у разі
необхідності) вимог щодо відшкодування
втрат сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва,
встановлення обґрунтованих граничних
термінів забудови земельної ділянки. (
ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України).

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу
України суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Згідно ст.5 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" здійснення державного
контролю за використанням та охороною
земель усіх категорій та форм
власності покладено на центральний
орган виконавчої влади, яким
відповідно до Указу Президента України
від 13.04.2011р. №459/2011 "Про державну
інспекцію сільського господарства
України" є Держсільгоспінспекція
України.

При цьому оскільки органи Державної
інспекції сільського господарства
України не наділені повноваженнями
щодо звернення з позовами до суду, то
позов заявлено прокурором.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор також зазначав про порушення
Гощанською районною державною
адміністрацією смт. Гоща Гощанського
району Рівненської області норм
земельного законодавства під час
прийняття оспорюваного розпорядження.
Зокрема, ст. ст. 116, 122, 149, 150 Земельного
кодексу України, що вбачається в
наступному:

- земельна ділянка відноситься до
особливо цінних земель, а тому
повноваження щодо розпорядження
особливо цінними землями відноситься
до компетенції КМУ;

- розпорядженням №399 від 05.10.2007р. надано
дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 2 га, проте
розпорядженням №264 від 12.05.2009 р.
погоджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
площею 5,5992 га. Крім того, кадастровий
номер зазначений в договорі оренди не
відповідає номеру зазначеному у
електронній базі;

- проект землеустрою Гощанською
районною державною адміністрацією
погоджено без одержання позитивного
висновку державної землевпорядної
експертизи.

Місцевий господарський суд дійшов
висновку, що спірна земельна ділянка
не відноситься до категорії особливо
цінних земель, з яким погоджується
судова колегія та зазначає.

Згідно ст. 150 Земельного кодексу ( в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) до особливо
цінних земель відносяться: чорноземи
нееродовані несолонцюваті на лесових
породах; лучно-чорноземні незасолені
несолонцюваті суглинкові ґрунти;
темно-сірі опідзолені та чорноземи
опідзолені на лесах і глеюваті; бурі
гірсько-лісові та дерновобуроземні
глибокі і середньоглибокі;
дерново-підзолисті суглинкові ґрунти;
торфовища з глибиною залягання торфу
більше одного метра і осушені
незалежно від глибини; коричневі
ґрунти Південного узбережжя Криму;
дернові глибокі ґрунти Закарпаття;
землі дослідних полів
науково-дослідних установ і навчальних
закладів; землі природно-заповідного
фонду; землі історико-культурного
призначення.

Прокурор в підтвердження, що земельна
ділянка відноситься до категорії
особливо цінних земель долучає:

- лист від 29.11.2013р. Рівненської філії ДУ
"Дергрунтохорона" про результати
дослідження земельної ділянки, згідно
якому глибина залягання торфу - більше 1
м.

- лист від 01.11.2013р. ДП "Рівненський
інститут землеустрою" (а.с. 21), згідно
якому спірна земельна ділянка
представлена торфовищами низинними
середньоглибокими
різнотравно-осоковими багатозольними
середньорозкладеними мілко і
глибокопохованими карбонатними
неосушеними.

При цьому висновок, що земельна ділянка
відносить до категорії особливо цінних
земель відсутній.

З наявного в матеріалах справи проекту
землеустрою вбачається, що відведення
земельної ділянки відбулося за
рахунок земель водного фонду
(заболочені землі), що перебувають в
запасі Бабинської сільської ради.

Відповідно до частини 1 статті 58
Земельного кодексу України до земель
водного фонду належать землі, зайняті:
а) морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами,
не зайнятими лісами; б) прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами; в) гідротехнічними,
іншими водогосподарськими спорудами
та каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; г) береговими
смугами водних шляхів.

Частинами 1, 4 статті 59 цього Кодексу
встановлено, що землі водного фонду
можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності.
Громадянам та юридичним особам
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування із земель
водного фонду можуть передаватися на
умовах оренди земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення і берегових смуг водних
шляхів, а також озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт
тощо.

Враховуючи викладене, доводи прокурора
про те, що спірна земельна ділянка
відноситься до категорії особливо
цінних земель не підтверджена
документально.

Отже, розпорядження голови Гощанської
районної державної адміністрації №264
від 12.05.2009р. прийнято в межах її
компетенції.

Щодо доводів прокурора про те, що
розпорядженням голови Гощанської
районної державної адміністрації №399
від 05.10.2007 р. надано дозвіл на складання
проекту землеустрою по відведенню
земельної ділянки площею 2 га, тоді як
розпорядженням №264 від 12.05.2009 р.
погоджено проект землеустрою про
відведення земельної ділянки в оренду
площею 5,5992 га зазначається.

Виходячи із положень ст. 151 Земельного
кодексу України (порядок погодження
питань, пов'язаних з вилученням
(викупом) та вибором земельних ділянок)
для відведення земельних ділянок до
заяви (клопотання) додаються:
обґрунтування необхідності відведення
земельної ділянки; позначене на
відповідному графічному матеріалі
бажане місце розташування земельної
ділянки з її орієнтовними розмірами;
копія установчих документів для
юридичних осіб, а для громадянина -
копія документа, що посвідчує особу.

ПП ОСОБА_1 (відповідач 2) в 2007р. подав
заяву на виготовлення проекту
землеустрою, вказавши орієнтовний
розмір земельної ділянки (2га) для
облаштування ставка, що не суперечить
вимогам Земельного кодексу України.

Відносно відсутності позитивного
висновку державної землевпорядної
експертизи, колегія суддів зазначає.

Відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про державну експертизу
землевпорядної документації" було
проведено державну експертизу
землевпорядної документації - проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Частинами 4 та 5 статті 35 Закону України
"Про державну експертизу
землевпорядної документації"
передбачено, що позитивні висновки
державної експертизи щодо об'єктів
обов'язкової державної експертизи є
підставою для прийняття відповідного
рішення органами виконавчої влади чи
органами місцевого самоврядування,
відкриття фінансування робіт з
реалізації заходів, передбачених
відповідною документацією, а
реалізація заходів, передбачених
документацією із землеустрою та
документацією з оцінки земель, види
яких визначені законом, а також
матеріалами і документацією
державного земельного кадастру щодо
об'єктів обов'язкової державної
експертизи, без позитивних висновків
державної експертизи забороняється.

Пунктом 3.5.3. Методики проведення
державної експертизи землевпорядної
документації, затвердженої наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах № 391 від 03.12.2004,
передбачено, що підготовлені висновки
державної експертизи повинні
зводитись до трьох можливих варіантів:

землевпорядна документація в цілому
відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим
нормам і правилам, оцінюється
позитивно та погоджується (у разі
необхідності погодження може
обумовлюватися певними умовами щодо
додаткового опрацювання окремих
питань та внесення коректив, виконання
яких не потребує суттєвих доробок);

землевпорядна документація не в повній
мірі відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим
нормам і правилам, повертається на
доопрацювання;

землевпорядна документація, яка не
відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим
нормам і правилам, оцінюється
негативно і не погоджується.

Згідно висновку державної експертизи
землевпорядної документації №4555 від
09.12.2008р., затвердженому в.о. начальника
головного управління Держкомзему у
Рівненській області - Головко О.М.
09.12.2008р., проект відведення земельної
ділянки від 09.12.2008р. №4555 не в повній
мірі відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим
нормам і правилам, повертається на
доопрацювання.

Відповідно до пунктів 3.5.8., 3.5.9 даної
Методики, усунення зауважень та
внесення виправлень, виявлених в
результаті державної експертизи,
здійснюють розробники землевпорядної
документації та інші суб'єкти, що
допустили порушення вимог чинного
законодавства України, встановлених
норм і правил при підготовці об'єкта
державної експертизи або його окремих
складових частин.

Як вбачається з документів, що містить
проект землеустрою ( а.с. 60-84) замовником
та розробником землевпорядної
документації було враховано
зауваження до проекту.

Фактичне усунення зауважень,
викладених у розділі 10 Висновку
державної землевпорядної експертизи
підтверджується тим, що матеріали
проекту землеустрою містять зазначені
в даному розділі документи. Зокрема
обгрунтування проекту із зазначенням
площі 5,59га, долучено робочий проект
облаштування ставу, на плані
відведення написано опис меж, усунено
інші недоліки.

В матеріалах справи також наявний
висновок державної експертизи
землевпорядної документації від
22.12.2008р. №4645 затвердженому в.о.
начальника головного управління
Держкомзему у Рівненській області -
Головко О.М. 22.12.2008р. щодо технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, що
передається в оренду підприємцю
ОСОБА_1, який є позитивним.

Отже, враховуючи фактичне усунення
зауважень, висновок державної
експертизи землевпорядної
документації №4555 від 09.12.2008р. не є
негативним в розумінні Закону України
"Про державну експертизу
землевпорядної документації", а тому
відсутні підстави визнавати недійсним
розпорядження голови Гощанської
районної державної адміністрації №264
від 12.05.2009р. у зв"язку із відсутністю
позитивного висновку державної
експертизи землевпорядної
документації.

Слід також зазначити, що з аналізу
наведених норм земельного
законодавсва вбачається, що
визначальним у правовідносинах із
надання земельної ділянки в оренду є
волевиявлення власника землі
здійснене у формі відповідного
рішення, яке в подальшому реалізується
шляхом оформлення похідного документа
у вигляді договору оренди, укладеного
на підставі рішення власника землі.

Проект відведення земельної ділянки не
визначений законом як підстава набуття
права на земельну ділянку і не є
правовстановлюючим документом,
спрямованим на набуття, зміну або
припинення прав та обов'язків сторін, а
є лише невід'ємною частиною договору
оренди земельної ділянки (ст. 15 Закону
України "Про оренду землі").

Колегія суддів також не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскаржуване розпорядження прийняте
з порушенням процедури передачі
земельних ділянок в оренду на
конкурентних засадах, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 Перехідних
Положень Земельного кодексу України, у
разі прийняття відповідними органами
рішення про погодження місця
розташування об'єкта або про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки до
01.01.2008р. передача в оренду таких
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності здійснюється
без проведення земельних торгів
(аукціонів).

Враховуючи, що розпорядження №399, яким
надано дозвіл приватному підприємцю
ОСОБА_1 на складання проекту із
землеустрою щодо відведення в оренду
земельної ділянки прийнято
Гощанською районною державною
адміністрацією 05.10.2007р., то передача в
оренду земельної ділянки правомірно
здійснена без проведення земельних
торгів (аукціонів).

Враховуючи викладене вище, позовні
вимоги прокурора в частині визнання
недійсним та скасування розпорядження
голови Гощанської районної державної
адміністрації №264 від 12.05.2009р.
задоволенню не підлягають.

При цьому не підлягає задовленню заява
відповідча - 2 про застосування строків
позовної давності.

Щодо позовних вимог про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 19.03.2010р. та
зобов'язання повернути земельну
ділянку площею 5,5992 га колегія суддів
зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, частиною 1 статті 203 цього
Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного
кодексу України вимога про визнання
правочину недійсним може бути заявлена
як однією із сторін правочину, так і
іншою заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

З позовами про визнання недійсними
правочинів щодо земельних ділянок
мають право звертатися сторони цих
правочинів (договорів), а також інші
зацікавлені особи, зокрема, особи, що
мають право на придбання земельної
ділянки, яка є предметом спірного
договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
оренду землі" ( в редакції, що діяла на
час укладення договору оренди)
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону. Невід'ємною
частиною договору оренди землі є: план
або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Суд першої інстанції, як на підставу
недійсності договору оренди,
покликався на ту обставину, що на час
його укладення був відсутній акт
приймання-передачі земельної ділянки
та кадастровий план земельної ділянки
з відображенням обмежень(обтяжень) у її
використанні. Тоді як на час прийняття
оскаржуваного рішення між сторонами
договору оренди акт приймання-передачі
земельної ділянки був підписаний та
долучений до матеріалів справи ( а.с. 163).

Крім того, відсутність акту
приймання-передачі земельної ділянки в
користування не є підставою для
визнання розпорядження та договору
оренди недійсними, оскільки у
будь-якому разі, відповідач 2 може
приступити до користування землею лише
після укладання договору та його
державної реєстрації. Також не може
бути підставою для визнання недійсним
договору оренди неправильно вказаний
кадастровий номер земельної ділянки,
оскільки сторони правочину не
позбавлені права внести зміни чи
уточнення до договору оренди
відповідно до положень чинного
законодавства.

Також сторони договору оренди долучили
до договору оренди кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів,
який знаходився в матеріалах проекту
землеустрою.

Оскільки договір оренди земельної
ділянки від 19.03.2010р., укладений між
Гощанською райдержадміністрацією
містить всі істотні умови, передбачені
для договорів оренди землі, визначених
ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (
в редакції, що діяла на час укладення
договору) та не суперечить вимогам ч. 1
ст. 203 ЦК України та враховуючи
відсутність підстав для визнання
недійсним розпорядження, на підставі
якого укладено договір оренди, підстав
для визнання його недійсним колегія
суддів не вбачає.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на встановлені Рівненським
апеляційним господарським судом
обставини в сукупності, доводи
скаржника зазначені в апеляційній
скарзі визнаються колегією суддів
такими, що відповідно до п.п. 1, 3 ст.104
Господарського процесуального кодексу
України є підставою для скасування
оскаржуваного рішення господарського
суду Рівненської області, оскільки
місцевий господарський суд при його
ухваленні неповно з"ясував обставини,
що мають значення для справи, а
висновки, викладені у рішенні
місцевого господарського суду не
відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Рівненської області від 28.04.2014 р. у
справі №918/203/14 скасувати. Прийняти
нове рішення: "В позові відмовити."

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Демидюк О.О.