КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 925/882/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Гордієць С. С. -
представник за довіреністю № 33 від
26.12.2013

Гончар Н. Б. - представник за
довіреністю № 22 від 26.12.2013

Коцар Н. Б. - представник за довіреністю
№ 24 від 26.12.2013

від відповідача: Круглов С. С. -
представник за довіреністю № 50 від
30.05.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
Маргарин»

на ухвалу Господарського
суду Черкаської області від 30.05.2014

у справі № 925/882/14 (суддя
Єфіменко В. В.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
Богуслав»

до Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
Маргарин»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Черкаської області від 30.05.2014 у справі
№ 925/882/14 заяву позивача про вжиття
заходів до забезпечення позову
задоволено частково, позов забезпечено
шляхом накладення арешту на грошові
кошти відповідача у межах позовних
вимог в розмірі 584 649,67 грн. та судових
витрат в розмірі 13 519,99 грн., які
обліковуються на його рахунках в
банківських установах.

Суд першої інстанції виходив з того, що
дії відповідача вказують на його
цілеспрямоване ухилення від виконання
зобов'язань за кредитним договором, що
може утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати ухвалу Господарського
суду Черкаської області від 30.05.2014.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на те, що суд першої
інстанції неналежним чином дослідив
обставини справи та зробив невірні
висновки щодо можливого ухилення
відповідача від виконання
зобов'язання, утруднення чи
неможливості виконання рішення суду,
що потягло за собою винесення
неправомірної ухвали про забезпечення
позову та порушення вимог ст. 66 ГПК
України.

Відповідач зазначив, що ним не
вживалося будь-яких заходів по
реалізації майна, витрачання коштів,
укладення договорів поруки чи застави
при наявності спірного зобов'язання та
не вчинювались інші дії, направлені на
ухилення від виконання зобов'язання.

Ухвалою від 23.06.2014 колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду в складі:
головуючий суддя - Калатай Н. Ф., судді
Пашкіна С. А., Чорна Л. В. відновлено
строк подання апеляційної скарги,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
Маргарин» прийнято до розгляду та
порушене апеляційне провадження.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 07.07.2014,
враховуючи перебування судді Чорної Л.
В. у відпустці, вирішено здійснити
розгляд справи № 925/882/14 у складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Пашкіна С. А., Сітайло Л. Г.

В судовому засіданні представник
відповідача звернувся до суду з усним
клопотанням про відкладення розгляду
справи для надання йому можливості
ознайомитись з відзивом на апеляційну
скаргу.

Представники позивача проти
задоволення вказаного клопотання
заперечили.

В судовому засіданні представник
відповідача звернувся до суду з усним
клопотанням про забезпечення
фіксування судового процесу
технічними засобами.

Порадившись на місці, колегія суддів
вирішила оголосити перерву в судовому
засіданні для надання відповідачу
можливості ознайомитись з відзивом на
апеляційну скаргу.

Після ознайомлення з відзивом на
апеляційну скаргу представник
відповідача повідомив про відмову від
заявленого клопотання про
забезпечення фіксування судового
процесу технічними засобами, проте
наполягав на задоволенні клопотання
про відкладення розгляду справи.

Порадившись на місці, колегія суддів
вирішила повернутись до вирішення
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи після
заслуховування сторін по суті спору.

Під час розгляду справи представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити,
представники позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечили, просили залишити її без
задоволення, а оспорювану ухвалу суду
першої інстанції - без змін.

Після заслуховування сторін по суті
спору колегія суддів дійшла висновку
про відмову у задоволенні клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи в звзяку з відсутністю
необхідності у цьому та з огляду на те,
що частиною 2 ст. 102 ГПК України
встановлено, що апеляційна скарга на
ухвалу місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження, в той час як ухвалу про
прийняття апеляційної скарги
відповідача до провадження винесено
23.06.2014, а отже, апеляційна скарга має
бути судом розглянута в строк по 08.07.2014.

Дослідивши матеріали апеляційної
скарги, матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, з
урахуванням правил ст.ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила таке.

Предметом позову у цій справі є вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 584 649,67 грн. за
договором про надання овердрафту
№15/01-ОВ-05/2012 від 19.03.2012, яка складається
з: простроченої заборгованості за
овердрафтом в сумі 499 951,48 грн., пені за
прострочення сплати овердрафту в сумі
20 039,15 грн., 3 % річних, нарахованих на
прострочену суму сплати овердрафту, в
сумі 3 093,73 грн., збитків від інфляції,
нарахованих на прострочену суму сплати
овердрафту, в сумі 46 995,44 грн.,
заборгованості по сплаті процентів в
сумі 12 015,14 грн., пені, нарахованої на
прострочену суму сплати процентів, в
сумі 514,01 грн., 3 % річних, нарахованих на
прострочену суму сплати процентів, в
сумі 101,30 грн. та збитків від інфляції,
нарахованих на прострочену суму сплати
процентів, в сумі 1 129,42 грн.

Разом із позовною заявою позивач подав
до суду першої інстанції заяву про
забезпечення позову, в якій просив
забезпечити позов шляхом накладення
арешту на грошові кошти відповідача у
межах позовних вимог в розмірі 584 649,67
грн. та судових витрат в розмірі 13 519,99
грн., які обліковуються на перелічених
позивачем у вказаній заяві банківських
рахунках.

При цьому позивач послався на те, що
сума заборгованості відповідача
досить значна, а відповідач не бажає
вести переговори з позивачем по її
погашенню, крім того, вільно
розпоряджається наданими в кредит
коштами, а відтак, невжиття заходів
забезпечення позову у подальшому не
просто утруднить, а безпосередньо
унеможливить виконання рішення суду у
випадку задоволення позовних вимог
позивача щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
та позбавить позивача можливості
отримати задоволення своїх майнових
вимог до відповідача.

Як на підставу задоволення вказаної
заяви позивач послався на наступні
фактичні обставини:

- 31.03.2014 року відповідачем внесено до
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців
відомості щодо рішення засновників
(учасників) відповідача про припинення
юридичної особи, що підтверджується
витягом з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 16.04.2014.
Однак постановою Черкаського
окружного адміністративного суду від
12.05.2014 у справі № 823/1026/14 визнано
нечинним та скасовано запис державного
реєстратора Черкаського районного
управління юстиції Черкаської області
Шакун Н.В. щодо внесення в Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відомостей
про строк, визначений засновниками для
заявлення кредиторами своїх вимог до
03.05.2014;

- з інформації, що зазначена у Витязі з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна за №44242864 від 19.05.2014, вбачається,
що відповідачем передано в заставу
належне йому майно в якості
забезпечення виконання умов договорів
з іншими банками, і, як результат,
можливо використання грошових коштів
для оплати за іншими договорами, а не по
спірному договору.

Також позивач зазначив про те, що
підтвердженням можливого направлення
відповідачем грошових коштів на
виконання зобов'язань перед іншими
кредиторами, аніж позивач, є кредитний
звіт, наданий Приватним акціонерним
товариством «Перше всеукраїнське бюро
кредитних історій», від 20.05.2014, яким
підтверджується, що прострочення до
оплати грошових сум відповідач має
тільки перед позивачем (значиться в
звіті як В-1), а не перед іншим
кредитором (значиться в звіті як В-2).

Статтею 66 ГПК України встановлено, що
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України
позов, серед іншого, забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови
умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Вказані позивачем в заяві про
забезпечення позову обставини, а саме,
прийняття засновниками відповідача
рішення про припинення юридичної особи
відповідача та передача належного
йому майна в якості забезпечення
виконання умов договорів з іншими
банками, враховуючи заявлений предмет
обтяження - грошові кошти не можуть
вважатися належними доказами того, що
грошові кошти, які є у відповідача на
момент пред'явлення позову до нього,
можуть зникнути або зменшитись за
кількістю на момент виконання рішення
з огляду на такі обставини.

Як слідує з наданого позивачем Витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, відповідачем, дійсно, в рахунок
забезпечення виконання як власних
зобов'язань, так і зобов'язань інших
осіб, в тому числі позивача, передано в
заставу певне майно.

Пояснень, яким чином наявність застави
на майно і майнові права відповідача
можуть утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду,
заявником суду не надано.

До того ж, з відомостей, які містяться у
вказаному витязі слідує, що частину з
обтяжень станом на дату укладення
сторонами спірного договору про
надання овердрафту №15/01-ОВ-05/2012, а саме
19.03.2012, вже було зареєстровано (записи з
1 по 6), а отже, позивач мав змогу про них
знати, укладаючи спірний договір, за
частиною обтяжень обтяжувачем є саме
позивач (записи з 7 по 9), а строк
виконання зобов'язань за рештою з
обтяжень - записи 10 та 11, обтяжувачем за
якими є ПАТ «Банк Перший», ще не настав.

Про відсутність у відповідача інших,
ніж спірне зобов'язання перед
позивачем, прострочених кредитних
зобов'язань вказано самим позивачем, на
доказ чого ним надано кредитний звіт,
виконаний Приватним акціонерним
товариством «Перше всеукраїнське бюро
кредитних історій» від 20.05.2014.

Щодо посилань позивача на прийняття
засновниками відповідача рішення про
припинення юридичної особи
відповідача слід зазначити таке.

Враховуючи, що відповідач вніс до
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців
відомості про рішення засновників про
припинення юридичної особи
відповідача 31.03.2014, а з цим позовом до
суду позивач звернувся у травні 2014
року, вказані дії відповідача не можуть
вважатися такими, що спрямовані на
ухилення від виконання зобов'язань
після подання позивачем позову до суду.

Сам лише факт прийняття засновниками
відповідача рішення про припинення
юридичної особи відповідача не може
свідчити про відсутність у юридичної
особи відповідача грошових коштів на
проведення розрахунків з позивачем на
виконання рішення суду, а також про
вчинення останнім дій по ухиленню від
грошових зобов'язань перед позивачем.

Слід зазначити і про те, що з наданої
самим позивачем копії постанови
Черкаського окружного
адміністративного суду від 12.05.2014 у
справі № 823/1026/14 вбачається, що
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відомостей про строк,
визначений засновниками для заявлення
кредиторами своїх вимог з порушенням,
відбулось не внаслідок неправомірних
дій відповідача, а внаслідок помилки
державного реєстратора.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Інших доказів на підтвердження
необхідності вжиття заходів до
забезпечення позову позивачем суду не
надано.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Згідно зі ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті
оспореної ухвали судом першої
інстанції мале місце неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, тому ухвала Господарського
суду Черкаської області від 30.05.2014 у
справі № 925/882/14 підлягає скасуванню з
прийняттям рішення за результатами
розгляду заяви про вжиття заходів
забезпечення позову, яким
відмовляється в її задоволенні.

З огляду на підстави скасування ухвали
суду першої інстанції, а також
враховуючи вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Маргарин»
задовольняється повністю, витрати за
її подачу покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
Маргарин» на ухвалу Господарського
суду Черкаської області від 30.05.2014 у
справі № 925/882/14 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду
Черкаської області від 30.05.2014 у справі
№ 925/882/14 скасувати.

3. В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства «Банк
Богуслав» про вжиття заходів до
забезпечення позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Банк Богуслав» (04080, м.
Київ, вул. Нижньоюрківська, 81,
ідентифікаційний код 34540113) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Маргарин»» (19602,
Черкаська область, Черкаський район,
село Руська поляна, Урочище кленове, 5,
ідентифікаційний код 32606706) витрати по
сплаті судового збору за подачу
апеляційної скарги в сумі 609 (шістсот
дев'ять) грн.

5. Видачу наказу на виконання цієї
постанови доручити Господарському
суду Черкаської області.

6. Повернути до Господарського суду
Черкаської області матеріали справи №
925/882/14.

Повний текст постанови складено:
11.07.2014

Головуючий суддя
Н.Ф. Калатай

Судді
С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло