ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.07.14№910/14264/14 Суддя Підченко Ю.О.,
розглянувши

позовну заявуПублічного акціонерного
товариства "Завод опоряджувальних
матеріалів"до1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фондова компанія
"Авангард" 2. Публічного акціонерного
товариства "АСВІО БАНК"провизнання
недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Завод
опоряджувальних матеріалів"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фондова
компанія "Авангард" та Публічного
акціонерного товариства "АСВІО БАНК"
про визнання недійсними договорів.

Подана Публічним акціонерним
товариством "Завод опоряджувальних
матеріалів" позовна заява про визнання
недійсними договорів не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо порушено
правила поєднання вимог або об'єднано в
одній позовній заяві кілька вимог до
одного чи кількох відповідачів і
сумісний розгляд цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Згідно з ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України, в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

При цьому ч. 1 ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України
визначає тільки можливість, а не
обов'язковість об'єднання кількох
вимог в одній позовній заяві.

Під вимогою слід розуміти матеріально
- правову вимогу позову, яка складає
його предмет.

Підставою позову є фактичні обставини,
на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, об'єднані вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких ґрунтується позов в
цілому.

Доказами відповідно до ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України визнаються будь - які фактичні
дані, отримані у визначеному законом
порядку, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, на яких обґрунтовуються
вимоги і заперечення осіб, що беруть
участь у справі, та інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відтак, допускається можливість
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, якщо обставини, на яких вони
ґрунтуються, підтверджуються тими
самими доказами.

В поданій позовній заяві №07/103-14 від
11.07.2014 р. об'єднано кілька вимог, а саме
вимоги про визнання недійсним, з
моменту укладення Договору купівлі -
продажу цінних паперів №Б-2011/636 від
04.11.2011 р., укладеного між Публічним
акціонерним товариством "Завод
опоряджувальних матеріалів" та ОСОБА_1
в особі представника Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фондова
компанія "Авангард" та про визнання
недійсним, з моменту укладення
Договору про надання відзивної
відновлювальної кредитної лінії
№35-201/11К від 07.12.2011 р., укладеного між
Публічним акціонерним товариством
"Завод опоряджувальних матеріалів" та
Публічним акціонерним товариством
"АСВІО БАНК".

Дослідивши матеріали позовної заяви,
суд дійшов висновку, що сумісний
розгляд об'єднаних позивачем вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору, оскільки
при вирішенні спору підлягають
встановленню обставини щодо підстав
якими обґрунтовується визнання
недійсним кожного з договорів, що
укладені між сторонами. До того ж,
заявлені позовні вимоги не пов'язані
підставою їх виникнення (виникли з
різних договорів) та не пов'язані
поданими доказами, оскільки документи,
що підтверджують обставини укладення
кожного з договорів є різними (докази
не пов'язані), а відтак ст. 58 ГПК України
в даному випадку не може бути
застосована.

Як про те зазначено у коментованій
статті Господарського процесуального
кодексу України (ст. 58) господарському
суду не надано права роз'єднати
поєднані в одне провадження позовні
вимоги.

Таким чином, для встановлення обставин
справи, судом має бути досліджено 2 (два)
окремі договори, які укладені з різними
особами та оцінити всі докази для
встановлення наявності чи відсутності
підстав для визнання недійсними
договорів.

Якщо суд, вирішуючи питання про
прийняття справи до розгляду,
встановить, що порушено правила
поєднання вимог чи об'єднано в одній
позовній заяві кілька вимог до одного
чи кількох відповідачів і сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення
спору, він відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК
України повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду.

При цьому, суд враховує, що навіть у
випадку коли позивач правомірно
об'єднав вимоги, пов'язані між собою,
суд вправі повернути позовну заяву,
якщо вважатиме, що сумісний розгляд
об'єднаних вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення
спору.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6. постанови
пленуму Вищого господарського суду
міста Києва №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", якщо
позивач порушив правила об'єднання
вимог або об'єднання цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Відтак, оскільки підставами виникнення
спірних правовідносин сторін є
господарські договори, кожен із яких,
із своїми предметами, укладення та
виконання яких не залежить один від
одного, і правовідносини сторін за
якими врегульовуються також без
урахування умов один одного, суд дійшов
висновку, що позивачем порушено
правила об'єднання позовних вимог, що є
підставою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 63
ГПК України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК України.

Окрім того, жодних перешкод у зверненні
позивача до суду з окремими позовами по
кожному договору окремо не існує.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
згідно з п. 2.21 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором. Відповідні документи
подаються до господарського суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

З матеріалів позовної заяви №07/103-14 від
11.07.2014 р. вбачається, що позивачем на
підтвердження сплати судового збору
подано ксерокопію платіжного
доручення №450 від 11.07.2014 р. на суму 2 436,00
грн.

Окрім того, суд звертає увагу на
наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
мінімальна заробітна плата з 01.01.2014 р.
становить 1218 грн.

За приписами ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збір
встановлюється у розмірі 2% ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати (1 827 грн.) та не більше
60 розмірів мінімальних заробітних плат
(73 080 грн.). З позовних заяв немайнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі 1 мінімальної заробітної плати
(1 218 грн.).

При цьому, згідно із п. 2.11 Постанови №7
від 21.02.2013 р. Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу", якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимоги
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог. Одночасно, відповідно до п.2.10
вищевказаної Постанови, у випадках
об'єднання в одній заяві вимог як
майнового, так і немайнового характеру
судовий збір підлягає сплаті як за
ставками, встановленими для позовів
майнового характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до п. 2.13 Постанови №11 від
29.05.2013 р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними", за умови, що
позовну вимогу заявлено про визнання
правочину недійсним без застосування
наслідків такої недійсності, судовий
збір сплачується як з немайнового
спору. За позовною вимогою про
застосування наслідків недійсності
правочину судовий збір сплачується
залежно від вартості майна (суми
коштів), стосовно якого (якої) заявлено
вимогу. У випадку об'єднання
відповідних вимог судовий збір
піддягає сплаті з вимог як немайнового,
так і майнового характеру.

Наразі, позивач звернувся до
господарського суду міста Києва з
декількома вимогами, зокрема, щодо
визнання недійсними Договору купівлі -
продажу цінних паперів №Б-2011/636 від
04.11.2011 р., Договору про надання
відзивної відновлювальної кредитної
лінії №35-201/11К від 07.12.2011 р. та
застосування наслідків недійсності
даних правочинів.

Проте, Публічним акціонерним
товариством "Завод опоряджувальних
матеріалів" до матеріалів позовної
заяви надано ксерокопію платіжного
доручення №450 від 11.07.2014 р. на суму 2 436,00
грн. Будь-яких інших доказів на
підтвердження сплати судового збору у
встановленому законом розмірі
Публічним акціонерним товариством
"Завод опоряджувальних матеріалів" не
надано.

Таким чином, позивачем до позовної
заяви не додано доказів сплати
судового збору у передбаченому порядку
та розмірі.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимог ст.
ст. 56, 57 Господарського процесуального
кодексу України, враховуючи, що приписи
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України носять імперативний
характер, суд дійшов висновку, що
викладені обставини є підставою для
повернення позовної заяви відповідно
до ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись п.
5 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з доданими до неї
документами на 150 аркушах (в т.ч.
ксерокопія платіжного доручення №450
від 11.07.2014 р.) повернути заявнику без
розгляду.

Суддя
Ю.О. Підченко