ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.07.2014 Справа № 917/1108/14

за позовом Селянського (фермерського)
господарства "Надія", вул. Залізнична,
буд. 13, с. Червоні Пологи, Лубенський р-н,
Полтавська обл., 37531

до Відділу Державної виконавчої служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції, вул. Монастирська, 4-а, м. Лубни,
Полтавська обл., 37500

Державної інспекції сільського
господарства у Полтавській області,
вул. Міщенка, 2, м. Полтава, 36011

про зобов'язання Державної інспекції
сільського господарства у Полтавській
області зняти з державної реєстрації
трактор колісний марки Беларусь-82.1,
реєстраційний номер 06448ВІ, 2010 року
випуску, заводський № 82000820, двигун №
496319, шасі № 615905, що належить СФГ "Надія"
на підставі свідоцтва про реєстрацію
машини, виданого Лубенською ІДТН 21
квітня 2010 року (серія АС № 023650)

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: Павліченко П.В.,
довіреність № 12 від 30.12.2013 р., паспорт
серії КО № 041385, виданий Лубенським МРВ
УМВС України в Полтавській області
24.10.1995 р., Проскуряков І.Г. (керівник),
протокол № 1 від 10.08.2000 р., паспорт серії
КН № 969350, виданий Лубенським МРВ УМВС
України в Полтавській області 27.12.1999 р.;

від відповідача 1: не з'явилися;

від відповідача 2: Чігріна Н.В.,
довіреність № 68 від 23.12.2013 р.,
посвідчення № 84 від 03.09.2012 р..

Суть спору : розглядається позовна
заява Селянського (фермерського)
господарства "Надія" про зобов'язання
Державної інспекції сільського
господарства у Полтавській області
зняти з державної реєстрації трактор
колісний марки Беларусь-82.1,
реєстраційний номер 06448ВІ, 2010 року
випуску, заводський № 82000820, двигун №
496319, шасі № 615905, що належить СФГ "Надія"
на підставі свідоцтва про реєстрацію
машини, виданого Лубенською ІДТН 21
квітня 2010 року (серія АС № 023650).

Відповідач 1 - Відділ Державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції -
представництво у судове засідання не
забезпечив, вимог суду не виконав,
причин щодо цього суду не повідомив.
Останній відповідно до пп. 2.6.15
Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання, а
також про покладені на нього обов'язки,
про що свідчать матеріали справи.

Позивач надав суду заяву вх. № 8035 від
20.06.2014 р. про уточнення позовних вимог.
відповідно до якої просить суд
зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції
зняти арешт із рухомого майна
Селянського (фермерського)
господарства "Надія", а саме :

- сівалки точного висіву СЬВТ 12/8-00,
заводський № 02238, 2010 року випуску, що
належить Селянському (фермерському)
господарству "Надія" на підставі акту
прийому-передачі від 23.03.2010 року;

- трактора колісного марки
Бєларусь-82.1, реєстраційний номер 06448ВІ,
2010 року випуску, номер об'єкта : 615905,
номер державної реєстрації : 06448ВІ,
заводський № 82000820, двигун № 496319, що
належить Селянському (фермерському)
господарству "Надія" на підставі
свідоцтва про реєстрацію машини,
виданого Лубенською ІДТН 21 квітня 2010
року (серія АС № 023650);

- трактора марки МТЗ-80, 1992 року
випуску, номер об'єкта : 863752, номер
державної реєстрації : 5401ПЛ, номер
двигуна 019690, що належить Селянському
(фермерському) господарству "Надія" на
підставі свідоцтва про реєстрацію
машини, виданого ІДТН 15.11.2002 року (серія
АК № 446011);

- трактора марки МТЗ-80, 1992 року
випуску, номер об'єкта : 48052, номер
державної реєстрації : 13825НО, номер
машини 839085, номер двигуна 967881, що
належить Селянському (фермерському)
господарству "Надія" на підставі
свідоцтва про реєстрацію машини,
виданого ІДТН 15.11.2002 року (серія АК №
446009).

Оскільки дана заява позивача фактично
є пред'явленням додаткової позовної
вимоги без обґрунтування підстав
об'єднання її з первісною позовною
вимогою, до не неї не залучено доказів
на підтвердження оплати її судовим
збором у встановленому порядку та
розмірі, суд дійшов висновку про
наявність підстав для її повернення
згідно із приписами пункту 4 частини
першої статті 63 ГПК України. При цьому
судом враховано п. 3.11 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" та п. 2.8 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" (із змінами та
доповненнями).

Крім того, згідно із ст. 82 Закону
України № від 21.04.1999 р. № 606-XIV "Про
виконавче провадження" (із змінами та
доповненнями) боржник має право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку. Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом. Рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень інших органів (посадових осіб)
можуть бути оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у п. 9
постанові від 17.10.2012 р. № 9 "Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" (із змінами та
доповненнями), у вирішенні питань,
пов'язаних із застосуванням статті 1212
ГПК України, господарським судам слід
мати на увазі таке. За змістом цієї
статті ГПК України скарги на дії чи
бездіяльність органів державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів розглядає виключно місцевий
господарський суд, яким відповідну
справу розглянуто у першій інстанції,
тобто той господарський суд, що видав
виконавчий документ (наказ чи ухвалу),
незалежно від того, якою саме особою
подано скаргу, і в тому ж складі суду
(якщо цьому не перешкоджають об'єктивні
обставини, як-от звільнення судді, його
захворювання, перебування у відпустці
тощо). Оскільки прийняття органами
Державної виконавчої служби, їх
посадовими особами будь-яких рішень
(постанов тощо) в процесі здійснення
виконання судових рішень
господарських судів підпадає в
розумінні статті 1212 ГПК України під
ознаки дій цих органів та осіб, то
відповідні рішення також підлягають
оскарженню до названих судів.
Виконання рішення, ухвали, постанови
господарського суду є невід'ємною
частиною судового процесу, тому
господарські суди не повинні
порушувати нове провадження за скаргою
на дії чи бездіяльність органів
державної виконавчої служби. У зв'язку
з цим відповідна скарга не підлягає
оплаті судовим збором. Отже,
господарський суд розглядає скарги
стягувача, боржника або прокурора на
дії чи бездіяльність органів Державної
виконавчої служби лише в порядку ст. 1212
ГПК України. При цьому звернення до
господарського суду в процесуальному
порядку, передбаченому статтею 1212 ГПК
України, повинно відбуватися у межах
провадження у справі, за рішенням у
якій здійснюється примусове
виконання. Відповідна скарга не
підлягає оплаті судовим збором

Відповідач 2 - Державна інспекція
сільського господарства у Полтавській
області - надала суду клопотання №
01-14/2690 від 18.06.2014 р. (вх. № 8034 від 20.0.2014 р.)
щодо передачі справи за підсудністю до
Полтавського окружного
адміністративного суду.

При вирішенні даного клопотання суд
виходив з наступного.

За приписами п. 3 ст. 22 Закону України
від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і
статус суддів" (із змінами та
доповненнями) та п. 2 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України №
10 від 24 жовтня 2011 року "Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам" місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, а правовідносини, з яких виник
спір, мають господарський характер.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім: спорів про
приватизацію державного житлового
фонду; спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних
умов; спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін; спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між юридичною особою
та її учасниками (засновниками,
акціонерами, членами), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами,
членами) юридичної особи, пов'язаними
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності такої особи,
крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із
земельних відносин, в яких беруть
участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами
до боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України;

8) справи за заявами про затвердження
планів санації боржника до порушення
справи про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом позовних вимог у даній
справі є зобов'язання Державної
інспекції сільського господарства у
Полтавській області вчинити певні дії -
зняти з державної реєстрації трактор
колісний марки Беларусь-82.1,
реєстраційний номер 06448ВІ, 2010 року
випуску, заводський № 82000820, двигун №
496319, шасі № 615905, що належить СФГ "Надія"
на підставі свідоцтва про реєстрацію
машини, виданого Лубенською ІДТН 21
квітня 2010 року (серія АС № 023650).

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №
10 від 24 жовтня 2011 року "Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам"
господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов: участь у спорі суб'єкта
господарювання; наявність між
сторонами, по-перше, господарських
відносин, врегульованих Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин; наявність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення спору
господарським судом; відсутність у
законі норми, що прямо передбачала б
вирішення такого спору судом іншої
юрисдикції.

Згідно зі ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних і
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності. Поняття "справа
адміністративної юрисдикції"
визначено у статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, і під такою справою
розуміється переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Необхідною ознакою суб'єкта владних
повноважень є здійснення цим суб'єктом
владних управлінських функцій, причому
ці функції повинні здійснюватися
відповідним суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 р. № 459/2011
"Про Державну інспекцію сільського
господарства України", державна
інспекція сільського господарства
України (Держсільгоспінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі. Постановою Кабінету
міністрів України від 12.12.2011 р. № 1300
утворено як юридичні особи публічного
права територіальні органи Державної
інспекції сільського господарства за
переліком згідно з додатком до
постанови. До функцій державної
інспекції сільського господарства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі згідно п.
4.13 Положення про державну інспекцію
сільського господарства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (затверджено наказом
міністерства аграрної політики та
продовольства України від 23.12.2011 р. № 770,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12 січня 2012 р. за № 34/20347 із
змінами та доповненнями) віднесено,
зокрема, здійснення відомчої
реєстрації та обліку машин, видача на
них номерних знаків та відповідних
реєстраційних документів, ведення
автоматизованого обліку
зареєстрованих машин та
систематизацію відомостей про їх
власників з використанням Єдиного
реєстру, держателем якого є
Держсільгоспінспекція України.

Таким чином, Державна інспекція
сільського господарства у Полтавській
області як територіальний підрозділ
Державної інспекції сільського
господарства України, у спірних
правовідносинах діє як орган державної
влади у здійсненні управлінських
функцій, і, відповідно, є суб'єктом
владних повноважень.

Отже, даний спір є спором
адміністративної юрисдикції та
підпадає під дію Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки відповідач у спірних
правовідносинах виступає суб'єктом
владних повноважень по відношенню до
позивача, спір у даній справі виник з
приводу реалізації відповідачем
визначеної законом компетенції у сфері
державного регулювання обліку
сільськогосподарських машин
(контрольних функцій Інспекції,
делегованих останній державою у
відповідній сфері). Тобто, відносини
між сторонами не мають характеру
господарських.

Згідно пп. 4.2.1 п. 4 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", якщо після порушення
провадження у справі буде встановлено,
що справа зі спору непідвідомча
господарському суду, останній припиняє
провадження у справі згідно з п. 1 ст. 80
ГПК України.

Виходячи з наведеного, наявні підстави
для припинення провадження у справі в
порядку п. 1 ст. 80 ГПК України.

Клопотання відповідача 2 - Державної
інспекції сільського господарства у
Полтавській області -щодо передачі
справи за підсудністю до Полтавського
окружного адміністративного суду
задоволенню не підлягає, оскільки за
чинним господарським процесуальним
законодавством передача справи за
підсудністю можлива лише в межах
підвідомчості.

Сплачений позивачем при пред'явленні
даного позову судовий збір в сумі 1 859,76
квитанцією № 2Р521513 від 12.05.2014 р.
(оригінал знаходиться у матеріалах
справи № 917/1108/14) повернути останньому з
Державного бюджету в порядку ст. 7
Закону України від 8 липня 2011 року №
3674-VI "Про судовий збір".

Керуючись п. 4 ст. 63, п. 1 ст.80 та ст. 86 ГПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути в порядку п. 4 ст. 63 ГПК
України заяву Селянського
(фермерського) господарства "Надія" вх.
№ 8035 від 20.06.2014 р. про уточнення
позовних вимог. відповідно до якої
просить суд зобов'язати Відділ
Державної виконавчої служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції зняти арешт із рухомого майна
Селянського (фермерського)
господарства "Надія".

2. Провадження у справі припинити.

3. Повернути Селянському (фермерському)
господарству "Надія" (вул. Залізнична,
буд. 13, с. Червоні Пологи, Лубенський р-н,
Полтавська обл., 37531), ідентифікаційний
код юридичної особи 13958248 сплачений при
пред'явленні даного позову судовий
збір в сумі 1 859,76 квитанцією № 2Р521513 від
12.05.2014 р. (оригінал знаходиться у
матеріалах справи № 917/1108/14) в порядку
ст. 7 Закону України від 8 липня 2011 року
№ 3674-VI "Про судовий збір".

Суддя

О.В.Ківшик