ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.Справа № 922/2276/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання
Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства
"Харківська муніципальна страхова
компанія", м. Харків про стягнення 2
692,94 грн. за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Українська страхова група", звернувся
до господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Харківська муніципальна
страхова компанія" (надалі - Відповідач)
суму щодо відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
порядку регресу у розмірі 2 692,94 грн.
Також просить суд покласти на
Відповідача судовий збір.

Представник Позивача у судове
засідання не з'явився. Надав до суду
клопотання про долучення додаткових
документів та клопотання про розгляд
справи без участі представника
Позивача. Про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Представник Відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
своєї неявки суд не повідомив. Вимоги
ухвали суду не виконав. Відомостей щодо
належного повідомлення про день та час
розгляду справи, на момент слухання, в
матеріалах справи відсутні.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 2.6.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
погодженої листом Вищого
господарського суду України від 19.02.2013
р. та затвердженої наказом Державної
удової адміністрації України від 20.02.2013
р. № 28, а тому суд вважає можливим
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, як це передбачено статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02
- 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року" (пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України (надалі - ГПК України), не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із статтею 93
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 ГПК України розглядає справу
за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

04.08.2011 року у м. Києві на Харківській
площі, відбулося дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
"Мітсубісі", державний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1 та транспортного
засобу "Рено", державний номер НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_2.

Постановою №3-7181/11 Дарницького
районного суду м. Києва від 06.09.2011 р.
ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні
даного ДТП за ст.124 КпАП України.

До ПАТ «СК «Українська страхова група»
звернувся страхувальник із заявою про
настання страхового випадку та виплату
страхового відшкодування і надав при
цьому усі необхідні документи.

06.10.2011 року ПАТ «СК «Українська
страхова група» на підставі Рахунку №
14280/00011421 від 22.09.2011 року було складено
страховий акт № ДККА-9751.

На підставі вищевказаних документів
ПАТ «СК «Українська страхова група»
здійснила виплату страхового
відшкодування в розмірі: 3692 грн. (три
тисячі шістсот дев'яносто дві) грн. 94
коп., що підтверджується Платіжним
дорученням № 10035 від 14.10.2011 року.

Цивільна відповідальність
транспортного засобу «Рено», державний
№ НОМЕР_3 застраховано в Публічне
акціонерне товариство «Харківська
муніципальна страхова компанія» за
полісом ВЕ 6494310 (розмір франшизи за
даним полісом складає 1000 грн.).

22.11.2012 року на адресу Публічного
акціонерного товариства «Харківська
муніципальна страхова компанія»
направлено заяву про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу № 1171АПС від 14.11.2012 року, що
підтверджується фіскальним чеком № 8211
від 22.11.2012 року.

Однак Відповідачем не було здійснено
ніяких дій спрямованих на виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
Відповідача, повністю, всесторонньо, за
своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
оцінивши надані сторонами докази та
надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав позовних вимог учасників
судового процесу, користуючись
принципом об'єктивної істини,
принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд
вважає, що позовні вимоги Позивача
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що
шкода, завдана майну фізичної чи
юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187
ЦК країни шкода, заподіяна джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір оренди, підряду тощо)
подіє транспортним засобом. Згідно
умов договору страхування одним із
страхових випадків, визначається
подія, у разі якої внаслідок ДТП було
завдано шкоду автомобілю
Страхувальника (пп. 3.1.1 Договору
страхування), Розмір страхового
відшкодування визначається
Страховиком, виходячи із суми
заподіяного в результаті настання
страхового випадку матеріального
збитку, але не більше розміру страхової
суми. А підставою для виплати
страхового відшкодування є рахунок
станції технічного обслуговування (п.
9.1 Договору страхування).

На підставі статті 993 ЦК України, статті
27 Закону України "Про страхування" до
Страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
Страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдану
шкоду.

Згідно частини першої статті 1191 ЦК
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану пилою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого страхового
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України „Про страхування ", до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

За ст. 9 п. 1 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів " страховик зобов'язаний
провести виплату страхового
відшкодування відповідно до умов
договору страхування в межах ліміту
відповідальності страховика.

За ст. 22 п. 1 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик, відповідно до
лімітів відповідальності страховика,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За ст. 36 п. 4 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Статтею 528 ЦК України передбачено, що
виконання обов'язку може бути
покладено на іншу особу, якщо з умов
договору, вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства або суті зобов'язання не
виникає обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи з загальних засад і змісту
законодавства України. Мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, а також
оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це
обґрунтувати. Мотивувальна частина
рішення повинна мати також посилання
на закон та інші нормативні акти
матеріального права, на підставі яких
визначено права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах.

Відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, приймаючи до уваги
викладені обставини, та враховуючи те,
що відповідач не надав суду жодного
документу, який би підтверджував
сплату завданої матеріальної шкоди - 2
692,94 грн., документів, що спростовували
викладене у позові, суд визнає вимогу
позивача щодо стягнення з відповідача
вказаної суми належно обґрунтованою,
доведеною матеріалами справи та такою,
що підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України
зазначено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією з основних
засад судочинства.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами у порядку передбаченому
ст. 75 ГПК України.

Відповідно до статей 44-49
Господарського процесуального кодексу
України, у разі задоволення позовних
вимог, витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача, оскільки
спір з його вини доведено до суду.

На підставі статей 6, 8, 19, 55, 124, 129
Конституції України, статтями 15, 16, 528,
993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Харківська муніципальна
страхова компанія» (ПАТ «ХМСК») (61001, м.
Харків, вул. Плеханівська, 63, код 21186813)
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» (03038, м.
Київ, вул. І.Федорова, 32-А, код 30859524) суму
у розмірі 2692 (дві тисячі шістсот
дев'яносто дві) грн. 94 коп., по
відшкодуванню шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу, а також суму
судового збору у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 14.07.2014 р.

Суддя(підпис) І.П. Жигалкін