м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6245/14 09.07.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Азовський машинобудівний завод»
до Приватного акціонерного товариства
Науково-виробнича компанія «Гірничі
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «СФ «Рембудкомплект»
про стягнення 8 795 560, 60 грн.
Судді: Пригунова А.Б.
Представники: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Азовський машинобудівний завод»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини» про стягнення заборгованості
за договором № 275-10 від 14.09.2010 р. у
розмірі 7 903 737, 51 грн., а також 181 785, 96 грн.
- інфляційних втрат, 710 037, 13 грн. - 3 %
річних. Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань перед позивачем за
вищевказаним договором.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/6245/14, залучено до участі у
розгляді даної справи третьою особою,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «СФ
«Рембудкомплект», призначено справу до
розгляду у судовому засіданні на 19.05.2014
р. за участю представників сторін та
третьої особи, яких зобов'язано надати
суду певні документи.
У процесі провадження у справі
відповідач подав відзив на позовну
заяву, у якому проти позову заперечив,
мотивуючи свої заперечення тим, що в
накладних позивачем накладних
відсутні відомості про поставку товару
на шахту «Горська» Державного
підприємства «Первомайськвугілля», як
передбачено договором № 275-10 від 14.09.2010
р., а зазначено, що одержувачем товару є
Приватне акціонерне товариств
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини», що, на думку відповідача,
свідчить про неналежне виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Азовський машинобудівний завод» умов
вищевказаного договору.
Крім того, відповідач відзначає, що
довіреність № 4448 від 29.11.2010 р. не меже
бути належним доказом на підтвердження
поставки товару за видатковою
накладною № Аз-0000053 від 30.11.2010 р.,
оскільки її видано на отримання товару,
обумовленого договором № 87-10 від 06.05.2010
р., укладеного з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Сот Плюс».
Також відповідач стверджує, що деякі
видаткові накладні, на які посилається
позивач в обґрунтування заявлених
вимог, не містять вказівки на договір №
275-10 від 14.09.2010 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.06.2014 р. призначено
колегіальний розгляд даної справи.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 06.06.2014 р. визначено
колегіальний склад суду для подальшого
розгляду справи № 910/6245/14 - Пригунова
А.Б. (головуюча), Гулевець О.В. та
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.06.2014 р. дану справу
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 18.06.2014р.
Розгляд даної справи відкладався в
порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку з неявкою повноважних
представників сторін та третьої особи.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 01.07.2014 р.
колегіальний склад суду у даній справі
змінено наступним чином - Пригунова А.Б.
(головуюча), Гулевець О.В. та Бондаренко
У дане судове засідання учасники
судового процесу не з'явились.
Приймаючи до уваги, що учасники
провадження у справі були належним
чином повідомлені про дату та час
судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
та зважаючи на те, що від учасників
провадження не надходило будь-яких
клопотань, в тому числі, про
відкладення розгляду справи, суд
вважає, що неявка у судове засідання
представників сторін та третьої особи
не є перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих учасниками
судового процесу, оригінали яких
оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 09.07.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
провадження у справі, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2010 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Азовський машинобудівний завод» та
Закритим акціонерним товариством
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини», яке перейменовано у Приватне
акціонерне товариство
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини», укладено договір № 275-10, за
умовами якого позивач зобов'язався
поставити, а відповідач - прийняти та
оплатити товар, кількість, асортимент
та ціна якого встановлюється у
специфікаціях, що є невід'ємними
частинами договору.

Відповідно до п. 3.2. договору базові
умови поставки приймаються сторонами у
відповідності до правил «Інкотермс - 2000
р.»; Деталі поставки по кожній партії
товару узгоджуються у специфікації, що
є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.3. договору ціна
товару за одиницю та по позиціям
вказана в специфікації до договору.
Загальна сума договору визначається
загальною сумою специфікацій. Порядок
оплати по кожній узгодженій партії
товару узгоджується відповідною
специфікацією.

Договір, відповідно до п. 8.2., вступає в
силу з моменту його підписання обома
сторонами та діє до 31.12.2013 р., а в частині
викладання зобов'язань - до повного їх
виконання.

Відповідно до специфікації № 1 від
14.09.2010 р. до договору № 275-10 від 14.09.2010 р.
загальна сума договору становить 76 312
616, 00 грн.; умови оплати: 50 % - попередня
оплата, 50 % - протягом семи банківських
днів з дати поставки товару на склад
вантажоодержувача - шахта «Гірська»
Державного підприємства
«Первомайськвугілля», умови поставки -
шахта «Гірська» Державного
підприємства «Первомайськвугілля».

Відповідно до додаткової угоди № 1 до
специфікації № 1 від 14.09.2010 р. внесено
певні до позицій товару, що підлягає
поставці за договором № 275-10 від 14.09.2010
р.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору № 275-10 від
14.09.2010 р. позивачем поставлено, а
відповідачем прийнято товар на
загальну суму 76 312 616, 01 грн., що
підтверджується видатковими
накладними та довіреностями на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, належним чином засвідчені
копії яких містяться в матеріалах
справи.

При цьому суд відзначає, що товар,
поставлений за видатковою накладною №
Аз-0000053 від 30.11.2010 р., фактично прийнято
представником Приватного акціонерного
товариства Науково-виробнича компанія
«Гірничі машини» на підставі
довіреності № 4848 від 29.11.2010 р., а не за №
4448 від 29.11.2010 р. - як вказано у накладній.

Вищенаведені висновки зроблені судом
виходячи із переліку
товарно-матеріальних цінностей,
вказаних в довіреності № 4848 від 29.11.2010
р., а також приймаючи до уваги
асортимент товару, визначений у
специфікації № 1 від 14.09.2010 р. та умови
договору № 275-10 від 14.09.2010 р.

Крім того, вищевказаний товар
одержаний ОСОБА_5, який одержував
аналогічний товар від імені Приватного
акціонерного товариства
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини» також і за іншими накладними,
які долучені до матеріалів справи.

Таким чином, вищенаведеним
спростовуються доводи відповідача
щодо відсутності бухгалтерських даних
стосовно видачі довіреності № 4448 від
29.11.2010 р. на отримання товарів від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Азовський машинобудівний завод» за
договором № 275-10 від 14.09.2010 р. та суд
приймає видаткову накладну № Аз-0000053
від 30.11.2010 р. у якості належного доказу
поставки товару, обумовленого
договором № 275-10 від 14.09.2010 р.

Також матеріалами справи
підтверджується перерахування
відповідачем грошових коштів на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Азовський машинобудівний завод» за
договором № 275-10 від 14.09.2010 р. на
загальну суму 68 408 878, 50 грн., про що
свідчать виписки з банківського
рахунку позивача.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що відповідачем порушено
зобов'язання щодо оплати поставленого
товару за договором № 275-10 від 14.09.2010 р. у
зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість у розмірі 7 903 737, 51 грн.,
яку позивач просить стягнути в
судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Виходячи зі змісту договору № 275-10 від
14.09.2010 р. відповідач зобов'язаний був
оплатити поставлений за договором
товар у повному обсязі не пізніше 14.01.2011
р., а відтак - на час розгляду спору у
суді строк оплати вищевказаного товару
є таким, що настав.

Стосовно тверджень відповідача щодо
відсутності у видаткових накладних
відомостей про поставку товару на
шахту «Горська» Державного
підприємства «Первомайськвугілля», як
передбачено договором № 275-10 від 14.09.2010
р. (специфікацією № 1 від 14.09.2010 р.) та
зазначення одержувачем товару
Приватне акціонерне товариств
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини», суд відзначає, що за умовами
договору № 275-10 від 14.09.2010 р. одержувачем
поставленого позивачем товару є саме
Приватне акціонерне товариств
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини», а відтак - поставка такого
товару відповідачу та прийняття його
безпосередньо відповідачем є належним
виконанням умов вищевказаного
договору.

Що ж до посилань відповідача на
відсутність у видаткових накладних
вказівки на договір № 275-10 від 14.09.2010 р.,
суд відзначає, що відповідно до Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
документами, який містить відомості
про господарську операцію та
підтверджує її здійснення є первинні
документи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні документи для надання їм
юридичної сили та доказовості, у
відповідності до вимог ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» мають
бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні містити такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми), дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В той же час, номер та дата договору не
відносяться до обов'язкових реквізитів
первинного документа, що надає йому
юридичної вірогідності та
обов'язковості, а відтак - відсутність у
видаткових накладних посилання на
договір № 275-10 від 14.09.2010 р. не
спростовує факт постачання товару саме
за вказаним договором.

Одночасно, суд звертає увагу, що
зазначаючи про певні недоліки
оформлення первинних документів (на
думку відповідача), Приватне
акціонерне товариств
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини» не заперечує факт отримання
товару, обумовленого договором № 275-10
від 14.09.2010 р. та вказаного у зазначених
видаткових накладних.

При цьому, за змістом норм Цивільного
кодексу України, а також приймаючи до
уваги умови договору № 275-10 від 14.09.2010 р.,
одержання відповідачем товару є
достатньою підставою для оплати його
вартості у порядку та у строки,
встановлені договором.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів належного
виконання грошових зобов'язань не
надав, обґрунтованих причин
неможливості їх виконання не навів.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами
ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Азовський машинобудівний завод» про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства Науково-виробнича компанія
«Гірничі машини» заборгованості у
розмірі 7 903 737, 51 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
Приватного акціонерного товариства
Науково-виробнича компанія «Гірничі
машини» 181 785, 96 грн. - інфляційних втрат,
710 037, 13 грн. - 3 % річних.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

У відповідності до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тож, приймаючи до уваги, що
відповідачем допущено прострочення
оплати вартості отриманого від
позивача товару, суд вважає
обґрунтованими вимоги позивача про
притягнення відповідача до
відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку позивача, який
зроблено за період з 06.04.2011 р. до 02.04.2014 р.
та перевірено судом інфляційні втрати
від знецінення національної валюти
становлять 181 785, 96 грн., 3 % річних - 710 037, 13
грн.

Розрахунок позивача є арифметично
вірним та здійснений у відповідності
до вимог чинного законодавства
України.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із
заявлених позивачем вимог та наявних у
справі доказів, приймаючи до уваги, що
доводи відповідача документально не
підтверджуються та спростовуються
встановленими судом обставинами, суд
дійшов висновку про задоволення
позову.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Азовський машинобудівний завод»
задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства Науково-виробнича компанія
«Гірничі машини» (01601, м. Київ, площа
Спортивна, 3-В, ), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім «Азовський машинобудівний завод»
(83004, м. Донецьк, вул. Батищева, 2-А, ) заборгованість у розмірі 7
903 737, 51 (сім мільйонів дев'ятсот три
тисячі сімсот тридцять сім грн. 51 коп.)
грн., 181 785, 96 (сто вісімдесят одна тисяча
сімсот вісімдесят п'ять грн. 96 коп.) грн.
- інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 710
037, 13 (сімсот десять тисяч тридцять сім
грн. 13 коп.) грн. та 73 080, 00 (сімдесят три
тисячі вісімдесят грн. 00 коп.) грн. -
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 11.07.2014
р.

Суддя
Пригунова А.Б.
(головуюча)

Гулевець О.В.

Бондаренко Г.П.