ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Справа № 2/139

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого, Бондар С.В.,
Грека Б.М.,за участю повноважних
представників:позивача: відповідачів:
розглянувши у відкритому засіданні
касаційну скаргу на ухвалу643
Управління начальника робіт
Міністерства оборони України від 13
березня 2014 року господарського суду
Львівської областіта постанову за
заявою про від 23 квітня 2014 року
Львівського апеляційного
господарського суду 643 Управління
начальника робіт Міністерства оборони
України відстрочку виконання рішенняу
справі№ 2/139за позовомТзОВ
"Львівзахідтрансбуд"до643 Управління
начальника робіт Міністерства оборони
України, Дочірнього підприємства
"Константа -Агро"простягнення 166 361,40
грн.,встановив:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 5 грудня 2012 року
в даній справі позов задоволений
частково. Стягнуто з 643 Управління
начальника робіт Міністерства оборони
України на користь позивача 50 693,50 грн.
боргу; стягнуто з Дочірнього
підприємства "Константа -Агро" на
користь позивача 1000 грн. боргу. В
задоволені решти позовних вимог
позивача відмовлено.

У лютому 2014 року 643 Управління
начальника робіт Міністерства оборони
України звернулось до господарського
суду Львівської області з заявою про
відстрочку виконання рішення суду від 5
грудня 2012 року, в якій просило суд
відстрочити до 1 вересня 2014 року
виконання вказаного рішення місцевого
господарського суду в даній справі
(а.с.82).

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 13 березня 2014
року (суддя Мазовіта А.Б.) в задоволенні
заяви 643 Управління начальника робіт
Міністерства оборони України про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Львівської
області 5 грудня 2012 року відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 23 квітня 2014
року вказану ухвалу суду залишено без
змін.

У касаційній скарзі скаржник просить
оскаржувану ухвалу місцевого
господарського суду та постанову
апеляційного господарського суду
скасувати, як прийняті з порушенням
норм процесуального права та прийняти
нове рішення про задоволення заяви
скаржника про відстрочку виконання
рішення місцевого господарського суду
в даній справі.

Перевіривши матеріали справи та на
підставі встановлених в ній фактичних
обставин, проаналізувавши
правильність застосування місцевим та
апеляційним господарськими судами при
прийнятті оскаржуваних судових рішень
норм процесуального права, суд вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони
господарський суд, який видав
виконавчий документ, розглядає це
питання і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

До таких обставин відносяться
матеріально-правові факти, зокрема
фінансовий стан сторін, а також ступінь
вини відповідача та інші обставини
справи, що ускладнюють виконання
рішення суду або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом.

Відстрочка або розстрочка виконання
рішення суду допускається у виняткових
випадках, залежно від обставин справи.
Тобто, задоволення заяви про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення є правом, а не обов'язком суду,
на вирішення якого ставиться це
питання.

Тому, вирішуючи питання про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, які б свідчили про можливість
надання відповідачу відстрочки
виконання судового рішення.

Як правильно було встановлено судом
апеляційної інстанції, виносячи ухвалу
про відмову скаржникові в наданні йому
відстрочки виконання рішення суду в
даній справі, місцевий господарський
суд об'єктивно оцінив всі обставини
справи в їх сукупності та з'ясував
матеріальні інтереси позивача.

Як вбачається зі змісту заяви
скаржника про відстрочку виконання
рішення суду в даній справі, відповідач
посилається на відсутність коштів в
розмірі, необхідному для задоволення
вимог стягувача, що пов'язане з
сезонністю виконання робіт, які є
предметом його діяльності, що в
майбутньому може призвести до
отримання коштів, які після погашення
обов'язкових платежів будуть
спрямовані на погашення
заборгованості перед позивачем.

Разом з тим, скаржником не було надано
суду доказів неможливості виконання
вказаного рішення місцевого
господарського суду.

Крім того, як правильно було зазначено
судами попередніх судових інстанцій
при прийнятті оскаржуваних судових
рішень, сам по собі факт відсутності у
боржника грошових коштів не може
свідчити про неможливість виконання
рішення суду з огляду на існування
інших, крім звернення стягнення на
грошові кошти, передбачених Законом
України "Про виконавче провадження"
способів виконання рішення суду.

Виходячи з викладеного, судова колегія
вважає, що місцевий господарський суд,
з яким погодився апеляційний
господарський суд, правильно дійшов
висновку про відсутність підстав для
надання відстрочки виконання рішення
суду в даній справі.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення судів попередніх судових
інстанцій відповідають обставинам
справи та вимогам закону, тому їх
необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Львівської
області від 13 березня 2014 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23 квітня 2014
року залишити без змін, а касаційну
скаргу - без задоволення.

Головуючий, суддя
В.І. Дерепа

Судді
С.В. Бондар

Б.М. Грек