ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р.
Справа № 923/806/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства «Енергопостачальна
компанія «Херсонобленерго» м. Херсон

до фізичної особи- підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон

про розірвання договору

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа
Ювченко Т.І.

від відповідача - уповноважена особа
ОСОБА_3

Публічне акціонерне товариство
«Енергопостачальна компанія
«Херсонобленерго» (позивач по справі)
звернулося з позовом про розірвання
договору про постачання електричної
енергії № 3705 від 26.11.2005 року укладеного
між публічним акціонерним товариством
«Енергопостачальна компанія
«Херсонобленерго» та фізичною особою-
підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем).

. Позивач в засіданні суду позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив задовольнити позовні вимоги.

Він зазначає, що між ним та
відповідачем укладено договір на
постачання електричної енергії № 3705
від 26.11.2005року, який діє в редакції
додаткової угоди від 30.11.2009року. Згідно
з зазначеним договором позивач
зобов'язався постачати електричну
енергію на об'єкт «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташований в АДРЕСА_2 При укладені
договору відповідачем були надані
документи на право користування
об'єктом відповідно до укладеного між
ним на ТОВ «СВІТ М» договору оренди.

12.02.2014року орендодавець звернувся до
позивача з листом №22/2-14-р, яким
повідомив позивача, що договір оренди
припинився на підставі ст..782 ЦК
України у зв'язку з відмовою
орендодавця від договору оренди.

Оскільки відповідач втратив право
користування об'єктом на який
здійснювалося постачання електричної
енергії, а інших документів на право
власності або користування
вищезазначеним об'єктом не надав і
розірвати договір за згодою сторін
відмовився, позивач просить розірвати
договір № 3705 від 26.11.2005року.

Присутній в засіданні суду представник
відповідача письмового відзиву на
позов з обґрунтуванням правових
підстав ухилення від розірвання
договору суду не надав, пояснивши усно,
що позовні вимоги він не визнає,
оскільки відповідно до наданої ним
довідки КП «Херсонське бюро технічної
інвентаризації» від 20.06.2014року право
власності на нежитлові будівлі,
розташовані за адресою АДРЕСА_2 не
зареєстроване. Крім того, відповідач
звернувся до Херсонської міської ради
з заявою про надання йому в
користування на правах оренди
земельної ділянки під об'єкт
нерухомості.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Між відкритим акціонерним товариством
"Електропостачальна компанія
"Херсонобленерго", назва якого змінена
відповідно до Закону України «Про
акціонерні товариства» на публічне
акціонерне товариство
"Електропостачальна компанія
"Херсонобленерго" (позивач по справі),
та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідач) 26 листопада 2005року
укладено договір про постачання
електричної енергії №3705, який діє в
редакції додаткової угоди від
30.11.2009року.

Відповідно до пункту 1 договору
позивач зобов'язався постачати
електричну енергію відповідачу на
об'єкт «ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться
в АДРЕСА_2, а відповідач, як споживач,
зобов'язався сплачувати позивачу
вартість електричної енергії.

Крім того, відповідно до пункту 2.5
договору відповідач прийняв на себе
обов'язки у разі звільнення переданого
в користування об'єкту, відчуження його
в будь-який спосіб, повідомити
позивача за 20 діб до дня зміни
власника і в цей термін здійснити
оплату всіх платежів, передбачених
договором. Цим же пунктом передбачено
обов'язок позивача, як постачальника,
припинити постачання електричної
енергії з дня звільнення споживачем
приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також:
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Враховуючи особливості договорів про
постачання електричної енергії,
досягнення сторонами згоди щодо
об'єкту, на який буде постачатися
електрична енергія, є істотною умовою
договору.

При укладенні договорів про
постачання електричної енергії
сторони повинні керуватися Правилами
постачання електричної енергії (далі -
Правила).

Пунктом 1.2. Правил надано поняття
«об'єкт» - це електрифікована споруда
(сукупність електрифікованих споруд
на одній території) або частина
електрифікованої споруди, що належить
на праві власності або на праві
користування.

Таким чином згода сторін щодо істотних
умов договору не може бути досягнута,
якщо об'єкт не належить споживачу на
праві власності або користування.

Відповідно до пункту 5.4. Правил для
укладення договору про постачання
електричної енергії заявник (споживач)
має надати відповідній організації
перелічені в цьому пункті документи, в
тому числі заяву щодо укладення
відповідного договору із зазначенням
роду виробничої діяльності,
місцезнаходження та банківських
реквізитів заявника, а також
копію документа, яким визначено право
власності чи користування на об'єкт
(приміщення) або копію документа, що
підтверджує право власності чи
користування на земельну ділянку (у
разі відсутності на відповідній
земельній ділянці об'єкта).

Матеріалами справи підтверджується, що
при зверненні з заявою до позивача про
укладення договору, відповідачем було
надано документи, зазначені пункті 5.4.
Правил, в тому числі договір оренди
нежитлових приміщень за адресою
АДРЕСА_2, як закладу громадського
харчування, які були підставою
укладення електричної енергії та
зазначення в додатку №5 до договору
«Перелік об'єктів споживача та точок
обліку активної електричної енергії»
об'єкту «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою
АДРЕСА_2

Відповідно до п. 1.2.Правил споживач
електричної енергії - юридична або
фізична особа, що використовує
електричну енергію для забезпечення
потреб власних електроустановок на
підставі договору.

Матеріалами справи підтверджується,
що об'єкт зазначений в додатку №5 до
договору постачання електричної
енергії відповідач використовував на
підставі останнього договору оренди
№27 від 01.09.2013року, укладеного з ТОВ
«СВІТ М».

Наданим до матеріалів справи рішенням
господарського суду Херсонської
області від 13.02.2014року по справі
№923/1839/1, залишеним в силі постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 03.04.2014року, встановлено, що
договір оренди було розірвано
відповідно до ст. 782 ЦК України, пункту
5.3 договору оренди у зв'язку з відмовою
орендодавця від договору оренди і
відповідно до пункту 3.8 договору
відповідач, як орендар, зобов'язаний
повернути об'єкт оренди орендодавцю.

Факти встановлені рішенням
господарського суду Херсонської
області від 13.02.2014року по справі
№923/1839/1 відповідно до ст. 35 ГПК України
є преюдицією і не потребують
доказуванню знову при розгляді цієї
справи.

В засідання суду відповідачем не
надано належних доказів, якими б
підтверджувалося, що йому, як споживачу
електричної енергії, належить право
власності чи користування на об'єкт
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_2.

Посилання представника відповідача на
те, що відповідач звернувся до
Херсонської міської ради з заявою про
надання в оренду земельної ділянки під
об'єкт нерухомості не підтверджено
жодними доказами, тому не приймається
судом як належний доказ по справі. До
того ж сам факт звернення відповідача
до міської ради не надає йому
передбачених законом підстав
користування як об'єктом нерухомості,
так і земельною ділянкою.

Таким чином, ті обставини, що зумовили
укладання договору №3705 від 26.11.2005року,
істотно змінились, тому позивач має
право вимагати розірвання договору.

Відповідно до пункту 5.23 Правил зміна
або розірвання договору у зв'язку з
істотною зміною обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, здійснюється в порядку,
визначеному законодавством України.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Втрата відповідачем права
користування об'єктом на який
постачалася електрична енергія є
істотною умовою. Як стверджує позивач,
якби він знав, що право власності
позивача на об'єкт у визначений час
припиниться, то договір постачання
електричної енергії було б укладено зі
строком, який не можна продовжити далі
за цю дату. Тобто, договір укладався б
на інших умовах.

Зазначене випливає з вищевикладених
вимог пунктів 1.2, 5.4 Правил, згідно із
якими договір укладається виключно з
власниками або користувачами об'єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1)в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не

настане;

2)зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути

після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і

позбавило б заінтересовану сторону
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору;

4)із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин

несе заінтересована сторона.

При розгляді справи встановлено
наявність всіх обставини, що дають
підстави для зміни договору відповідно
до ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Так, укладаючи 26.11.2005року з
відповідачем договір №3705 відносно
об'єкта «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою
АДРЕСА_2, позивач не міг знати, чи
припиниться у майбутньому право
користування відповідача на
зазначений об'єкт, як і не міг знати
коли це станеться.

Зміна права користування вказаним
об'єктом зумовлена причинами, які
позивач, як енергопостачальна
організація, не може усунути при всій
турботливості та обачності, які від
нього вимагаються, оскільки таке право
та його реалізація належать іншим
особам, а позивач не відповідає за
юридичні наслідки, пов'язані з
припиненням договору оренди.

Оскільки припинення права
користування на об'єкт автоматично не
припиняє дії договору постачання
електричної енергії, сам факт втрати
права користування об'єктом оренди
автоматично не зобов'язує нового
користувача цим об'єктом здійснювати
оплату за спожиту електричну енергію,
зберігати цілісність електричних
приладів та пломб у відповідності до
вимог п.п. 3.1-3.3 Правил, тому порушує
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавляє позивача того, на що
він розраховував при укладенні
договору.

Із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
вищезазначених обставин повинен нести
позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 ГК України
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду.
Відповідно до ч. 4 ст. 188 ГКУ у разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Позивач надав докази, що ним листом
№37/11-1285 від 22.04.2014року відповідно до
вимог ст. 188 ГК України надіслано
відповідачу пропозицію щодо
розірвання договору від 26.11.2005року №3705
з доданням 2 примірників додаткової
угоди, однак відповідач відмовився її
підписати. Таким чином, згоди щодо
розірвання договору від 26.11.2005року №3705
сторонами не досягнуто, що спонукало
позивача звернутися із позовом про
розірвання договору.

Згідно з вимогами ст. 4-3, ст. 33 ГПК
України судочинство в господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Ці докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Будь-яких належних доказів, в розумінні
стаття 34 ГПК України, якими б
обґрунтовувалися правові підстави
ухилення від розірвання договору,
відповідач суду не надав, як і не надав
доказів, які б підтверджували його
право користування об'єктом
електропостачання.

Щодо посилання відповідача на те, що
відповідно до довідки КП «Херсонське
бюро технічної інвентаризації» №3267
від 20.06.2014 року право власності на
нежитлові будівлі розташовані в
АДРЕСА_2 не зареєстроване взагалі за
будь-яким, в тому числі і за ТОВ «СВІТ
М», слід зазначити, що цей факт не
спростовує вищезазначених обставин,
навпаки підтверджує відсутність у
відповідача правових підстав
користування приміщеннями, які
розташовані за цією адресою.

Інші посилання відповідача, в тому
числі щодо відсутності права власності
ТОВ «СВІТ М» на об'єкт, який передавався
в оренду відповідачу, то зазначені
обставини не є предметом спору, вони
знаходяться за межами предмету
доказування, а тому не підлягають
розгляду в цьому провадженні.

Таким чином, доводи відповідача не
спростовують викладених у позові
обставин, тому позовні вимоги про
розірвання договору підлягають
задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України відносяться на відповідача з
вини якого виник спір в суді.

В засіданні оголошувалася
вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Розірвати договір про постачання
електричної енергії № 3705 від 26.11.2005
року укладений між публічним
акціонерним товариством
«Енергопостачальна компанія
«Херсонобленерго» та фізичною особою-
підприємцем ОСОБА_1.

3.Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 (інші
реквізити суду не відомі) на користь
публічного акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Херсонобленерго» м. Херсон вул.
Пестеля 5 на поточний рахунок № 2
ФХОУ АТ «Ощадбанк» у м. Херсоні, МФО 352457,
ідентифікаційний код 05396638 -1218грн. 00коп.
судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 17 липня 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова