ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 червня 2014 року Справа № 37/384пн

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіСеліваненка
В.П.,суддів:Вовка І.В., Грека Б.М.,
Стратієнко Л.В., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявуОСОБА_6про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 10.02.2014у
справі№ 37/384пнза позовомрегіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій областідо:1.
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Донецькій області; 2. приватного
підприємства "НИВА-В.Ш." в особі філії 05;
3. фізичної особи-підприємця ОСОБА_7; 4.
ОСОБА_8; 5. ОСОБА_6; 6. фізичної
особи-підприємця ОСОБА_9,за
участю:прокурора в інтересах держави в
особі регіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області,за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідачів:1.
державного підприємства
"Сільськогосподарське підприємство
"Таїровське"; 2. Міністерства аграрної
політики України,провизнання
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна
недійсними,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 03.06.2013 у справі №
37/384пн, залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 24.09.2013, позовні
вимоги задоволено; визнано недійсними
прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна
державного підприємства
"Сільськогосподарське підприємство
"Таїровське", проведені 24.06.2011.

Постановою Вищого господарського суду
України від 10.02.2014 у справі № 37/384пн
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 24.09.2013 та
рішення господарського суду Донецької
області від 03.06.2013 залишено без змін.

ОСОБА_6 звернувся із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 10.02.2014 у справі № 37/384пн, в
якій просить зазначену постанову
скасувати і прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 23.09.2009
у справі № 7/76-1999, від 17.06.2008 у справі №
12/188пд, від 10.11.2011 у справі № 18/171, від
04.11.2008 у справі № 44/49пн мотивовано
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме - норм
Закону України "Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна",
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 02.06.2014 у справі №
37/384пн заявнику було надано строк до
18.06.2014 для усунення недоліків,
допущених при оформленні заяви про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 10.02.2014.

Заявником усунуто недоліки у
встановлений строк.

Згідно з частиною третьою статті 11120
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) у разі якщо
заявник усунув недоліки заяви в
установлений строк, вона вважається
поданою в день первинного її подання до
Вищого господарського суду України.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 ГПК України заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 10.02.2014 у справі № 37/384пн,
про перегляд якої просить заявник,
Вищий господарський суд України
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позову про визнання прилюдних торгів
по реалізації арештованого нерухомого
майна недійсними, виходячи із
встановлених судами обставин справи
стосовно того, що реалізоване на
прилюдних торгах арештоване нерухоме
майно третьої особи-1 відноситься до
основних фондів підприємства і
обліковується як необоротні активи, що
мають використовуватися в процесі
виробництва, а тому на реалізацію
спірного майна розповсюджується дія
мораторію відповідно до положень
Закону України "Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна", у
зв'язку з чим відбулося неправомірне
відчуження об'єктів нерухомого
державного майна на прилюдних торгах,
що призвело до позбавлення
підприємства засобів виробництва та
порушення інтересів держави.

Водночас у постанові від 04.11.2008 у справі
№ 44/49пн суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позову про визнання недійсними торгів
та свідоцтва, виходячи із встановлених
судом обставин справи стосовно того, що
будівля спірного складу не забезпечує
виробничу діяльність державного
підприємства, що в силу приписів Закону
України "Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна" виключає
застосування передбачених ним
обмежень. Крім того, судом касаційної
інстанції зазначено, що питання
дотримання відповідачами положень
Закону України "Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна" та
статті 136 Господарського кодексу
України не входить до компетенції
органів державної податкової служби, а
тому поданий прокурором в інтересах
держави в особі податкової інспекції
позов задоволений з цих підстав бути не
може.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постанова Вищого господарського суду
України від 17.06.2008 у справі № 12/188пд не
може бути врахована як доказ
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах,
оскільки у згаданій постанові суд
дійшов аналогічного висновку щодо
визнання недійсними протоколу
проведення публічних торгів та угоди,
укладеної на цих торгах, що й у
постанові, про перегляд якої подано
заяву. Так, суд виходив з того, що
позивачем використовується спірний
об'єкт у виробничій діяльності
підприємства, а довідка, яка не
узгоджена з холдинговою компанією, не
може слугувати підставою для
відчуження на прилюдних торгах
державного майна, на яке поширюється
дія мораторію, встановленого Законом
України "Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна".

Постанови Вищого господарського суду
України від 23.09.2009 у справі № 7/76-1999 та
від 10.11.2011 у справі № 18/171 не можуть бути
доказами неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права з
огляду на відмінність предметів і
підстав позовів у зазначених справах у
порівнянні зі справою, про перегляд
постанови в якій подано заяву, що
виключає подібність правовідносин у
розумінні статті 11116 ГПК України. Так, у
справі № 37/384пн заявлено позов про
визнання прилюдних торгів по
реалізації арештованого нерухомого
майна недійсними, тоді як справи №
7/76-1999 та № 18/171 є справами про
банкрутство підприємств.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_6 у допуску справи №
37/384пн до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддя В. Селіваненко Судді
І. Вовк Б. Грек Л. Стратієнко М.
Черкащенко