м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
товариства з додатковою
відповідальністю "Весна-Захід"
до публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
про стягнення 46 854,63 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Солтис Т.П.(дов.
Від відповідача не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості по полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/1898380 у
розмірі 46 854,63 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 12.06.2014 порушено провадження у
розгляду на 01.07.2014.
Представники сторін в судове
засідання 01.07.2014 не з'явилися, причин не
явки суд не повідомили, хоча про час та
місце розгляду справи, були належним
Представник позивача 24.06.2014 через
канцелярію господарського суду м.
Києва подав клопотання про відкладення
розгляду справи.
Суд задовольнив дане клопотання.
Розгляд справи відкладено на 15.07.2014.
Представник позивача в судове
засідання 15.07.2014 з'явився, дав пояснення
по справі, позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.
В судове засідання 15.07.2014 представник
відповідача не з'явився, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був належним чином
Ухвала суду від 01.07.2014 отримана
відповідачем 04.07.2014, що підтверджується
відміткою на звороті ухвали та
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 01 9 (в матеріалах
справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації -адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа розглянута за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.2013 між ОСОБА_2 та публічним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Інтер-Поліс" (далі по тексту -
відповідач, страховик) було укладено
договір(поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/1898380 (далі по
тексту - договір страхування).

Предметом за Договором страхування є
майнові інтереси позивача, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням застрахованим
транспортним засобом: автомобіль марки
Ніссан, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1(далі по тексту - ТЗ). Зазначений
ТЗ належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу.

Згідно положень договору страхування
ТЗ застрахований на випадок
дорожньо-транспортної пригоди.

Як свідчать матеріали справи, 19.07.2013 на
ділянці шляху Львів-Жовква сталася ДТП
за участі застрахованого у ПАТ "СК
"Інтер-Поліс" полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/1898380
автомобіля Ніссан, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
автомобіля марки «Тойота»
реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме в
результаті порушення водієм
автомобіля Ніссан, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 Правил
дорожнього руху України, що спричинило
механічні пошкодження автомобілю
позивача - «Тойота» реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Факт скоєння ДТП підтверджується
Довідкою ДАІ № 9234539 про
дорожньо-транспортну пригоду, копія
якої знаходиться в матеріалах справи.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху
України, що підтверджується Постановою
Жовківського районного суду
Львівської області від 30.07.2013 у справі
№ 444/2267/13-п, відповідно до якої ОСОБА_3
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Пошкоджений винуватцем ДТП автомобіль
«Тойота» реєстраційний номер НОМЕР_2
належить на праві власності позивачу -
товариству з додатковою
відповідальністю "Весна-Захід".

07.10.2013 товариством з додатковою
відповідальністю "Весна-Захід" (в
подальшому - позивач) подано повний
пакет документів у Львівське
відділення ПАТ "СК "Інтер-Поліс",
включаючи рішення Жовківського
районного суду про визнання винуватим
водія транспортного засобу (копія
додається), застрахованого полісом №
АС/1898380 у ПАТ "СК "Інтер-Поліс" (копія
додається), довідку про
дорожньо-транспортну пригоду № 9234539
(копія додається), висновок експертного
авто товарознавчого дослідження №
322/10-13 від 03.10.2013 (копія додається).

Як свідчать матеріали справи, станом на
дату розгляду справи позивачем не
отримано страхового відшкодування від
відповідача за вказаним вище страховим
випадком. У відповідача відкрита
страхова справа № АС/1898380, сума
страхового відшкодування за якою є
узгодженою листами ПАТ "СК "Інтер-Поліс"
№ 1187 від 11.01.2014 (копія додається) та ТДВ
"Весна-Захід" № 12 від 23.01.2013 (копія
додається).

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про
страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР, із
змінами та доповненнями, п. 36.7 ст. 36
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" від 01.07.2004р. №
1961-IV, із змінами та доповненнями (у
подальшому - Закон № 1961-IV), ст.ст. 1, 12
Господарського процесуального кодексу
України (у подальшому - ГПКУ) позивач
звертається до суду за захистом своїх
порушених прав та інтересів.

Позивач своїми позовними вимогами
визначив: стягнення з відповідача
страхового відшкодування з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення,
трьох процентів річних від
простроченої суми та пені на користь
позивача.

Ціна позову становить 46 854,63 грн. (сорок
шість тисяч вісімсот п'ятдесят чотири
гри. 63 коп.).

Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону №
1961-IV, у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому Законом №
1961-IV порядку оцінену шкоду, заподіяну
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Позивачем дотримано вимоги ст. 33 Закону
№ 1961-IV, в частині обов'язку вчинення
передбачених дій як учасника
дорожньо-транспортної пригоди, а також
подано у Львівське відділення
відповідача документи, передбачені ст.
35 Закону № 1961-IV.

Відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону №
1961-IV протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у ст. 35 Закону №
1961-IV, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обгрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Пакет документів поданий для отримання
страхового відшкодування датується
07.10.2013. Гранична дата виплати
страхового відшкодування як строк у 90
днів із з дня отримання заяви про
страхове відшкодування, згідно п. 36.2 ст.
36 Закону № 1961-IV, становить 04.01.2013.

Враховуючи розпорядження Кабінету
міністрів України від 21.11.2013 № 920-р "Про
перенесення робочих днів у 2014р." першим
робочим днем з 04.01.2014 є 08.01.2014.

Проте, станом на день розгляду справи
відповідач не здійснив виплати
страхового відшкодування на користь
позивача.

Відповідно до положень ст. 8 ЗУ «Про
страхування», страховий випадок -
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

За умовами Договору страхування,
відповідач взяв на себе зобов'язання
виплатити страхове відшкодування при
настанні страхового випадку, в тому
числі за ризиком «ДТП» (за вирахуванням
суми безумовної франшизи в сумі 0 % від
страхової суми).

Відповідно до положень ст. 16 ЗУ «Про
страхування», договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Згідно ремонтної калькуляції № 321/10-13
від 03.10.2013 та висновку судового
експерта Величко А.Д. вартість
відновлювального ремонту ТЗ становить
71 820,10 грн.

Страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 Цивільного
кодексу України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 16 Закону України "Про
страхування" договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Частинами 1, 2 ст. 985 Цивільного кодексу
України страхувальник має право
укласти із страховиком договір на
користь третьої особи, якій страховик
зобов'язаний здійснити страхову
виплату у разі досягнення нею певного
віку або настання іншого страхового
випадку. Страхувальник має право при
укладенні договору страхування
призначити фізичну або юридичну особу
для одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також замінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування.

Статтею 26 Закону України «Про
страхування» передбачений перелік
випадків, в яких страховик має право
відмовляти у виплаті страхового
відшкодування. Серед іншого зазначеною
статтею передбачено, що страховик має
право відмовляти у виплаті страхового
відшкодування у випадках, передбачених
умовами договору страхування, якщо це
не суперечить закону.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 982 ЦК
України, істотними умовами договору
страхування є предмет договору
страхування, страховий випадок, розмір
грошової суми, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату у разі
настання страхового випадку (страхова
сума), розмір страхового платежу і
строки його сплати, строк договору та
інші умови, визначені актами
цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 988 ЦК
України, страховик зобов'язаний
протягом двох робочих днів, як тільки
стане відомо про настання страхового
випадку, вжити заходів щодо оформлення
всіх необхідних документів для
своєчасного здійснення страхової
виплати страхувальникові. У разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором. Страхова виплата за
договором майнового страхування
здійснюється страховиком у межах
страхової суми, яка встановлюється у
межах вартості майна на момент
укладення договору. Відшкодувати
витрати, понесені страхувальником у
разі настання страхового випадку з
метою запобігання або зменшення
збитків, якщо це встановлено договором.

Отже, факт існування у відповідача
обов'язку оплатити позивачу страхове
відшкодування у розмірі 41 084,76 грн.
належним чином доведений, що дає суду
підстави задовольнити позов позивача в
частині стягнення з відповідача
основного боргу в сумі 41 084,76 грн.

Відповідно до п.2 ст.12 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Враховуючи визначені полісом № АС/1898380
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, розмір шкоди, право на вимогу
якої перейшло до позивача, а також
розмір вартості відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, відповідач був
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 40 574,76 грн. (41 084,76 грн.
- 510,00 грн. франшизи за полісом).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань
позивач просить суд також стягнути з
відповідача пеню в сумі 2623,80 грн., 3%
річних в сумі 516,65 грн. та інфляційні
збитки в сумі 2629,42 грн.

Суд не погоджується з такими вимогами
позивача оскільки, так як відповідно до
ст.547 та п.1ч.2ст.551 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання (в тому числі щодо
неустойки) вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним. Якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача страхового
відшкодування, що було завдано третьою
особою, отже між сторонами у справі
відсутні як договірні зобов'язання, так
і грошові зобов'язання.

Оскільки спеціальними законами
(Законом України "Про страхування" та
Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів"), які
застосовуються до даних правовідносин,
не передбачено розмір неустойки (пені)
чи інших санкцій у разі звернення з
позовом до страхової компанії,
відповідальної за шкоду, заподіяну
винуватцем ДТП, а договірних відносин
між сторонами немає, відповідно
відсутні і правові підстави для
стягнення пені в сумі 2623,80 грн., 3% річних
в сумі 516,65 грн. та інфляційних збитків
в сумі 2629,42 грн.

При цьому, Положення п. 37.2 ст32 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не розповсюджується на
правовідносини між сторонами у даній
справі.

Згідно п.37.2 ст. 32 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів "за кожний день
прострочення виплати страхового
відшкодування з вини страховика або
МТСБУ особі, яка має право на отримання
такого відшкодування, сплачується пеня
з розрахунку подвійної облікової
ставки НБУ,яка діє у період ,за який
нараховується пеня.

Таким чином, п.37.2 ст.32 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів "не розповсюджується на
правовідносини між сторонами у даній
справі, оскільки у вищевказаній нормі
чітко йдеться про обов'язок страховика
сплатити саме на користь
страхувальника (потерпілої особи) або ж
вигодонабувача пеню в разі
прострочення виплати страхового
відшкодування з вини страховика.
Позивач не є в даному випадку ні
страхувальником, ні вигодо набувачем
за договором страхування № АС/1898380.

Аналогічна правова позиція закріплена
в постанові Верховного суду від 26.09.2012 у
справі 4/27-3520-2011 та Вищого
господарського суду України від 15.11.2011
у справі №44/157.

У зв'язку з наведеним суд відмовляє
позивачу у задоволенні позовних вимог
про стягнення пені в сумі 2623,80 грн., 3%
річних в сумі 516,65 грн. та інфляційних
збитків в сумі 2629,42 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню
частково.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з додатковою
відповідальністю "Весна-Захід"
задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Інтер-Поліс" (01033, м. Київ, вул.
Володимирська, буд. 69, )
на користь товариства з додатковою
відповідальністю "Весна-Захід" (79037, м.
Львів, Личаківський район, вул.
Б.Хмельницького, буд. 212, ) суму страхового відшкодування у
розмірі 40 574(сорок тисяч п"ятсот
сімдесят чотири) грн. 76 коп. та судовий
збір у розмірі 1 582 (одна тисяча п"ятсот
вісімдесят дві) грн. 18 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ.

5. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
22.07.2014