ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 р.
Справа № 914/2243/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Козак І.Б.,

при секретарі Фартушку Н.Б.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом: Малого
приватного підприємства «Нара»,
Львівська область, Бродівський район,
с. Гаї,

до відповідача: Виконавчого комітету
Бродівської міської ради Бродівського
району Львівської області, Львівська
область, м. Броди,

про: стягнення 53 083 грн. 20 коп. суми
основної заборгованості за договором
та стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: Сиротюк Р.М. - представник
(довіреність в матеріалах справи);

Від відповідача: Данильчук А.Р. -
представник (довіреність в матеріалах
справи).

Сторонам роз'яснено права та обов'язки,
передбачені статтею 22 ГПК України,
зокрема, підстави відводу судді
відповідно до статті 20 ГПК України.
Заяв та клопотань про відвід судді не
подано. Представники сторін не
наполягають на фіксації судового
процесу технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за
позовом Малого приватного
підприємства «Нара» до Виконавчого
комітету Бродівської міської ради
Бродівського району Львівської
області про стягнення 53 083 грн. 20 коп.
суми основної заборгованості за
договором та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 26.06.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено справу до розгляду на 15.07.2014
року, про що сторони були належним
чином повідомлені під розписку:
позивач - 03.07.2014 року рекомендованою
поштою №80 1, відповідач - 02.07.2014
року рекомендованою поштою №80 1
(оригінали повідомлень про вручення
поштових відправлень в матеріалах
справи).

Представник позивача в судове
засідання 15.07.2014 року з'явився, подав
клопотання (вх. 330454/14), у якому просить
суд долучити до матеріалів справи
документи згідно переліку, подав для
огляду в судовому засіданні оригінали
документів, які витребовувалися
господарським судом (копії - у справі),
позовні вимоги підтримав повністю з
підстав, викладених у позовній заяві,
надав усні пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, подав відзив на
позовну заяву (вх. №30453/14), у якому
визнає позовні вимоги позивача у
повному обсязі.

В ході розгляду справи встановлено.

Позивач: Мале приватне підприємство
«Нара» є юридичною особою, йому
присвоєно , знаходиться
за адресою: 80650, Львівська область,
Бродівський район, с. Гаї, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи Довідкою з ЄДРЮО та
ФОП серії АД №160901 та Витягом з ЄДРЮО та
ФОП серії АД №160953 (докази в матеріалах
справи).

Відповідач: Виконавчий комітет
Бродівської міської ради Бродівського
району Львівської області є юридичною
особою, йому присвоєно ,
знаходиться за адресою: 80600, Львівська
область, Бродівський район, м. Броди, пл.
Ринок, буд. 20, що підтверджується
долученими до матеріалів справи
Довідкою з ЄДРЮО та ФОП серії АД №160902
та Витягом з ЄДРЮО та ФОП серії АД №160955
(докази в матеріалах справи).

01.11.2013 року між Малим приватним
підприємством «Нара» (надалі - позивач,
підрядник) та Виконавчим комітетом
Бродівської міської ради Бродівського
району Львівської області (надалі -
відповідач, замовник) укладено Договір
про виконання ремонтних робіт №15
(надалі - договір), за умовами якого
підрядник взяв на себе зобов'язання
власними силами і засобами виконати
роботи з поточного ремонту вулиці І.
Франка у м. Броди Львівської області
відповідно до ціни і в обумовлений
договором строк.

Зазначений договір укладено у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками двох
сторін за договором, їх підписи
засвідчено печатками сторін, що
відповідає вимогам статті 207
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), в силу статті 204 ЦК України, є
правомірним правочином.

Доказів розірвання та/або визнання
недійсним Договору про виконання
ремонтних робіт від 01.11.2013 року №15
станом на час розгляду справи
сторонами суду не заявлено та не
подано.

Зазначений договір укладено у
письмовій формі, підписано
повноважними представниками двох
сторін за договором, їх підписи
засвідчено печатками сторін, що
відповідає вимогам статті 207
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), в силу статті 204 ЦК України, є
правомірним правочином.

За своєю правовою природою, основними
та другорядними (не основними)
ознаками, які визначені нормами
чинного цивільно-господарського
законодавства, зазначений договір є
договором будівельного підряду у
відповідності до статті 875 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 317
Господарського кодексу України,
загальні умови договорів підряду
визначаються відповідно до положень
Цивільного кодексу України про договір
підряду, якщо інше не передбачено цим
Кодексом.

Статтею 875 ЦК України встановлено, що за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. договору
договірна ціна робіт складає 53 083 грн. 20
коп. в тому числі 8 847 грн. 20 коп. податку
на додану вартість. Договірна ціна
динамічна і може переглядатися
сторонами за умовами, визначеними
пунктом 2.2. договору.

Згідно пункту 3.1. договору роботи по
предмету договору в межах виділених
коштів повинні розпочатись в триденний
термін після передачі підряднику
проектно-кошторисної документації,
дозвільної чи іншої відповідної
документації, будівельного майданчика
і завершитись в тридцятиденний строк.

Пунктом 3.2.договору встановлено, що
роботи вважаються виконаними після
підписання представниками сторін акту
приймання виконаних робіт.

Пунктом 4.1. договору сторонами
погоджено, що замовник забезпечує
фінансування робіт у відповідності з
умовами договору.

Відповідно до пункту 4.2. договору
кінцеві розрахунки за виконані роботи
з підрядником здійснюються протягом
семи днів з моменту підписання акту
приймання виконаних робіт.

Згідно пункту 11.1. договору здавання і
приймання робіт після закінчення
будівництва об'єкта здійснюється
відповідності до чинного порядку,
оформляється актом приймання
виконаних робіт. перелік документів, що
оформляються при здаванні об'єкта в
експлуатацію, відповідає
передбаченому будівельними нормами і
правилами.

Пунктом 14.1. договору сторони дійшли
згоди про те, що договір набуває
чинності з моменту його підписання і
діє до моменту виконання сторонами
взятих на себе договірних зобов'язань.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином, виконав та
передав, а відповідач прийняв роботи за
договором на суму 53 083 грн. 20 коп., що
підтверджується Актом приймання
виконаних будівельних робіт від 27.11.2013
року б/н за листопад 2013 року (форма
КБ-2в). Вказаний Акт підписано
повноважними представниками та
завірено відтисками печаток юридичних
осіб - сторін договору (належним чином
завірена копія в матеріалах справи).

Відповідач своїх зобов'язань щодо
своєчасної та повної оплати виконаних
підрядних робіт за договором не
виконав, внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 53 083 грн. 20
коп., що підтверджується долученими до
матеріалів справи Актами звірки
взаємних розрахунків від 24.06.2014 року б/н
та від 15.07.2014 року б/н (належним чином
завірені копії актів в матеріалах
справи).

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем із оплати
виконаних за договором робіт становить
53 083 грн. 20 коп., станом на час розгляду
справи по суті сторонами доказів її
погашення суду не заявлено та не
подано.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву, поданому до суду 15.07.2104 року за
вх. №30453/14, позовні вимоги позивача
визнає в повному обсязі.

Відповідно до приписів частини першої
статті 78 ГПК України відмова позивача
від позову, визнання позову
відповідачем і умови мирової угоди
сторін викладаються в адресованих
господарському суду письмових заявах,
що долучаються до справи. Ці заяви
підписуються відповідно позивачем,
відповідачем чи обома сторонами.

Частиною четвертою вказаної статті
передбачено, що у разі визнання
відповідачем позову господарський суд
приймає рішення про задоволення позову
за умови, що дії відповідача не
суперечать законодавству або не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Представникам сторін роз'яснено
правові наслідки визнання позову,
передбачені статтею 78 ГПК України.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтею 173 ГК України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

В даному випадку господарське
зобов'язання виникло з Договору про
виконання ремонтних робіт від 01.11.2013
року №15, що відповідає вимогам частини
1 статті 174 ГК України.

Статтею 175 ГК України визначено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України та статті 193 ГК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, оглянувши та
дослідивши матеріали справи і подані
докази, оцінив їх в сукупності та
прийшов до висновку, що позов
документально та нормативно
обґрунтований, відповідачем не
спростований, підлягає до задоволення
повністю.

Судові витрати покласти на сторони
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог у відповідності до
статті 49 ГПК України та стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір в розмірі 1 827 грн. 00 коп.,
оскільки спір виник внаслідок
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе договірних зобов'язань з
оплати виконаних за договором робіт.

На підставі вищенаведеного та
керуючись статтями 21, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 44, 49,
77, 82 - 85, 116 - 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника: Виконавчого
комітету Бродівської міської ради
Бродівського району Львівської
області (80600, Львівська область,
Бродівський район, м. Броди, пл. Ринок,
буд. 20; ) на користь
стягувача: Малого приватного
підприємства «Нара» (80650, Львівська
область, Бродівський район, с. Гаї; ) 53 083 грн. 20 коп. суми
основної заборгованості за договором
та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

15.07.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 15.07.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.