ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2014 року
Справа № 904/2096/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б.
(доповідач);

суддів: Білецької Л.М., Тищик І.В.

при секретарі судового засідання:
Малик С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: у судове засідання не
з'явився;

від відповідача: Галата О.В.,
представник за довіреністю від 08.01.14р.
№ 19-7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 02.06.2014 р. по справі №
904/2096/14 (суддя Юзіков С.Г.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Новомосковський трубний
завод", м. Новомосковськ,
Дніпропетровської області

про стягнення 265024,27 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 р. Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулося
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Новомосковський трубний
завод" про стягнення пені та 3% річних за
порушення грошового зобов'язання.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 02.06.2014 р.
позов задоволено частково, стягнуто з
відповідача на користь позивача
48395,46 грн. 3 % річних, 968,00 грн. судового
збору, а в решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
укладеним з позивачем договором
купівлі-продажу природного газу від
28.09.2011 р. № 14/1818/11 щодо своєчасної оплати
вартості обсягів газу у встановлений
договором строк, у зв'язку з чим суд
задовольнив вимоги про стягнення 3 %
річних, а в задоволенні позову про
стягнення з відповідача на користь
позивача пені відмовив через пропуск
останнім строку позовної давності.

Не погодившись з рішенням
господарського суду, Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
звернулося до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 02.06.2014 р.
у справі № 904/2096/14 в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення пені у сумі 216628,81 грн.,
прийняти нове рішення яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі, а
судові витрати за подання апеляційної
скарги покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 02.06.2014 р.
у справі № 904/2096/14 в частині відмови
щодо задоволення штрафних санкцій
(пені) винесене з порушенням норм
матеріального ст. 232 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
ст. ст. 525, 530, 526, 599, 625, 692 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) та
процесуального права - ст. ст. 4-7, 43
Господарського процесуального кодексу
України, без дослідження в повному
обсязі усіх істотних обставин справи.

Апелянт у своїй скарзі зазначив, що
судом не прийнято до уваги того факту,
що нарахування штрафних санкцій
відбувалося в період з 03.04.13р. по 16.07.13р.,
тобто у межах строку позовної давності
передбаченого положеннями ст. 258 ЦК
України, а також у відповідності до ст.
232 ГК України.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.06.2014 р. апеляційну скаргу прийнято до
розгляду на 17.07.2014 р. о 10:15 год.

17.07.2014 р. належним чином повідомлений
про час, дату та місце проведення
судового засідання позивач (скаржник)
явку повноважного представника не
забезпечив, про причини своєї неявки
суд не повідомив (а. с. 96).

Представник відповідача проти вимог
апеляційної скарги заперечував, вважає
їх необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, а рішення
господарського суду просив залишити
без змін.

Згідно ст. 99 ГПК України в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Абзацом 1 п. 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

На думку колегії суддів неявка у судове
засідання представника позивача не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги за наявними у справі
матеріалами.

17.07.2014 р. у судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Судова колегія в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши повноту, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла до висновку,
що рішення місцевого господарського
суду слід змінити, а в задоволенні
апеляційної скарги відмовити з огляду
на наступне.

28.09.2011 р. між позивачем Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(постачальник) та відповідачем
Публічним акціонерним товариством
"Інтерпайп Новомосковський трубний
завод" (покупець) укладено договір №
14/1818/11 на купівлю-продаж природного
газу (а. с. 32-37).

Відповідно до пункту 1.1. договору,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у IV кварталі 2011 р. та
у 2012 р. природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах даного договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для власних потреб. Покупець є кінцевим
споживачем (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що
продавець передає покупцеві в період з
01.10. 2011 р. по 31.12.2012 р. газ в обсязі до 9 400
тис. куб. м.

Згідно пункту 3.1.2. договору визначено,
що покупець до 20 числа місяця, що
передує місяцю поставки газу, надає
продавцю належним чином оформлену
заявку на планові обсяги споживання
газу на наступний місяць, підписану
уповноваженою особою. Плановий обсяг
поставки підтверджується продавцем та
доводиться до відома газотранспортних
підприємств в електронному вигляді ОДУ
ДК "Укртрансгаз" на відповідний місяць
поставки.

Відповідно до пункту 3.3. договору
приймання - передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання - передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів визначених на підставі
показів комерційного вузла/вузлів
обліку газу покупця.

У відповідності до п. 3.4. договору
визначено, що не пізніше 5-го числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу, покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печатками покупця та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві та газорозподільному
(газотранспортному) підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Згідно п. п. 5.1., 5.2. договору, ціна
(граничний рівень ціни) на природний
газ та послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ.

Всього з ПДВ до сплати за 1000 куб. м.
природного газу та послуги з
транспортування - 3 994,52 грн.

Відповідно до пункту 5.4. договору
зазначено, що загальна сума вартості
природного газу та ціна цього договору
складається із сум вартості місячних
поставок газу.

Згідно пункту 6.1. договору оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 50%
попередньої оплати вартості планових
обсягів поставки природного газу за 5
днів до початку здійснення поставки.
Решта 50% вартості планових обсягів
поставки природного газу сплачується
покупцем протягом місяця поставки
газу. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14-го числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до п. 6.3. договору, в
платіжних дорученнях покупець повинен
обов'язково зазначати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу.

Договір набуває чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін і діє в
частині реалізації газу з 01.10. 2011р. до
31.12.2012р., а в частині проведення
розрахунків за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості (пункт 11.1. договору).

В подальшому між сторонами до договору
було укладено: додаткову угоду № 1 від
30.09.2011 р.; додаткову угоду № 2 від 11.10.2011
р.; додаткову угоду № 3 від 14.11.2011 р.;
додаткову угоду № 4 від 10.01.2012 р.;
додаткову угоду № 5 від 27.06.2012 р. (а. с.
38-42).

Додаткові угоди укладались сторонами
стосовно зміни ціни на природний газ, а
додатковою угодою № 3 від 14.11.2011 р.
сторонами внесено зміни до пункту 6.1.
договору щодо порядку розрахунків,
зокрема щодо остаточного розрахунку за
спожитий газ з урахуванням вартості
транспортування територією України,
який здійснюється на підставі акту
приймання-передачі газу (за звітний
місяць) до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору позивач
протягом жовтня - грудня 2012 року,
здійснив поставку природного газу
відповідачу, що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.10.2012 р., від 30.11.2012 р., 31.12.2012 р. (а. с. 43-45)
на загальну суму 6234653,30 грн. (499602,63
грн. + 1462364,11грн. + 4272686,56грн.), які
підписані повноважними представниками
сторін та скріплені печатками
підприємств, що підтверджує отримання
природного газу відповідачем.

Відповідач в свою чергу свої
зобов'язання за договором
купівлі-продажу природного газу
виконав, але з простроченням строків
передбачених умовами договору, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями (а. с. 60,
61) та стало підставою звернення
позивача до суду за стягненням пені та 3
% річних.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За приписами статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ч. 1
ст. 548 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді сплати неустойки.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1. цього договору покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
простроченого платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 (семи)
відсотків від суми простроченого
платежу.

Пеня сплачується протягом 3 (трьох)
банківських днів з моменту отримання
покупцем вимоги продавця. У разі
несплати пені у вказаний строк
покупець вважається таким, що має
заборгованість за цим договором.

У зв'язку з неналежним виконанням умов
договору щодо своєчасної оплати за
поставлений природний газ позивачем
нарахована відповідачу пеня за період
з 03.04.2013 р. по 16.07.2013 р. у сумі 216 628,81 грн.,
яка передбачена договором.

За приписами частин 1, 5 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Колегія суддів, перевіривши долучений
позивачем до матеріалів справи
розрахунок суми пені, вважає, що
місцевим господарським судом
правомірно відмовлено у її стягненні з
відповідача, оскільки позивач
звернувся з позовом до суду 28.03.2014 р., а
прострочення відповідача почалося з
моменту закінчення строку на оплату
поставленого газу (до 14-го числа місяця
наступного за місяцем поставки газу, п.
6.1. договору). Відповідно за актами
приймання-передачі природного газу за
жовтень-грудень 2012 р. прострочення
грошового зобов'язання почалося з
15.11.2012 р., 15.12.2012 р. та 15.01.2013 р.

Таким чином, позивачем пропущено
встановлений ст. 258 ЦК України річний
строк позовної давності, про
застосування якого заявлено
відповідачем у своєму відзиві на
позовну заяву.

Отже, місцевим господарським судом
правомірно відмовлено у задоволенні
позову в частині стягнення з
відповідача пені.

Крім того, позивач нарахував до сплати
відповідачу 3 % річних за період з 03.04.2013
р. по 16.07.2013 р. включно у сумі 48395,46 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Дослідивши розрахунок 3 % річних,
колегія суддів встановила, що судом
першої інстанції залишено поза увагою
зауваження відповідача, що міститься у
відзиві на позов, стосовно
неправомірності включення позивачем
при розрахунку відсотків річних, дня
фактичної сплати відповідачем суми
заборгованості, а саме 16.07.2013 р., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями та
розрахунком позивача (а. с. 30-31, 60-61).

Аналізуючи розрахунок 3 % річних,
апеляційний суд зазначає, що
відповідно пункту 1.9. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення.

Отже, останнім днем при розрахунку
стягнення 3 % річних вважається день, що
передує оплаті заборгованості, тобто в
даному випадку 15 число.

Таким чином, згідно перерахунку
колегією суддів суми 3 % річних за
період прострочення відповідачем
грошового зобов'язання за договором з
03.04.2013 р. по 15.07.2013 р. включно, сума 3 %
річних складає 47934,55 грн.

З огляду на вищезазначене, доводи
скаржника стосовно неправомірності
відмови місцевим господарським судом у
задоволенні позовних вимог позивача в
частині стягнення з відповідача суми
пені за прострочення грошового
зобов'язання є безпідставними та
колегією суддів відхиляються.

В частині позовних вимог про стягнення
3 % річних, рішення слід змінити,
стягнувши з відповідача на користь
позивача 47934,55 грн.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір за подання апеляційної
скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. 99, 101, 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 02.06.2014 р.
по справі № 904/2096/14 змінити.

Викласти абзац другий резолютивної
частини рішення у наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Інтерпайп Новомосковський
трубний завод» (51200, Дніпропетровська
область, м. Новомосковськ,
вул. Сучкова, 115, ідентифікаційний код
05393139) на користь Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ідентифікаційний код
20077720) 47934,55 грн. - 3 % річних та 958,69, грн.
судового збору.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено
22.07.2014 р.

Головуючий
Ю.Б. Парусніков

Судді
Л.М. Білецька

І.В. Тищик