КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р. Справа№ 910/4602/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Гузієнко Я.М. -
представник;

Від відповідача: Гавриленко Д.А. -
представник;

Від третьої особи: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика»

на рішення Господарського суду
міста Києва від 21.05.2014

у справі № 910/4602/14 (суддя Сташків
Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Таврика»

до
Українсько-американського
підприємства з іноземними

інвестиціями у формі
Товариства з обмеженою

відповідальністю
«Імпульс, ЛТД»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_4

про стягнення 28 168 905, 28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Публічне акціонерне товариство «Банк
«Таврика» звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 21.05.2014 та прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
зазначав, що рішення прийнято з
неповним з'ясуванням обставин справи,
на підтвердження чого в своїй
апеляційній скарзі виклав ряд
обставин, які, на його думку, виступають
підтвердженням правової позиції
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика» та спростовують
правильність винесеного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження.

Представник відповідача 08.07.2014 через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому заперечив
проти доводів апеляційної скарги та
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

08.07.2014 в судове засідання представники
третьої особи не з'явилися.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
розгляду справи, строк розгляду справи,
колегія суддів визнала за можливе
розглядати справу за відсутності
представника третьої особи за наявними
матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу, також апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
учасників судового процесу, колегією
встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим
господарським судом між Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Таврика» (далі - Банк), в особі
Заступника Голови Правління Намясенка
О.К., що діє на підставі довіреності від
07.02.2011 № 546 та громадянином ОСОБА_4 (далі
- Позичальник) був укладений Договір
про надання відновлювальної
відкличної кредитної лінії №19-09-11-Ф від
19.09.2011, за умовами якого Позичальнику
було відкрито кредитну лінію з лімітом
2 380 000, 00 грн терміном користування з 19
вересня 2011 року по 16 березня 2012 року
включно, зі сплатою 20% річних, ціль
надання кредиту - на споживчі цілі.

У подальшому між Банком та
Позичальником було укладено ряд
додаткових угод, відповідно до яких
вносилися зміни до Кредитного
договору, а саме:

- Додатковою угодою № 1 від 30.09.2011
внесено зміни в п. 5.1 Кредитного
договору;

- Додатковою угодою № 2 від 10.11.2011
внесено зміни в пункти 1.1, 4.1, 4.4 та 7.1
Кредитного договору, та ліміт
кредитної лінії збільшено до 6
111 802, 00 грн;

- Додатковою угодою № 3 від 30.11.2011
внесено зміни в пункт 5.1 Кредитного
договору та перенесено строк сплати
частини процентів;

- Додатковою угодою № 4 від 21.12.2011
внесено зміни в пункти 1.1, 4.1, 4.4, 5.1 та 7.1
Кредитного договору, та ліміт
кредитної лінії збільшено до 44 111 802,
00 грн;

- Додатковими угодами № 5 від 10.01.2012 та №
6 від 10.02.2012 переносилась сплата частини
процентів;

- Додатковою угодою № 7 від 16.03.2012 термін
повернення кредиту було продовжено до
07.02.2013, а також переносилась сплата
частини процентів та внесено зміни в
пункти 1.1, 4.1, 4.4, 5.1 та 7.1 Кредитного
договору;

- Додатковою угодою № 8 від 21.05.2012
переносилась сплата частини процентів;

- Додатковою угодою № 9 від 27.08.2012
вносились зміни в пункти 3.1.8 та 5.1
Кредитного договору;

- Додатковою угодою № 10 від 07.09.2012
переносилась сплата частини процентів;

- Додатковою угодою № 11 від 21.11.2012
вносились зміни в п. 5.1 Кредитного
договору.

За умовами Кредитного договору, кошти
надавалися Позичальнику на умовах їх
забезпеченості, цільового
використання, строковості, повернення
та платності.

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Підтвердженням виконання Банком своїх
зобов'язань за Кредитним договором
належним чином та в повному обсязі, та
зокрема обов'язку надання кредитних
кошів у передбачених договором порядку
та розмірах, є виписки Банку про рух
коштів між ним та Позичальником, та
цими ж виписками підтверджується
невиконання Позичальником своїх
зобов'язань за Кредитним договором
щодо повернення суми кредиту та сплати
процентів належним чином та в повному
обсязі, що призвело до накопичення
заборгованості.

Таким чином, виходячи з положень статті
610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК
України, частини 2 статті 193 ГК України,
Позичальник є порушником зобов'язання,
що є підставою для застосування до
нього правових наслідків, встановлених
договором або законом, та зокрема у
вигляді стягнення пені відповідно до
статей 546, 549 ЦК України, з урахуванням ч.
6 ст. 232 ГК України та на підставі п. 6.2
Кредитного договору.

Отже, як вбачається з наданих виписок
про рух коштів та розрахунку
заборгованості у Позивача станом на
17.03.2014 рахується (та є непогашеною на
даний час) заборгованість Позичальника
в розмірі 28 168 905, 28 грн, з яких: 19 129 301, 69
грн - заборгованості за кредитом, 5 929 051,
53 грн - заборгованості за процентами, 2
648 229, 08 грн - пені за кредитом та 462 322, 98
грн - пені за процентами.

Відповідно до статті 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, у тому числі порукою.

З метою забезпечення виконання
Позичальником зобов'язань за Кредитним
договором, між Публічним акціонерним
товариством «Банк «Таврика» (далі -
Банк), в особі Заступника Голови
Правління Намясенка О.К., що діє на
підставі довіреності від 07.02.2011 № 546 та
Українсько-американським
підприємством з іноземними
інвестиціями у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Імпульс,
ЛТД» (далі - Поручитель), від імені якого
на підставі Статуту діє Генеральний
директор Бринзак С.В. та громадянином
України ОСОБА_4 (далі - Боржник) було
укладено Договір поруки №05-375/Пр від
19.09.2011 (далі - Договір поруки), з
додатковою угодою до нього №1 від
10.11.2011.

В силу частини 1 статті 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Приписами статті 554 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК
України порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

За умовами Договору поруки Відповідач
поручається перед Кредитором за
виконання Боржником (позичальником)
зобов'язань за Кредитним договором та
додатковими угодами до нього, за
умовами якого останній зобов'язаний
Кредитору до 16.03.2012 включно у порядку,
строки та на умовах, встановлених
Кредитним договором, повернути кредит
у розмірі 2 380 000, 00 грн., сплатити
проценти за користування ним, комісії
та штрафні санкції у розмірі і у
випадках, передбачених Кредитним
договором.

У випадку порушення Позичальником
забезпечених порукою зобов'язань за
Кредитним договором, Поручитель та
Позичальник відповідають перед
Кредитором як солідарні боржники, а
Кредитор, відповідно, має право
звернутись з вимогою про повне або
часткове виконання будь-якого з
забезпечених порукою зобов'язань як до
Позичальника та Поручителя разом, так і
до будь-кого з них окремо.

Додатковою угодою № 1 від 10.11.2011
сторонами було внесено зміни до
Договору поруки в частині збільшення
розміру кредиту, за повернення якого
поручається Відповідач. А саме,
Відповідач поручився перед Кредитором
за виконання Боржником (позичальником)
зобов'язань за Кредитним договором та
додатковими угодами до нього, щодо
повернення в строк до 16.03.2012 включно у
порядку, строки та на умовах,
встановлених Кредитним договором,
наданих грошових коштів у розмірі 6 111
802, 00 грн, а також зобов'язався сплатити
проценти за користування ним, комісії
та штрафні санкції у розмірі та у
випадках, передбачених Кредитним
договором.

Матеріалами справи підтверджується
звернення Позивача до Відповідача з
передбаченою умовами Договору поруки
вимогою № 02/4902 від 31.01.2014 та згідно
встановленого цим договором порядку
листування, про виконання Відповідачем
обов'язків поручителя з погашення
заборгованості за Кредитним договором
та сплати нарахованих штрафних
санкцій, однак Відповідачем зазначені
вимоги залишені без фактичного
задоволення.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, у вимозі № 02/4902 від 31.01.2014 та у
даному позові Позивач вимагає від
Відповідача виконання зобов'язань по
Кредитному договору, з урахуванням
укладених до нього додаткових угод з №1
по № 11 у період 30.09.2011 - 21.11.2012, та
зокрема, з урахуванням Додаткової
угоди № 4 від 21.12.2011, якою ліміт
кредитної лінії збільшено до 44 111 802, 00
грн, та пізніше було видано кредит у
межах вказаного ліміту.

Однак, за умовами Договору поруки, та з
врахуванням внесених додатковою
угодою № 1 від 10.11.2011 змін, Відповідач
поручився перед Кредитором за
виконання Боржником (позичальником)
зобов'язань за Кредитним договором та
додатковими угодами до нього за
повернення наданих грошових коштів
лише у розмірі 6 111 802, 00 грн, та щодо
сплатити проценти за користування ним,
комісії та штрафних санкцій у розмірі
та у випадках, передбачених Кредитним
договором.

Як встановлено місцевим Господарський
судом, доказів надання Відповідачем
поруки за збільшену суму кредиту в
розмірі 44 111 802, 00 грн матеріали справи
не містять, крім того сторонами (і
зокрема Позивачем) не надано суду
доказів укладення додаткових угод до
Договору поруки щодо збільшення суми
кредиту до 44 111 802, 00 грн та надання
поруки за нього.

За приписами статті 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

При цьому, частина 1 статті 559 ЦК України
встановлює підстави для припинення
поруки в результаті встановлення факту
збільшення відповідальності
поручителя без його згоди внаслідок
зміни основного зобов'язання та
спрямована на захист прав поручителя,
який поручившись за боржника, має бути
впевнений в обсязі своєї
відповідальності та не пов'язує
припинення договору поруки з
підставами виконання чи невиконання
збільшеного зобов'язання
позичальником в майбутньому чи
необхідністю пред'явлення цих вимог до
поручителя.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
суми кредиту навіть за згодою банку та
боржника, але без згоди поручителя або
відповідної умови в договорі поруки не
дає підстав покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що хоча у Договорі поруки
та у Додатковій угоді № 1 від 10.11.2011 до
нього містяться посилання на
можливість укладення між сторонами в
подальшому інших додаткових угод,
проте фактично має місце укладення
лише однієї додаткової угоди - № 1 від
10.11.2011, згідно з текстом якої Відповідач
поручився повністю відповідати за
виконання Позичальником зобов'язань по
Кредитному договору, які на той час
становили повернення 6 111 802, 00 грн
кредиту, сплату нарахованих за
користування цією сумою кредиту
процентів, а також комісії та штрафних
санкцій (у випадку порушення цих
зобов'язань).

Отже, укладання Додаткової угоди № 4
від 21.12.2011 та збільшення ліміту
кредитної лінії до 44 111 802, 00 грн
призвели до збільшення
відповідальності Поручителя, згоди на
що він не надавав, а відтак, допущене
порушення щодо збільшення
відповідальності поручителя без його
згоди відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
тягне за собою припинення поруки в
повному обсязі з часу збільшення
відповідальності, тобто з часу
укладення Додаткової угоди № 4 від
21.12.2011.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, не приймаються
колегією суддів, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів зазначає, що Публічним
акціонерним товариством «Банк
«Таврика» не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своєї правової позиції, а також не
наведено переконливих аргументів у
відповідності з нормами чинного
законодавства, які давали б підстави
для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у даній справі прийнято
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в рішенні, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у справі №910/4602/14
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4602/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко