ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" липня 2014 р.Справа № Б-50/129-09 вх. №
7285/2-50

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кононової О.В.

при секретарі судового засідання
Юрченко О.А.

За участю:

кредитора ТОВ ТД "Протекс" - Альошин В.В.

кредитор - ОСОБА_3,

кредитора АТ "Райффайзен банк Аваль" -
Марченко О.П.

ліквідатора - Погоріла О.І., свідоцтво
НОМЕР_1 від 20.02.2013р.

розглянувши заяву заяву ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" (вх. № 42716 від
18.11.2013р.) про визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 28.01.2013 р.

По справі за заявою ТОВ ВФ ІІ "Протекс",
м. Харків

до ТОВ ВФ ІІ "Протекс", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 23.06.2011 р. ТОВ ВФ ІІ
"Протекс" визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатора арбітражного керуючого
Погорілу О.І., яку було зобов'язано
відповідно до ст. 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
виконати дії передбачені вказаною
статтею, завершити ліквідаційну
процедуру та надати суду відповідні
документи.

ХОД ПАТ "Райффайзен банк Аваль"
звернулася до суду в межах розгляду
справи про банкрутство ТОВ ВФ ІІ
"Протекс" з заявою (вх. № 42716 від 18.11.2013р.)
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 28.01.2013 р.,
укладеного з ОСОБА_6 на підставі
протоколів №№ 1,2 про відчуження
нежитлових приміщень №№ 61-68 загальною
площею 143,5 кв.м. та приміщень №№ 1-15,1
загальною площею 595,3 кв.м.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.11.2013 року у
справі № Б-50/129-09 (суддя - Усатий В. А.) у
задоволенні заяви ХОД ПАТ "Раффайзен
банк Аваль" про визнання недійсним
договору купівлі-продажу майна від
28.01.2013 року - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 08.01.2014 року у
справі № Б-50/129-09 ухвалу господарського
суду Харківської області від 21.11.2013
року у справі № Б-50/129-09 скасовано та
передано справу для розгляду заяви про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 28.01.2013 року.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.03.2014 р. постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 08.01.2014 р. у
справі №Б-50/129-09 залишено без змін.
10.04.2014 р. матеріали оскарження та
постанова Вищого господарського суду
України надійшла до господарського
суду.

Ухвалою суду від 14.05.2014 р. прийнято до
розгляду заяву ПАТ "Райффайзен банк
Аваль" (вх. № 42716 від 18.11.2013 р.) про
визнання недійсним договорів
купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 22.05.2014 р. було
відкладено розгляд заяви ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" (вх. № 42716 від
18.11.2013 р.) на "01" липня 2014 р.

В судовому засіданні 01.07.2014 р.
оголошувалась перерва до 08.07.2014 р. до 11:30
години.

В судовому засіданні ліквідатор
зазначила, що вважає вимоги ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" безпідставними
та необґрунтованими, просила суд
відмовити в задоволенні заяви.

Представник ПАТ "Райффайзен банк Аваль"
в судовому засіданні наполягала на
задоволенні заяви, просила суд визнати
недійсним договір купівлі-продажу від
28.01.2013 р., укладений з ОСОБА_6 на підставі
протоколів №№ 1, 2 про відчуження
нежитлових приміщень №№ 61-68 загальною
площею 143,5 кв.м. та приміщень №№ 1-15,1
загальною площею 595,3 кв.м.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши всі
докази, що надані учасниками справи, в
їх сукупності, судом встановлено
наступне.

Постановою господарського суду
Харківської області від 23.06.2011 р. ТОВ ВФ
ІІ "Протекс" визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру та
призначено ліквідатора арбітражного
керуючого Погорілу О.І., яку було
зобов'язано відповідно до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" виконати дії
передбачені законом, завершити
ліквідаційну процедуру та надати суду
відповідні документи.

На виконання постанови господарського
суду Харківської області від 23.06.2011 р.
ліквідатором ТОВ ВФ з ІІ "Протекс" в
офіційному друкованому органі - газеті
"Голос України" від 13 липня 2011 року №
125(5125) опубліковано відомості про
визнання боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури та
призначення ліквідатора.

Ліквідатором було проведено
інвентаризацію майна Товариства з
обмеженою відповідальністю Виробнича
фірма з іноземними інвестиціями
"Протекс", згідно з даними
інвентаризації на бухгалтерському
обліку TOB ВФ II "Протекс" знаходились
нежитлові приміщення на 3 поверсі № 61-68,
на 4 поверсі № 1-15Д за адресою АДРЕСА_1.
Вказані приміщення знаходились в
іпотеці ПАТ "Райффайзен банк Аваль" за
договором іпотеки № 010-2/07/1-898/1-07 від
07.08.2007 р., який був укладений між ВАТ
"Райффайзен банк Аваль" та ТОВ ВК ІІ
"Протекс" в забезпечення зобов`язань
банкрута за кредитним договором №
010-2/07/1-898-07 від 07.08.2007 р.

Ліквідатором було проведено оцінку
вказаних нежитлових приміщень та
Універсальною біржею "Гермес"
проведено аукціонні торги з продажу
вказаного нерухомого майна
підприємства, на яких нежитлові
вбудовані приміщення на 3 поверсі №
61-68, на 4 поверсі № 1-15Д за адресою
АДРЕСА_1 були реалізовані за ціною 307700,00
грн. На підставі протоколу № 1, 2
аукціонних торгів 28.11.2013 р. з переможцем
торгів ОСОБА_6 укладено договір
купівлі продажу нежитлових приміщень
№ 61-68, 4-го поверху, № 1,2,3,4,5,6,7,7а, 8, 8а, 9, 9а,
9б, 9в, 9г, 10, 11, 12, 12а, 13, 13а, 14, 15, І загальною
площею 738,8 кв.м. в літ. "В-4", розташованих
за адресою АДРЕСА_1.

ПАТ "Райффайзен банк Аваль" вважає
продаж вказаних приміщень таким, що
виконані з порушенням Закону. Так, банк
зазначає, що ліквідатором неправомірно
було здійснено продаж майна двома
лотами, оскільки відповідно до рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 11 серпня 2006 року та витягу
про реєстрацію права власності від
16.10.2006 року TOB ВФ з II «Протекс» належали
нежитлові приміщення 3-ого поверху №
61-68, 4-ого поверху № 1-15.1 в літ. «В-1»,
загальною площею 744,5 кв. м. за адресою
АДРЕСА_1. Відповідно до протоколів №1, 2
було відчужено два об'єкта нерухомого
майна: нежитлові приміщення №№ 61-68,
загальною площею 143,5 кв.м та нежитлові
приміщення №№ 1-15,1, загальною площею
595,3 кв.м, натомість у договорі купівлі -
продажу міститься посилання на два
протоколи, як підставу для укладання
оспорюваного договору, а сам предмет
договору викладено наступним чином:
нежитлові приміщення 3-го поверху 61-63,
загальною площею 143,5 кв.м, 4-го поверху №
1,2,3,4,5,6,7,7а,8,8а,9,9а,96,9в,9г, 10,11,12,12а, 13,13а,
14,15,1, загальною площею 738,8 кв. м. Крім
того, заявник вважає, що у ліквідатора
банкрута взагалі не було повноважень
на здійснення продажу майна боржника,
оскільки на час здійснення угоди сплив
строк ліквідаційної процедури
відповідно й закінчились повноваження
ліквідатора. Заявник також наголошує,
що фактично на аукціоні приймав участь
лише один учасник, що позбавляє аукціон
конкурсних засад, які є обов'язковими
для його проведення та стверджує, що
всупереч вимогам закону ліквідатором
не проведено інвентаризацію майна
боржника,

Крім того, заявник вказує, що згідно
вимог ст. 12 Закону України "Про іпотеку"
правочин щодо відчуження
іпотекодавцем переданого в іпотеку
майна без згоди іпотекодержателя є
недійсним, а ліквідатор банкрута не
отримала згоди іпотекодержателя на
реалізацію предмету іпотеки, тому на
думку банку, ліквідатором було
укладено правочин, який може бути
визнаний недійсним за заявою особи,
права якої порушено.

Надаючи правову кваліфікацію
обставинам справи та наданим сторонами
пояснень, суд виходить з наступного.

Враховуючи особливості процедури
банкрутства, визначені нормами Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом",
господарський суд вирішує у межах
розгляду справи про банкрутство спори,
безпосередньо пов'язані із здійсненням
провадження в такій справі, в тому
числі про визнання недійсними
укладених боржником угод, з підстав
визначених, зокрема нормами ст. ст. 17, 23,
25 вищезазначеним законом про
банкрутство, а також з підстав,
передбачених нормами цивільного
законодавства. Відповідна позиція з
цього питання відображена в Постанові
Пленуму Вищого господарського суду
України № 10 від 24.10.2011р.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ліквідатор - фізична особа, яка
відповідно до рішення господарського
суду організовує здійснення
ліквідаційної процедури боржника,
визнаного банкрутом, та забезпечує
задоволення визнаних судом вимог
кредиторів у встановленому цим Законом
порядку.

Згідно ч.4 ст. 24 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
ліквідаційній процедурі господарський
суд розглядає скарги на дії учасників
ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
дії ліквідатора (ліквідаційної
комісії) можуть бути оскаржені до
господарського суду власником майна
(органом, уповноваженим управляти
майном) банкрута; особою, яка
відповідає за зобов'язаннями банкрута;
кожним кредитором окремо або комітетом
кредиторів; особою, яка, посилаючись на
свої права власника або іншу підставу,
передбачену законом чи договором,
оспорює правомірність віднесення
майнових активів або коштів до
ліквідаційної маси.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ліквідатор з дня свого призначення
здійснює, зокрема такі повноваження:
приймає до свого відання майно
боржника, вживає заходів по
забезпеченню його збереження; виконує
функції з управління та розпорядження
майном банкрута; здійснює
інвентаризацію та оцінку майна
банкрута згідно з законодавством;
очолює ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; вживає заходів,
спрямованих на пошук, виявлення та
повернення майна банкрута, що
знаходиться у третіх осіб; реалізує
майно банкрута для задоволення вимог,
включених до реєстру вимог кредиторів,
у порядку, передбаченому цим Законом, а
також здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом.

01.07.2011 р. було проведено інвентаризацію
майна Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробнича фірма з
іноземними інвестиціями «Протекс». Всі
активи підприємства внесено до
інвентаризаційного опису (т.13 а.с. 26).
Тобто доводи заявника про відсутність
доказів здійснення інвентаризації
спростовуються матеріалами справи.

Згідно з даними інвентаризації на
бухгалтерському обліку TOB ВФ II
«Протекс» знаходились нежитлові
приміщення на 3 поверсі № 61-68, на 4
поверсі № 1-15Д в літ. «В-4», розташовані
за адресою АДРЕСА_1.

Листом КП "Харківське міське бюро
технічної інвентаризації" від від
23.01.2013 р. повідомило, що у зв'язку з
улаштуванням ненесучих перегородок
змінилась нумерація приміщень та
загальна площа об'єкта з «нежитлові
приміщення 3-го поверху № 61-68, 4-го
поверху № 1-15,1 в літ. «В-4» загальною
площею 744,5 кв.м.» на «нежитлові
приміщення 3-го поверху № 61-68, 4-го
поверху №1,2, 3, 4, 5, 6, 7, 7а, 8, 8а, 9, 9а, 96, 9в, 9т,
10, 11, 12, 12а, 13, 13а, 14, 15, І загальною площею
738,8 кв.м. в літ. «В-4». Вказані обставини
спростовують зауваження банку щодо
невідповідності площі приміщень, які
належали банкруту з тими, що були
відчужені ОСОБА_1

Спірні нежитлові приміщення 3-го
поверху № 61-68, 4-го поверху №1,2, 3, 4, 5, 6, 7,
7а, 8, 8а, 9, 9а, 96, 9в, 9т, 10, 11, 12, 12а, 13, 13а, 14, 15,
І загальною площею 738,8 кв.м. в літ. «В-4»
належали іпотекодавцю (банкруту) на
праві власності та були предметом
іпотеки № 010-2/07/1-898/1-07 від 07.08.2007 р., який
був укладений між ВАТ "Райффайзен банк
Аваль" та ТОВ ВК ІІ "Протекс" в
забезпечення зобов`язань банкрута за
кредитним договором № 010-2/07/1-898-07 від
07.08.2007 р.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
усі види майнових активів (майно та
майнові права) банкрута, які належать
йому на праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що майно банкрута, що є предметом
застави, включається до ліквідаційної
маси, але використовується виключно
для першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

Отже, вищезазначене майно було
правомірно включено ліквідатором до
ліквідаційної маси.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 30 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі -Закон)
після проведення інвентаризації та
оцінки майна банкрута ліквідатор
розпочинає продаж майна банкрута на
відкритих торгах, якщо комітетом
кредиторів не встановлено інший
порядок продажу майна банкрута.
Ліквідатор забезпечує через засоби
масової інформації оповіщення про
порядок продажу майна банкрута, склад,
умови та строки придбання майна.
Порядок продажу майна банкрута, склад,
умови та строки придбання майна
погоджуються з комітетом кредиторів. У
разі надходження двох і більше
пропозицій щодо придбання майна
банкрута ліквідатор проводить конкурс
(аукціон). Порядок проведення конкурсу
(аукціону) визначається згідно із
Законом України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)"; продаж майна банкрута
оформляється договорами
купівлі-продажу, які укладаються між
ліквідатором і покупцем відповідно до
законів України.

У відповідності зі ст. 29 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
майно, на яке звертається стягнення у
ліквідаційній процедурі, оцінюється
арбітражним керуючим у порядку,
встановленому законодавством про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність.

Комітетом кредиторів на засіданні
25.10.2012 р. було вирішено доручити
ліквідатору укласти договір з
суб'єктом оціночної діяльності - ФОП
ОСОБА_7, здійснити оцінку 3 об'єктами, а
саме: нежитлові приміщення № 1-15,1
загальною площею 595,3 м.кв. на четвертому
поверсі; нежитлові приміщення № 61-68
загальною площею 143,5 м.кв. на третьому
поверсі, нежитлові приміщення № 120-128,IX
загальною площею 209,5 м.кв. на четвертому
поверсі, з метою оцінки - визначення
початкової вартості об'єкта для
продажу через біржу та після
проведення оцінки, виставити майно
банкрута для продажу на аукціоні, який
здійснювати на Універсальній біржі
"Гермес" 3 лотами відповідно до
експертної оцінки.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що продаж майна банкрута трьома лотами
відповідає вимогам закону, оскільки
саме такий продаж був визначений
комітетом кредиторів.

З матеріалів справи вбачається, що
31.10.2012 р. ліквідатором було замовлено
виконання оцінки нежитлових
вбудованих приміщень № 1-15,1 загальною
площею 595,3 м.кв. на четвертому поверсі;
нежитлові приміщення № 61-68 загальною
площею 143,5 м.кв. на третьому поверсі,
розташованих за адресою АДРЕСА_1 (літер
"В-4"). Мета оцінки - визначення
початкової вартості нежитлових
приміщень для продажу через біржу.
Згідно з Договором про проведення
оцінки майна, який 31.10.2012 р. було
укладено між арбітражним керуючим
Погорілою О.І. та суб'єктом оціночної
діяльності ФОП ОСОБА_8 (сертифікат
НОМЕР_2 суб'єкта оціночної діяльності
ФДМ України від 07.12.2009 р.), було
проведено оцінку вартості спірного
нерухомого майна банкрута та складено
звіти про оцінку майна, відповідно до
яких станом на 31.10.2012 р. вартість
нежитлових № 1-15,1 загальною площею 595,3
м.кв. на четвертому поверсі становить
229800,00 грн. вартість нежитлових
приміщень № 61-68 загальною площею 143,5
м.кв. на третьому поверсі становить
134600,00 грн.

25.12.2013 р. Універсальною біржею "Гермес"
проведено аукціонні торги з продажу
вказаного нерухомого майна
підприємства. Арбітражний керуючий
письмово повідомив комітет кредиторів
та кредиторів, вимоги яких забезпечені
заставою, про час, місце та умови
продажу заставного майна. До
матеріалів справи додані відповідні
повідомлення з відміткою банків про їх
отримання (т.11 стор. 229, 230).

На біржу на участь в аукціоні надійшли 2
заявки від потенційних покупців. В
торгах приймали участь покупці № 2333,2334,
про що зазначено в протоколах
аукціонних торгів № 1, 2 від 25.12.2012 р.. На
аукціоні, який відбувся 25.12.2012 р.
нежитлові вбудовані приміщення 3-го
поверху № 61-68, 4-го поверху №1,2, 3, 4, 5, 6, 7,
7а, 8, 8а, 9, 9а, 96, 9в, 9т, 10, 11, 12, 12а, 13, 13а, 14, 15,
І загальною площею 738,8 кв.м. в літ. «В-4» ,
розташовані за адресою АДРЕСА_1 (літер
"В-4") були реалізовані - про що складено
протоколи № 1, 2 аукціонних торгів на
"Універсальній баржі "Гермес" від 25.12.2012
р.

Переможцем аукціону став Кучерявенко
Єгор Миколайович (паспорт НОМЕР_3,
виданий 06.12.2005 р. Київським РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області. 28.01.2013р.
між ТОВ ВФ ІІ "Протекс" в особі
ліквідатора та ОСОБА_6 був укладений
договір купівлі - продажу спірних
нежитлових приміщень, зареєстрований
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
за №232.

Зауваження заявника про те, що
ліквідатором всупереч приписам ст.ст.
12, 17 Закону України "Про іпотеку" не було
взято до уваги необхідність згоди
іпотекодержателя на відчуження
предмету іпотеки, суд також вважає
безпідставним.

Так, відповідно до статті 9 Закону
України "Про іпотеку" іптекодавець має
право володіти та користуватись
предметом іпотеки відповідно до його
цільового призначення, якщо інше не
встановлено цим Законом, однак він не
має права без згоди іпотекодержателя,
зокрема, відчужувати предмет іпотеки.
Правочин щодо відчуження
іпотекодавцем переданого в іпотеку
майна або його передачі в наступну
іпотеку, спільну діяльність, лізинг,
оренду чи користування без згоди
іпотекодержателя є недійсним (частина
третя статті 12 Закону України "Про
іпотеку").

Спірне майно, що було предметом іпотеки
за договором іпотеки, укладеними між
боржником та банком, відчужене в
процесі ліквідаційної процедури
боржника. Умови та порядок відновлення
платоспроможності суб'єкта
підприємницької діяльності - боржника
або визнання його банкрутом та
застосування ліквідаційної процедури,
повного або часткового задоволення
вимог кредиторів установлює Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом". Відчуження
майна, переданого в іпотеку, під час
проведення ліквідаційної процедури
здійснюється в порядку, визначеному
цим Законом.

З дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника (пункт 6 частини першої статті
23 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом.

При цьому згоди іпотекодержателя на
відчуження предмета іпотеки за
договором, що укладається під час
ліквідаційної процедури боржника, яка
здійснюється в межах справи про
банкрутство, положеннями Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не
передбачено. Аналогічні висновки
зроблені в постанові Верховного Суду
України від 26.06.2013 р., яка згідно зі ст.
111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх
судів України.

Отже, при організації та проведенні
аукціону з продажу нерухомого майна
банкрута були дотримані вимоги Закону
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)" та Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Стаття 17 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
врегульовує, зокрема, питання
правовідносин, що виникають під час
продажу майна боржника під час
провадження по справі про банкрутство,
а також підстави для визнання угод,
укладених боржником, недійсними.

При цьому, слід зазначити, що у межах
справи про банкрутство господарський
суд визнає недійсними угоди на
спеціальних підставах, які встановлені
частиною 11 статті 17 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
або на підставах, передбачених
цивільним законодавством, але лише ті
угоди, які укладені між боржником та
іншими особами при реалізації процедур
розпорядження майном, санації боржника
чи його ліквідації.

Відповідно ст.215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 7. Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 2009 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
аукціон щодо продажу майна банкрута
здійснювався у відповідності з Законом
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)" та Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
угоди укладені боржником, щодо продажу
майна відповідють вимогам закону та
підстав, що встановлені частиною 11
статті 17 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
або підстав, передбачених цивільним
законодавством для визнання угод
недійсними, не вбачається.

Щодо посилання банку на відсутність у
арбітражного керуючого Погорілой О.І.
повноважень ліквідатора ТОВ ВФ ІІ
"Протекс" у зв'язку із закінченням
строку ліквідаційної процедури, то суд
відхиляє такі доводи керуючись
наступним.

Згідно ч.1 ст. 32 Закону після завершення
усіх розрахунків з кредиторами
ліквідатор подає до господарського
суду звіт та ліквідаційний баланс, до
якого додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її
інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу; копії договорів
купівлі-продажу та акти приймання -
передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів.

Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Отже, ліквідатор зобов`язаний вжити
ліквідаційних заходів та передати на
затвердження суду звіт та
ліквідаційний баланс у встановлений
строк, проте невиконання ліквідатором
цих дій у граничні строки, визначені
Законом, не є підставою для припинення
провадження у справі.

За приписами ст. 24 Закону постановою
про визнання боржника банкрутом
господарський суд відкриває
ліквідаційну процедуру, призначає
ліквідатора.

Ліквідатор (ліквідаційна комісія)
виконують свої повноваження до
завершення ліквідаційної процедури в
порядку, встановленому цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Отже, суд приходить до висновку, що
доводи заявника - ПАТ "Райффайзен банк
Аваль" не знайшли свого підтвердження
та спростовуються матеріалами справи,
у зв'язку з чим заява ПАТ "Райффайзен
банк Аваль" (вх. № 42716 від 18.07.2013р.) про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу від 28.01.2013 р., укладений з
ОСОБА_6 на підставі протоколів №№ 1, 2
про відчуження нежитлових приміщень
№№ 61-68 та приміщень №№ 1-15,І не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3-1, 22-32 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в
задоволенні заяви (вх. № 42716 від 18.07.2013р.)
про визнання недійсним договору
купівлі - продажу від 28.01.2013 р.,
укладений з ОСОБА_6 на підставі
протоколів №№ 1, 2 про відчуження
нежитлових приміщень №№ 61-68 та
приміщень №№ 1-15,І.

Ухвалу направити ПАТ "Райффайзен банк
Аваль", ліквідатору, ОСОБА_6

Суддя
Кононова О.В.