м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8318/14 09.07.14Господарський суд
міста Києва у складі головуючої судді
Чинчин О.В., при секретарі судового
засідання Вишневській Х.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району»до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Євростандарт плюс»простягнення
заборгованості в розмірі 86 132 гривні 94
від Позивача: Денисюк В.В. (представник
від Відповідача: Штурма А.В.
(представник за Довіреністю);
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» (надалі також -
«Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євростандарт плюс»
(надалі також - «Відповідач») про
стягнення заборгованості в розмірі 86 132
Позовні вимоги вмотивовано тим, що 04
грудня 2009 року між Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, в особі директора
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна контора
«Лук'янівка» Шевченківської районної у
м. Києві ради (Сторона-1) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Євростандарт плюс» (Сторона-2)
укладено Договір № 28/К про нарахування
та збір платежів з власників
(орендарів) за спожиті комунальні
послуги на користь їх виробників,
відповідно до умов якого Сторона-1
здійснює нарахування та збір платежів
на користь виробників послуг за
спожиті Стороною-2 комунальні послуги
(теплова енергія, холодне
водопостачання, водовідведення, тощо) в
наданих обсягах. Так, в період з 31.05.2012
року по 31.01.2014 року заборгованість
Відповідача складає 84 213 гривень 03
копійки. Таким чином, Позивач просить
Суд стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євростандарт плюс»
86 132 гривні 94 копійки, з яких: 84 213
гривень 03 копійки - сума основної
заборгованості, 348 гривень 08 копійок -
інфляційних нарахувань та 1 571 гривня 84
копійки - 3% річних.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 05.05..2014 р. порушено провадження у
справі № 910/8318/14, судове засідання
призначено на 29.05.2014 р.
29.05.2014 року в судове засідання з'явились
представники сторін. Представник
позивача підтримав позовні вимоги та
подав документи на виконання вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі. Представник відповідача
проти позову заперечив та на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі подав письмовий
відзив, в якому зазначено, що Позивач
взагалі не надавав Відповідачу
платіжні доручення для оплати
комунальних послуг, чим порушив
договірні зобов'язання. Також, в
Відзиві зазначено, що розрахунок
заборгованості, що доданий Позивачем
до позовної заяви, не містить в собі
інформації про застосування позивачем
тарифів саме виробником таких послуг.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 року відкладено
розгляд справи на 19.06.2014 року та
зобов'язано Позивача надати письмові
пояснення з посиланням на відповідні
докази з урахуванням Відзиву
19.06.2014 року в судове засідання з'явились
представники сторін. Представник
позивача не виконав належним чином
вимоги ухвал суду від 29.05.2014 року та не
пода витребувані судом документи.
Представник відповідача в судовому
засіданні надав усні пояснення по суті
спору. Також, представник позивача
подав письмове клопотання про
продовження строків розгляду спору на
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.06.2014 року відкладено
розгляд справи на 09.07.2014 року,
продовжено строк розгляду спору на 15
днів та повторно зобов'язано Позивача
надати письмові пояснення з посиланням
на відповідні докази з урахуванням
Відзиву Відповідача.
07.07.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від Позивача
заперечення на відзив, в яких
зазначено, що вісі нарахування за
постачання комунальних послуг
здійснювались у відповідності до
діючих на момент нарахування тарифів.
Також, в запереченнях зазначено, що в
електронній програмі за Договором
Відповідача зазначена адреса: вул.
Дегттярівська, 32Б, і всі рахунки
формуються та роздруковуються
автоматично, а отже кожного місяця
надсилались Відповідачу.
В судовому засіданні 09.07.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечив.
Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 09 липня 2014 року, на
підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Відповідно до рішення Київської
міської ради від 22.09.11. № 24/6240 "Про
питання діяльності комунальних
підприємств, що належать до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва", Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради перейменоване на
Комунальне підприємство "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району".

Пунктом 2.1. статуту Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»
визначено, що підприємство створено з
метою отримання прибутку від
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення суспільних потреб,
надання послуг населенню у сфері
житлово-комунального господарства в
якості виконавця цих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.10.2009 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «МОДЕКС»
(«Продавець») та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Євростандарт плюс» («Покупець»)
укладено Договір купівлі-продажу
нежилих приміщень, відповідно до умов
якого продавець передав у власність
покупцю, а покупець прийняв у власність
належні продавцю на праві власності
нежилі приміщення з № 1 по № 14 (групи
приміщень № 160), загальною площею 288,1
кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ,
вулиця Сім'ї Хохлових, будинок 1, літера
«А».

04 грудня 2009 року між Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, в особі директора
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна контора
«Лук'янівка» Шевченківської районної у
м. Києві ради (Сторона-1) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Євростандарт плюс» (Сторона-2)
укладено Договір № 28/К про нарахування
та збір платежів з власників
(орендарів) за спожиті комунальні
послуги на користь їх виробників,
відповідно до умов якого Сторона-1
здійснює нарахування та збір платежів
на користь виробників послуг за
спожиті Стороною-2 комунальні послуги
(теплова енергія, холодне
водопостачання, водовідведення, тощо) в
наданих обсягах.

Обґрунтовуючи заявлені позовні
вимоги, Позивач зазначає, в період з
31.05.2012 року по 31.01.2014 року
заборгованість Відповідача складає 84
213 гривень 03 копійки. Таким чином,
Позивач просить Суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євростандарт плюс»
86 132 гривні 94 копійки, з яких: 84 213
гривень 03 копійки - сума основної
заборгованості, 348 гривень 08 копійок -
інфляційних нарахувань та 1 571 гривня 84
копійки - 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району» не
підлягають задоволенню.

Внаслідок укладення Договору № 28/К про
нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників між сторонами згідно з
пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України, виникли цивільні
права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (частина 1 статті 903
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 503 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)

Положеннями п. 3.1.1 Договору визначено,
що Сторона-2 зобов'язується в 3-х денний
термін після надходження платіжного
доручення (квитанції), але не пізніше 20
числа місяця, наступного за
розрахунковим, сплатити вартість
спожитих комунальних послуг.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору, Сторона-1
зобов`язана в 3-х денний термін, з
моменту надходження від виробників
послуг розрахунків, надати власнику
або орендарю платіжне доручення
(квитанцію) про суму спожитих ним
комунальних послуг.

Представник Відповідача, заперечуючи
проти заявлених позовних вимог,
зокрема, зазначає, що Позивач взагалі
не надавав Відповідачу платіжні
доручення для оплати комунальних
послуг, чим порушив договірні
зобов'язання, а тому, відповідно,
Відповідач не мав підстав для
здійснення оплати за надані послуги.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Однак, Суд зазначає, що Комунальним
підприємством «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району» до
матеріалів справи не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
направлення платіжних доручень для
оплати комунальних послуг на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євростандарт плюс».

Таким чином, оскільки момент настання
строку сплати платежів за Договором
пов'язаний з фактом отримання
Стороною-2 платіжного доручення,
направленого Стороною-1, а такі
платіжні доручення направлені
відповідачу позивачем не були, то строк
сплати платежів за Договором за
спірний період є таким, що не настав.

Отже, враховуючи вищевикладені
положення норм чинного законодавства
України та приймаючи до уваги
встановлені фактичні обставини справи,
Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. В задоволенні позовних вимог
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» - відмовити
повністю

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 11 липня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин