КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р. Справа№ 910/24358/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Авдеєва П.В.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання
Климович М.І.

за участю представників:

від позивача: Данильчук М.Я. - керівник

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Хлівнюк М.М. - за
довіреністю

Федорченко А.М. - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства "Спіка"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 07.04.2014 року

у справі № 910/24358/13 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом Закритого акціонерного
товариства "Спіка"

до відповідача: Київської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог не предмет спору, на
стороні відповідача: Комунальне
підприємство "Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі міста Києва"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Закрите акціонерне товариство
"Спіка", звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до Київської
міської ради про визнання за Закритим
акціонерним товариством "Спіка" право
власності на приміщення №166 загальною
площею 67,6 кв.м. в жилбудинку №34 по вул.
Ушакова в м. Києві.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 07.04.2014 року у справі № 910/24358/13
(суддя Пригунова А.Б.) відмовлено
повністю в задоволенні вказаного
позову Закритого акціонерного
товариства "Спіка".

Не погодившись з вказаним рішенням,
Закрите акціонерне товариство "Спіка"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, відповідно до якої просить
апеляційний суд скасувати рішення
господарського суду та прийняти нове,
яким визнати за Закритим акціонерним
товариством "Спіка" право власності на
приміщення №166 загальною площею 67,6
кв.м. в жил будинку №34 по вул. Ушакова в
м. Києві.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.06.2014 року у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І.,
Шаптала Є.Ю., апеляційна скарга
прийнята до розгляду, порушено
апеляційне провадження у справі,
розгляд справи призначено на 02.07.2014
року.

У зв'язку з перебуванням суддів Самсіна
Р.І. та Шаптали Є.Ю. у відпустці,
розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 року, для
розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя:
Гончаров С.А.; судді Авдеєв П.В. та
Скрипка І.М.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
судом не витребувано належні докази, що
входять до предмета доказування і є
належними доказами у справі, не
залучено іншого відповідача до справи,
що суперечить вимогам ст.ст. 24, 38
Господарського процесуального кодексу
України і свідчить про неповне
зясування обставин справи, а тому
висновки суду не відповідають
обставинам у справі.

Також, апелянт посилається на те, що
Закрите акціонерне товариство "Спіка"
за своїм статусом забудовника є
інвестором, а відтак, має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися об'єктами за
результатами інвестицій та на те, що
будь-яких дій стосовно передачі
житлового будинку до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва та Святошинського району у
відповідності до приписів Постанови
Кабінету Міністрів України від 06.11.1995
року № 891 «Положення про порядок
передачі в комунальну власність
державного житлового фонду, що
перебував у повному господарському
відданні або оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій»,
передачу авізо та технічного паспорту
будинку, не здійснювало, відповідної
комісії не створювалось.

Третя особа, Комунальне підприємство
"Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі міста Києва",
письмово заперечила проти доводів
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що Фірма «Спіка» не вела будівництво та
не виконувало функцій замовника.

Позивач, Закрите акціонерне товариство
"Спіка", згідно з поданими до суду 02.07.2014
року запереченнями на відзив
Комунального підприємства "Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районі міста
Києва", стверджує, зокрема, що актом
вводу в експлуатацію №3 від 17.03.1994 року
та листами ВО ім. С.П.Корольова, доводи
третьої особи щодо того, що фірма
«Спіка» не вела будівництва та не
виконувало функцій замовника,
спростовуються.

01.07.2014 року апелянт звернувся до суду з
клопотанням про залучення до
матеріалів справи додаткових доказів,
які стосуються фінансування позивачем
житлового будинку, в якому розташовано
спірне приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем подавалось до суду
клопотання про витребування доказів,
яке не було розглянуто судом першої
інстанції.

З огляду на викладене та враховуючи
положення ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України подані
позивачем додаткові докази підлягають
прийняттю до матеріалів справи.

Відповідач до судового засідання, що
відбулось 02.07.2014 року, не з'явився, хоча
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що
неявка представників відповідача не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги за наявними у справі
матеріалами, та, за таких обставин,
розгляд справи за відсутності
відповідача є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, присутніх в судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджується наступне.

Рішенням від 28.12.1988 року № 1257 "Про
відвод земельної ділянки установам та
організаціям для будівництва об'єктів»
виконавчим комітетом Київської
міської ради народних було вирішено
відвести Виробничому об'єднанню ім. С.П.
Корольова відведено земельну ділянку в
17-му мікрорайоні житлового масиву
Біличі (наразі - поштова адреса вул.
Ушакова, 34) для будівництва житлового
будинку молодіжного житлового
комплексу "Жовтневий".

Як вбачається з листа Жовтневої
районної державної адміністрації
міста Києва № 295 від 25.03.1993 року функції
замовника по будівництву 159
квартирного житлового будинку МЖК
«Жовтневий» з жовтня 1991 року перейшли
до Фірми "Спіка".

Відповідно до акту №3 від 17.03.1993 року
приймальної комісії «Про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва
об'єкта, будинку, споруди» прийнято в
експлуатацію закінчене будівництво 159
квартирного житлового будинку по вул.
Ушакова, 34 в Ленінградському районі
міста Києва.

Зі змісту акту приймальної комісії № 3
від 17.03.1994 р. вбачається, що її
призначено відповідно до наказу № 81
від 24.12.1993 р. Фірми "Спіка".

Також в акті приймальної комісії № 3
від 17.03.1994 р. зазначається, що Фірма
"Спіка" є власником об'єкта - будинку по
вул. Ушакова, 34 у місті Києві.

Як вбачається зі статуту Закритого
акціонерного товариства "Спіка",
останнє є правонаступником майнових і
немайнових права та обов'язків Фірми
"Спіка".

Як зазначалось, позовними вимогами у
даній справі є визнання за Закритим
акціонерним товариством "Спіка" право
власності на приміщення №166 загальною
площею 67,6 кв.м. в жил будинку №34 по вул.
Ушакова в м. Києві.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
посилався на те, що будівництво
житлового будинку по вул. Ушакова, 34 у
місті Києві здійснено ним за рахунок
власних та залучених коштів, у зв'язку з
чим, позивач вважає себе власником
вищевказаного будинку та, зокрема,
приміщення № 166 загальною площею 67, 6
кв.м. в жилому будинку № 34 по вул.
Ушакова в місті Києві.

Позивач посилається також на матеріали
інвентаризації Комунального
підприємства "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна", відповідно до яких
на 11-му поверсі будинку № 34 по вул.
Ушакова в місті Києві влаштоване
приміщення № 166 загальною площею 67, 6
кв.м., яке введене в експлуатацію
одночасно із будинком та включено в
технічні показники будинку.

При цьому, позивач відзначає, що він не
здійснював передачу спірного
приміщення до комунальної власності
територіальної громади міста Києва, в
той час як Київська міська рада не
визнає права власності позивача на
нього.

Судова колегія, оцінюючи подані докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, погоджується з висновками, з
яких виходив місцевий господарський
суд при прийнятті оскаржуваного
рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України
встановлено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

З доданих позивачем до матеріалів
справи доказів вбачається здійснення
ним фінансування будівництва
житлового будинку №34 по вул. Ушакова в
м. Києві.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на
захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання;
кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
передбачений перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів, згідно з
якими кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого
немайнового права та інтересу. Приписи
даної норми кореспондуються із ст. 20
Господарського кодексу України, якою
також закріплені способи захисту
суб'єктом господарювання своїх прав і
законних інтересів.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача, а
підставою - посилання на належне йому
право та обґрунтування необхідності
його захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
із сторін повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем позовні вимоги про визнання
права власності заявлені до Київської
міської ради.

Проте, позивач, в порушення ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України не надав суду жодних доказів,
які б свідчили про те, що відповідач -
Київська міська рада, оспорює або не
визнає право власності позивача на
спірне майно - приміщення №166 загальною
площею 67,6 кв.м. в жилбудинку №34 по вул.
Ушакова в м. Києві, або оспорює таке
право.

Про відсутність порушення чи оспорення
такого права позивача станом на
подання позову у даній справі
стверджує і Київська міська рада у
поданому до суду першої інстанції
26.02.2014 року відзиві.

З огляду на обставини справи, суд
робить висновок про те, що з боку
відповідача не відбувалось порушення
прав позивача, право власності
позивача на спірне майно відповідачем
не оспорюються.

Як зазначалося вище, правовою
підставою для звернення до
господарського суду є захист порушених
або оспорюваних прав, а право на позов у
особи виникає після порушення або
невизнання відповідачем цих прав.

З огляду на вищевикладене, правових
підстав звертатися до суду за захистом
свого права у позивача не було,
оскільки його право відповідачем по
справі -Київською міською радою, ніяким
чином не обмежувалось та не
порушувалось.

Враховуючи викладене, судова колегія
робить висновок про безпідставність
заявлених Закритим акціонерним
товариством "Спіка" позивачем вимог.

З огляду на викладене позовні вимоги є
такими, в задоволені яких вірно
відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову є вірними, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
07.04.2014 року у справі № 910/24358/13
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи і підстав для його скасування не
вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга Закритого
акціонерного товариства "Спіка" на
рішення господарського суду міста
Києва від 07.04.2014 року у справі № 910/24358/13
є необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства "Спіка" на
рішення господарського суду міста
Києва від 07.04.2014 року у справі № 910/24358/13 -
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 07.04.2014 року у справі № 910/24358/13 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/24358/13 повернути
до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
П.В. Авдеєв

І.М. Скрипка