ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2014 р.Справа № 922/1591/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Харків до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Харків про
стягнення коштів за участю
представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,
звернувся до господарського суду із
позовною заявою до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, в якій просить суд
стягнути з відповідача 466 048,84грн.
основного боргу, 3% річних в сумі 27
353,34грн., мотивуючи свої позовні вимоги
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
проведення взаєморозрахунків між
сторонами по договору оренди
нерухомого майна №3 від 01.11.2008 року .

Ухвалою господарського суду від 23.04.2014
року порушено провадження у справі
№922/1591/14, розгляд справи призначено на
27.05.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 27.05.2014 року підтримує
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, через канцелярію
господарського суду (вх.№17313 від 26.05.2014
року) надав додаткові пояснення
стосовно заявлених позовних вимог, в
яких зазначає, про те, що за своєю
правовою природою договір про
взаєморозрахунки є новацією тому з дня
укладення договору про
взаєморозрахунки, та на підставі ч.2
ст.604 ЦК України , зобов'язання
відповідача, що витікали з договору
оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008
року припинилися , у зв'язку із заміною
цих зобов'язань на нове.

Ухвалою господарського суду від 27.05.2014
року , у зв'язку із неявкою в судове
засідання представника відповідача ,
розгляд справи відкладено до 19.06.2014
року.

Ухвалою господарського суду від
19.06.2014року, задоволено клопотання
представника позивача , про
продовження строку розгляду справи на
підставі ч.3 ст.69 ГПК України до 07.07.2014
року, розгляд справи відкладено до
07.07.2014року.

Сторони участь своїх представників у
судове засідання 07.07.2014р. не
забезпечили, причини неявки у судове
засідання суду не повідомили. Про час
та місце розгляду справи сторони
повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позов, дослідивши
матеріали справи всебічно та повно
дослідивши надані учасниками судового
процесу докази, судом встановлено
наступне.

01 листопада 2008 року між позивачем
(орендодавцем) та відповідачем
(орендарем) було укладено Договір
оренди нерухомого майна № 3, відповідно
до умов якого орендодавець (позивач)
зобов'язався передати, а орендар
(відповідач) прийняти в строкове платне
користування нежитлові приміщення 1-го
поверху № 37-38 загальною площею 259,2 кв.м.,
що знаходяться в будівлі літ. "А-9" за
адресою: АДРЕСА_3 (п.1.1 Договору).

Об'єкт оренди передається орендодавцем
(позивачем) орендарю (відповідачу) на
підставі Акту приймання - передачі на
протязі трьох календарних днів з
моменту підписання цього Договору (п. 2.1
Договору оренди нерухомого майна № 3
від 01.11.2008 року).

По закінченню строку оренди або у
випадку дострокового розірвання цього
Договору орендар зобов'язаний на
протязі 14 календарних днів з моменту
закінчення строку дії договору або з
дати його дострокового розірвання
повернути орендодавцю (позивачу) об'єкт
оренди за Актом приймання - передачі в
належному стані (п. 2.3 Договору оренди
нерухомого майна №3 від 01.11.2008 року).

Пунктом 4.1 вищенаведеного Договору
оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008
року сторони погодили, що розмір
орендної плати складає 20000,00 грн. в
місяць.

Орендна плата сплачується орендарем до
5-го числа кожного поточного місяця
авансом в готівковій або в
безготівковій (шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок) формі.

Вартість орендної плати та порядок її
внесення можуть бути змінені за
письмовим узгодженням сторін (п.п. 4.2-4.3
Договору оренди № 3 від 01.11.2008р.).

По закінченню кожного звітного місяцю
між сторонами підписується акт
виконаних робіт, в якому серед іншого
зазначається вартість спожитих
відповідачем (орендарем) комунальних
послуг. Орендатор (відповідач)
компенсує орендодавцю (позивачу)
вартість спожитих відповідачем
комунальних послуг, за які перед
комунальними службами позивачем
здійснюється розрахунок (п. 4.6 Договору
оренди № 3 від 01.11.2008р.).

Пунктом 6. 1 Договору оренди нерухомого
майна № 3 від 01.11.2008 року сторони
погодили, що цей Договір вступає в силу
з моменту його підписання і діє до
31.12.2009 року.

Пролонгація Договору здійснюється у
відповідності з вимогами діючого
законодавства України (п. 6.2 Договору).

В подальшому,10 жовтня 2011 року між
позивачем (орендодавцем) та
відповідачем (орендарем) було укладено
Договір про проведення
взаєморозрахунків між сторонами за
договором оренди нерухомого майна № 3
від 01.11.2008 року, відповідно до пункту 1
якого сторони погодили, що станом на
10.10.2011 року у орендаря (відповідача)
перед орендодавцем (позивачем) виникла
заборгованість за Договором оренди
нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року в
розмірі 300000,00 грн., ПДВ не передбачено,
яку орендар (відповідач) зобов'язується
погасити на умовах цього Договору про
взаєморозрахунки.

Своє грошове зобов'язання за Договором
про взаєморозрахунки орендар
(відповідач) зобов'язується погасити до
01.05.2012 року (п. 4 вищенаведеного
Договору).

Пунктом 2 Договору про проведення
взаєморозрахунків між сторонами за
договором оренди нерухомого майна № 3
від 01.11.2008 року визначено, що сторони
визначили грошовий еквівалент
зобов'язання орендаря (відповідача) по
погашенню заборгованості в сумі 300000,00
грн. в іноземній валюті - доларах США,
які станом на 10.10.2011 року за курсом НБУ,
який складає 797,2700 грн. за 100 доларів США,
складає 37628,40 доларів США.

У випадку зміни офіційного курсу НБУ
долара США, орендатор (відповідач)
зобов'язаний виконати своє грошове
зобов'язання в гривнях по курсу НБУ на
день виконання зобов'язань.

Своє грошове зобов'язання за цим
Договором про взаєморозрахунки
орендар (відповідач) зобов'язаний
погасити до 01 травня 2012 року (пункти 3-4
Договору про взаєморозрахунки від
10.10.2011 року).

Пунктом 5 вищенаведеного Договору про
взаєморозрахунки від 10.10.2011 року,
сторони погодили, що по питанню
погашення заборгованості орендаря
(відповідача) за період до 01.09.2011 року
цей Договір про взаєморозрахунки має
пріоритет перед положеннями Договору
оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилається на те, що
10.10.2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір про
проведення взаєморозрахунків між
сторонами за договором оренди
нерухомого майна №3 від 01.11.2008 року,
який, на думку позивача, в порядку ч. 2
ст. 604 ЦК України за своєю правовою
природою є договором новації, з
урахуванням чого, посилаючись на
припинення зобов'язань за Договором
оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008
року, позивач просить суд стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 466048,84 грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Позивач наголошує на тому, що за своєю
правовою природою вищенаведений
Договір про взаєморозрахунки від
10.10.2011 року є новацією, тому з дня
укладення між сторонами зазначеного
договору про взаєморозрахунки, та на
підставі ч.2 ст.604 ЦК України,
зобов'язання відповідача, що витікали з
Договору оренди нерухомого майна № 3
від 01.11.2008 року припинилися , у зв'язку
із заміною цих зобов'язань на нове.

Відповідно до ст. 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін; зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація); новація не
допускається щодо зобов'язань про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, про сплату аліментів та в
інших випадках, встановлених законом;
новація припиняє додаткові
зобов'язання, пов'язані з первісним
зобов'язанням, якщо інше не встановлено
договором.

Таким чином новація - це угода про
заміну первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими самими
сторонами.

Новацію характеризують наступні
ознаки:

- наявність взаємної згоди сторін щодо
припинення дії попереднього
зобов'язання та щодо умов нового
зобов'язання;

- сторони первісного та нового
зобов'язання мають бути тими самими;

- первісне та нове зобов'язання мають
бути дійсними;

- наявність умови про припинення
попереднього зобов'язання;

- припинення всіх додаткових
зобов'язань;

При цьому нове зобов'язання
відрізняється від попереднього своїм
змістом. Для того, щоб новація
відбулася, сторони повинні обумовити в
своїй угоді припинення зобов'язання, що
діяло, і заміну його новим
зобов'язанням. Оскільки нове
зобов'язання скасовує старе, то новація
припиняє всі додаткові зобов'язання, що
забезпечують виконання колишнього
зобов'язання, якщо сторони не
обумовили, що ті продовжують свою дію.
Однак якщо має місце не новація, а
проста заміна якоїсь умови договору, то
додаткові зобов'язання свою дію
зберігають.

Господарський суд, констатує , що
уклавши договір про взаєморозрахунки
від 10.10.2011 року, сторони набули низку
прав та зобов'язань.

Зобов'язанням є правовідносини, в яких
одна сторона (боржник) зобов'язана
виконати на користь іншої сторони
(кредитора) певні дії (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші і т.д.) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
зобов'язання (ч. 1 ст.509 ЦКУ).

Одностороння відмова від зобов'язання
є неприпустимою (ст. 525 ЦКУ), - але
відповідач, уклавши договір про
взаєморозрахунки від 10.10.2011 року, не
вчинив жодних дій, спрямованих на його
виконання.

Відповідно до ст.526 ЦКУ (ст.193 ГКУ)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦКУ встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Як вбачається з обставин справи та
наявних у ній доказів, термін сплати
боргу за вищеназваним договором,
визначено у п.4 останнього, і він є
таким, що настав.

Виходячи з правового аналізу
зазначеного договору та вимог
наведеної правової норми, суд дійшов
висновку, що уклавши Договір про
взаєморозрахунки від 10.10.2011 року,
сторони встановили грошовий
еквівалент зобов'язання орендаря
(відповідача) по погашенню
заборгованості в сумі 300000,00 грн. в
іноземній валюті - доларах США, які
станом на 10.10.2011 року за курсом НБУ, який
складає 797,2700 грн. за 100 доларів США,
складає 37628,40 доларів США, станом на
момент укладення цього договору та
змінили зобов'язання по його оплаті
встановлене згідно з первісним
договором.

Таким чином, вказаними діями сторони
змінили одне зобов'язання іншим
зобов'язанням, яке має інший предмет,
тобто здійснили новацію у розумінні ст.
604 ЦК України, в зв'язку з чим з моменту
підписання Договору про
взаєморозрахунки від 10.10.2011 року
первісне зобов'язання по договору
оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008
року припинилось.

Наведені фактичні обставини та
перелічені вище приписи законодавства,
яке регламентує спірні правовідносини
вказують на обґрунтованість вимог
позивача щодо стягнення
заборгованості в розмірі 466 048,84грн. з
відповідача

Також судом розглянуто вимогу позивача
щодо стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 27 353,34грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем зазначеної суми, суд дійшов
висновку про задоволення позову в
частині стягнення 3% річних в розмірі 27
353,34грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати по сплаті судового
збору та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даному разі,
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2(61068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номерНОМЕР_2) на користь Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (61022,АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 466048,84
грн. заборгованості та 3 % річних в
розмірі 27353,34 грн., витрати по сплаті
судового збору в сумі 9 868,04грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 08.07.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк