ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа № 911/1481/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

Фермерського господарства
«Вікторія»

про стягнення 13 745,48 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Грищенко О.М. (довіреність
б/н від 01.04.2013 р.);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» (відповідач1) та
Фермерського господарства «Вікторія»
(відповідач2) про стягнення 13 745,48 грн.

Провадження у справі № 911/1481/14 порушено
ухвалою від 24.04.2014 року та призначено
справу до розгляду на 13.05.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 13.05.2014
року представники сторін, належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, не з'явились,
відповідачі вимог ухвали
Господарського суду Київської області
від 24.04.2014 року не виконали, про причини
неявки в судове засідання суд не
повідомили, у зв'язку з чим розгляд
справи відкладено на 03.06.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 03.06.2014
року представники відповідачів,
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи, не з'явились,
вимог ухвали Господарського суду
Київської області від 24.04.2014 року не
виконали, про причини неявки в судове
засідання суд не повідомили. Розгляд
справи відкладався до 24.06.2014 року.

В судовому засіданні 24.06.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав.
Представники відповідачів, належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, в судове засідання
24.06.2014 року повторно не з'явились, вимог
суду не виконали, про причини неявки в
судове засідання суд не повідомили.

Відповідача 2 - Фермерське господарство
«Вікторія» в судові засідання не
з'являвся, про причини неявки суд не
повідомив, подавав до суду 29.05.2014 року
та 05.06.2014 року клопотання про
надіслання на його адресу копії пзовнї
заяви, оскільки стверджував, що не
отримував ні копії позовної заяви з
додатками, ні ухвал суду про
призначення судових засідань. В той же
час, матеріали справи свідчать, що
відповідач-2 був обізнаний з фактом
порушення провадження у даній справі,
однак з матеріалами справи не
ознайомився, позовні вимоги по суті не
заперечив.

Оскільки про поважні причини неявки в
судове засідання відповідачів суд не
повідомлений, відзиви на позов без
поважних причин не надані, суд вважає,
що, у відповідності до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

встановив:

Як підтверджується матеріалами справи,
26.03.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез», як Постачальником, та
відповідачем2 - Фермерським
господарством «Вікторія», як Покупцем,
укладено Договір поставки на умовах
товарного кредиту за №ТК260311/1 (далі -
Договір поставки), відповідно до п. 1.1
якого Постачальник зобов'язався
поставити та передати у власність
Покупця насіннєвий матеріал та хімічні
засоби захисту рослин, а Покупець
зобов'язався прийняти товар для
власних потреб, сплатити проценти за
користування товарним кредитом та ціну
товару відповідно до умов Договору.

Вартість договору складається із суми
всіх специфікацій, підписаних в рамках
цього договору, в яку включається ціна
товару та проценти за користування
товарним кредитом (п.2.3).

15.11.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез», як Первісним кредитором
та позивачем - Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс», як Новим кредитором,
укладено Угоду про заміну кредитора у
зобов'язанні №15-11/12-130, відповідно до
пункту 1.1 якої, Первісний кредитор
відступає позивачу право вимоги
виконання відповідачем-2, зобов'язання
щодо сплати розміру пені, відсотків за
користування чужими коштами, штрафу та
інфляційних втрат, набутих Первісним
кредитором на підставі Договору
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК260311/1 від 26.03.2011 року, у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням відповідачем-2 грошового
зобов'язання згідно Договору поставки
на умовах товарного кредиту №ТК260311/1
від 26.03.2011 року.

Відповідно до п. 1.2 Угоди за цією угодою
позивач одержує право замість
Первісного кредитора вимагати від
відповідача-2 сплати (в редакції
додаткових угод № 2 від 14.08.2013
року та №3 від 03.04.2014 року) грошової суми
в нарахованому ромірі пені, відсотків
за користування чужими грошовими
коштами, штрафу, інфляційних та 3%
річних за весь період
існуванняосновної заборгованості без
будь-яких обмежень.

Відповідно до п. 4.3 Угоди, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Корпорація «Агросинтез»
зобов'язалось сповістити відповідача-2
про уступку права вимоги за цією
угодою.

Відповідно до акту прийому-передачі
документів від 15.11.2012 року до угоди про
заміну кредитора у зобов'язанні
№15-11/12-130 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» передало, а позивач
прийняв: Договір поставки на умовах
товарного кредиту за № ТК260311/1 від
26.03.2011 року; видаткові накладні: №
А-00003636 від 22.04.2011 року; № А-00003638 від
22.04.2011 року; № А-00003637 від 22.04.2011 року; №
А-00003715 від 28.04.2011 року; № А-00003909 від
11.05.2011 року; довіреності суворої форми
звітності серії ЯПК № 410466 від 22.04.2011
року, серії ЯПК № 410493 від 09.05.2011
року та банківські виписки: від 19.04.2011
року, від 13.05.2011 року, від 28.11.2011 року, від
11.01.2012 року.

Листом від 15.11.2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Корпорація «Агросинтез» повідомило
відповідача-2 про відступлення
позивачу права вимоги. Однак, як
зазначає позивач, зазначене
повідомлення залишене відповідачем-2
без відповіді та задоволення.

21.12.2012 року між відповідачем1 -
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», як Поручителем, та
позивачем, як Кредитором, укладено
Договір поруки №21-12-2012-34 (далі - Договір
поруки), відповідно до п.п. 1.1, 2 якого
відповідач-1 поручається перед
позивачем за виконання обов'язку
відповідачем-2 щодо виконання
грошового зобов'язання щодо сплати 3%
річних в межах суми 1028,47 грн. у зв'язку
із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням відповідачем-2
грошового зобов'язання згідно Договору
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК260311/1 від 26.03.2011 року та угоди
№15-11/12-130 про заміну кредитора у
зобов'язанні від 15.11.2012 року.

Пунктом 4.1 Договору поруки сторони
погодили, що у разі порушення
(невиконання чи неналежного виконання)
відповідачем-2 обов`язку за основною
угодою, позивач вправі звернутись із
вимогою про виконання як до
відповідача-2, так і до відповідача-1,
які несуть солідарну відповідальність.

Згідно з п. 3.1 Договору поруки
відповідальність відповідача-1 перед
позивачем обмежується сплатою 3%
річниїх у сумі 1028,47 грн.

Як зазначав позивач, пеню, інфляційні
витрати, штраф, відсотки за
користування чужими грошовими коштами
та 3% річних, які підлягають сплаті в
зв'язку з простроченням відповідачем-2
зобов`язання щодо оплати поставленого
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» відповідач-2 не сплатив.

В зв'язку з простроченням
відповідачем-2 зобов`язання щодо оплати
поставленого Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» товару, враховуючи
положення Угоди про заміну кредитора у
зобов'язанні №15-11/12-130 від 15.11.2012 року (в
редакції додаткових угод) та Договору
поруки №21-12-2012-34 від 21.12.2012 року, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідачів солідарно
1028,47 грн. 3 % річних за період
прострочоення з 05.04.2011 року по 10.01.2012
року, з відповідача-2: пені в розмірі 973,70
грн. за період прострочення
відповідної суми зобовязання з 05.04.2011
року по 30.09.2011 року, інфляційних витрат
в сумі 103,71 грн. за квітень 2011 - вересень
2011 року, відсотків за
користування чужими грошовими коштами
в сумі 11639,60 грн. за період з 05.04.2011 року
по 30.09.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на корить
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Пунктом 1 частини 2 вказаної статті
визначено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 694 Цивільного
кодексу України договором
купівлі-продажу може бути передбачений
продаж товару в кредит з відстроченням
або з розстроченням платежу. Товар
продається в кредит за цінами, що діють
на день продажу. Зміна ціни на товар,
проданий в кредит, не є підставою для
проведення перерахунку, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З огляду на викладене, судом
встановлено, що на виконання, умов
укладеного між Товариство з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» та відповідачем-2
Договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК260311/1 від 26.03.2011 року,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» поставило, а відповідач-2
прийняв товар загалом на суму 175 041,49
грн., що підтверджується видатковими
накладними: №А-00003636 від 22.04.2011 року;
№А-00003638 від 22.04.2011 року;
№А-00003637 від 22.04.2011 року; №А-00003715 від
28.04.2011 року; № А-00003909 від
11.05.2011 року, підписаними представниками
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» та відповідача-2 без
будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідно до специфікацій №1 до
Договору поставки, сторонами визначено
порядок оплати вартості отриманого
товару: 33 008,11 грн. до 04.04.2011 року, 49 512,17
грн. до 01.10.2011 року; відповідно до
специфікацій №2 до Договору поставки,
сторонами визначено порядок оплати
вартості отриманого товару: 11 523,55 грн.
до 25.04.2011 року, 17 285,33 грн. до 01.10.2011 року;
відповідно до специфікацій №3 до
Договору поставки, сторонами визначено
порядок оплати вартості
отриманого товару: 35 281,21 грн. до 25.04.2011
року, 35 281,21 грн. до 01.10.2011 року;
відповідно до специфікацій №4 до
Договору поставки, сторонами визначено
порядок оплати отриманого товару: 5 048,16
грн. до 11.05.2011 року, 5 048,16 грн. до
01.10.2011 року.

Однак, свої зобов`язання щодо оплати
поставленого Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» товару у встановлений
специфікаціями строк, відповідач-2
своєчасно та в повному обсязі не
виконав. Частково сплатив 68289,11 грн.
19.04.2011 року, та 5048,16 грн. 13.05.2011 року,
всього 73 337,27 грн. Решту заборгованості
в сумі 101 704,22 грн. відповідачем-2 було
сплачено лише 11.01.2012 року.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного
кодексу України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 8.2.3 Договору сторони погодили,
що за прострочення строків грошових
зобов`язань відповідач-2 сплачує
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» пеню у розмірі 0,05%, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої суми грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення, а у разі, якщо
прострочення складає понад 30
календарних днів, відповідач-2 сплачує
додатково штраф у розмірі 30% від
вартості договору за кожен факт
порушення терміну платежу.

Згідно з частиною п'ятою статті 694
Цивільного кодексу України якщо
покупець прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Відповідно до статті 536 Цивільного
кодексу України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором; розмір
процентів за користування чужими
грошовими коштами встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8.5 Договору у разі
прострочення сплати будь-якого платежу
відповідач-2 сплачує Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Корпорація «Агросинтез» проценти за
користування чужими грошовими коштами
від простроченої суми за весь час
прострочення, сума яких
розраховується: СП = (СППх0,5хД) : 100, де СП
- сума процентів, що підлягає сплаті
відповідачем-2, СПП - сума простроченого
платежу; Д - кількість календарних днів
прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням 3% річних та встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Договором, сторони передбачили, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань за цим договором
здійснюється до моменту їх виконання, а
строк позовної давності по цих вимогах
складає три роки.

З огляду на викладене та враховуючи п.
8.2.3, п. 8.5 Договору № 11/06/14-11 від 28.03.2011
року та положення ст. 625 Цивільного
кодексу України, в зв'язку з
простроченням виконання зобов'язання
щодо оплати отриманого від Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Корпорація «Агросинтез» товару, суд
дійшов висновку, що у останнього
виникло право на стягнення з
відповідача-2 пені, інфляційних витрат,
відсотків за користування чужими
грошовими коштами та 3% річних, як
заявлено в позові.

Позивач повідомив суду, що відповідно
до постанови Київського апеляційного
господарського суду у справі № 911/2974/13
позовні вимоги ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» до відповідачів про
стягнення сум пені, відсотків за
користування чужими грошовим коштами,
штрафу та інфляційних були задоволені
за період прострочення з 02.10.2011 року по
10.01.2012 року, нараховані на відповідні
прост рочені суми в межах переданого
зобовязаня за Угодою про заміну
кредитора у зобов'язанні в редакції
додаткової угоди № 1.

Однак враховуючи, що додатковими
угодами №№ 2, 3 до Угоди про заміну
кредитора у зобов'язанні
Постачальником та позивачем (Новим
кредитором) було погоджено про
передачу зобов'язання по штрафним
санкціям без обмеження суми та періоду
нарахування та щодо3% річних, позивач
звернувся до суду про стягнення з
відповідача-2 пені, інфляційних, річних
та відсотків за користування чужими
грошовими коштами за періоди
прострочення, які фактично тривали,
однак не ввійшли до періодів
прострочення, які розглядались в
матеріалах справи № 911/2974/13.

Зокрема, в матеріалах справи № 911/2974/13
задоволено до стягнення
відповідальність за прострочення
зобов'язань, яка тривала з 02.10.2011 року по
10.01.2012 року (день повної оплати), однак
як вбачається зі специфікацій до
Договору поставки, строк виконання
зобов'язання по деяким платежам на 33
008,11 грн. настав з 05.04.2011 року, на
11 523,55 грн. з 26.04. 2011 року, на суму
35 281,21 грн. з 26.04.2011 року та на суму
5 048,16 грн. до 12.05.2011 року, які не
охоплені вимогами у справі № 911/2974/13.
Крім того, у справі № 911/2974/13 взагалі не
заявлялись до стягнення 3% річних від
прострочених сум.

Враховуючи період сплати
заборгованості в сумі 68289,11 грн. 19.04.2011
року, прострочення по зобов'язанню на 33
008,11 грн. тривало 14 днів з 05.04.2011 року по
18.04.2011 року, на 11 523,55 грн. тривало з
26.04.2011 року по 10.05.2011 року, на
16571,92 грн. з 11.05.2011 року по 12.05.2011 року і
на суму 11523,76 грн. прострочення почалось
з 13.05.2011 року і тривало по остаточне
погашення боргу 11.01.2012 року, однак
період з 02.10.2011 року розглядався у
справі № 911/2974/13, тому заявлений
позивачем по 30.09.2011 року.

Оскільки, вимога про стягненя 3% річних
не заявлялась, позивачем правомірно
заявлено до стягнення 3% річних за
вищенаведені періоди прострочення за
весь період існування заборгованості
по 10.01.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного
кодексу України сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України Кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Відповдіно до ст. 516 Цивільного кодексу
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Частиною 1 ст. 517 Цивільного кодексу
України встановлено, що первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Цивільного
кодексу України за довором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного
кодексу України у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

З огляду на викладене та враховуючи, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» на підставі Угоди
№15-11/12-130 від 15.11.2012 року про заміну
кредитора у зобов'язанні (в редакції
додаткових угод №№ 2, 3), відступило
позивачу право вимоги виконання
відповідачем - 2 зобов`язання щодо
сплати розміру пені, відсотків за
користування чужими коштами, штрафу,
інфляційних витрат та 3% річних, набутих
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» в зв'язку з простроченням
відповідачем-2 зобов'язання щодо оплати
поставленого товариством товару на
підставі Договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК260311/11 від
26.03.2011 року, суд дійшов висновку, що
у позивача виникло право вимоги від
відповідача-2 сплати заявлених у позові
пені, відсотків за користування чужими
коштами, інфляційних витрат та 3%
річних, набутих Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Корпорація «Агросинтез» в зв'язку з
простроченням відповідачем-2
зобов'язання щодо оплати поставленого
товариством товару на підставі
Договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК260311/11 від 26.03.2011 року, в
межах заявлених періодів прострочення.

На суму прострочення 33 008,11 грн. з 05.04.2011
року по 18.04.2011 року, на 11 523,55
грн. з 26.04.2011 року по 10.05.2011 року, на 16571,92
грн. з 11.05.2011 року по 12.05.2011 року і на
суму 11523,76 грн. з 13.05.2011 року по 30.09.2011
року, а щодо 3% річних, то за наведені
період по 10.01.2012 року.

Суд, здійснивши перерахунок сум пені,
інфляційних втрат, відсотків за
користування чужими коштами та 3%
річних, погоджується з розрахунком
наданим позивачем, тому позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача-2 на
користь позивача відсотків за
користування чужими коштами, штрафу та
інфляційних витрат підлягають
задоволенню в повному обсязі, а саме:
1028,47 грн. 3 % річних за період
прострочоення з 05.04.2011 року по 10.01.2012
року, пені в розмірі 973,70 грн. за період
прострочення відповідної суми
зобовязання з 05.04.2011 року по 30.09.2011 року,
інфляційних витрат в сумі 103,71 грн. за
квітень 2011 - вересень 2011 року, відсотків
за користування чужими грошовими
коштами в сумі 11639,60 грн. за період з
05.04.2011 року по 30.09.2011 року.

Крім того, враховуючи, що між позивачем
та відповідачем-1 укладено Договір
поруки №21-12-2012-34 від 21.12.2012 року, умовами
якого сторони погодили, що відповідач-1
несе солідарну відповідальність перед
позивачем в зв'язку з неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
відповідачем-2 грошового зобов'язання
згідно Договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК260311/1 від 26.03.2011
року та угоди №15-11/12-130 про заміну
кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012 року
в межах 3% річних на суму 1028,47 грн., суд
дійшов висновку, що відповідна сума
підлягає стягненню з відповідачів
солідарно.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивачем обгрунтовані та доведені,
відповідачами не заперечені та не
спростовані, тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
сплачений позивачем ссудовий збір
підлягає відшкодуванню за рахунок
відповідачів в частках, пропрційних
задоволеним тпозовним вимогам, а сааме
з відповідачів солідарно в сумі 136,70
грн., решту з відповідача2 в сумі 1690,29
грн.

Також позивачем заявлено до стягнення
солідарно з відповідачів витрати на
оплату послуг адвокатів в сумі 1000 грн.,
посилаючись на те, що для отримання
правової допомоги по складанню та
написанню позовної заяви про стягнення
з відповідачів заборгованості він
звертався до адвоката, на
підтвердження чого надав суду договір
№25-34/03 про надання адвокатських послуг
від 25.03.2013 року, укладений з адвокатом
ОСОБА_1, відповідно до п. 1.1 якого
адвокат ОСОБА_1 зобов`язався надати
позивачу правову допомогу з приводу
щодо відносин, які виникли між
позивачем та відповідачами на підставі
Договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК260311/11 від 26.03.2011 року, Угоди
№ 15-11/1230 від 15.11.2012 року
про заміну кредитора у зобов'язанні та
Договору поруки №21-12-2012-34 від 21.12.2012
року. Факт здійснення відповідних
витрат підтверджується відповідним
платіжним дорученням, факт надання
послуг адвокато підтверджується
посвідченням адвоката ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідачів витрат за
послуги адвоката в сумі 1000 грн. є
обґрунтованою, доведеною належними та
допустимими доказами, такою, що
підлягає задоволенню в повному обсязі,
пропорційно розміру задоволених вимог,
а сааме, з відповідачів солідарно 74,82
грн., з відповідача2 925,17 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл.,
Васильківський р-н, с. Мархалівка, вул.
Комсомольська, 22, ) та
Фермерського господарства «Вікторія»
(74020, Херсонська обл., Високопільський
р-н, с. Миколаївка, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, оф. 23, )
1028,47 (одна тисяча двадцять вісім) грн. 3%
річних, 136,70 (сто тридцять шість) грн.
витрат по сплаті судового збору та 74,82
(сімдесят чотири) грн. витрат на послуги
адвоката.

3.Стягнути з Фермерського господарства
«Вікторія» (74020, Херсонська обл.,
Високопільський р-н, с. Миколаївка, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, оф. 23, )
973,70 (дев'ятсот сімдесят три) грн. пені,
103,71 (сто три) грн. інфляційних витрат,
11639,60 (одинадцять тисяч шістсот
тридцять дев'ять) грн. відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
1690,29 (одна тисяча шістсот дев'яносто)
грн. витрат по сплаті судового збору та
925,17 (дев'ятсот двадцять п'ять) грн.
витрат на послуги адвоката.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 01.07.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.