КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р. Справа№ 911/985/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Павлик Р.В. - представник;

від відповідача: не з'явився ;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Панна»

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 05.05.2014р.

у справі № 911/985/14 (судя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екран»

до Приватного акціонерного
товариства «Панна»

про стягнення 33 494, 33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Екран» звернулось
до Господарського суд м. Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Панна» про стягнення 33 494,
33 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 05.05.2014 року у справі №911/985/14 позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екран» задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить його
скасувати, посилаючись на те, що судом
неповністю з'ясовані обставини, що
мають значення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2014р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 911/985/14.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на те, що між
ТОВ «Екран» і ПрАТ «Панна» було
укладено договір № 146А/11 від 09. 08. 2011
року.

Апелянт зазначає, що відповідно до п. 5.4
договору відповідач зобов'язаний
оплатити суму, зазначену рахунку не
пізніше 3-х робочих днів з дати
виставлення рахунку. Рахунок може
направлятись по факсу або електронній
пошті.

Скаржник зазначає, що рахунку не
отримував, отже у відповідача не було
правових підстав для проведення
розрахунку з позивачем, а відтак
позовні вимоги до відповідача є
безпідставними.

01.06.2014 року через відділ
документального від ПП «Панна»
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи у звязку з хворобою
повноваженого представника та з метою
укладення мирової угоди між сторонами.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати необхідних заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Однак слід зазначити, що відповідачем
не надано суду належних документів,
які б свідчили про наявність причин на
які посилається відповідач.

Вислухавши думку представника
позивача, дослідивши матервали справи,
колегія прийшла до висновку про
розгляд справи у відсутності
представника відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши наявні матеріали
справи, колегія встановила наступне:

09.08.2011 року між ТОВ "Екран" та ПАТ "ПАННА"
укладено договір №146А/11, за умовами
якого замовник замовляє, а виконавець
приймає замовлення на гаряче
цинкування металевих виробів за
завданням замовника (п. 1.1. договору).

Приймання-передача виробів для
проведення цинкування здійснюється за
"актом виконання поставки та відбору
виробів" та довіреності.

Вироби повертаються замовнику теж
згідно "акту виконання поставки та
відбору виробів" та акту
здачі-прийняття робіт (надання послуг).
Акти підписуються уповноваженими
особами сторін, які діють на підставі
доручення. Належним чином оформлена
довіреність залишається (зберігається)
у виконавця (п.2.5. договору).

Відповідно до п.5.1. додаткової угоди №1
та п. 5.4. договору замовник здійснює
попередню оплату виконуваних робіт,
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок виконавця. Сума
передоплати розраховується, виходячи з
заявленої замовником ваги виробів і
визначеної ціни цинкування. Замовник
зобов'язаний оплатити суму, зазначену у
рахунку не пізніше 3 робочих днів з
моменту відвантаження оцинкованих
виробів.

Як свідчать матеріали справи, послуги
надані позивачем на загальну суму 98 479,
58 грн., підтверджується актами здачі
прийняття робіт: ЕК-3220, ЕК-3221, ЕК-3222,
ЕК-3602, ЕК3666, які підписані
уповноваженими представниками кожної
із сторін.

Відповідач за надані послуги
розрахувався частково і на даний час
має перед позивачем заборгованість у
розмірі 25 321,82 грн., що підтверджується
копіями банківських виписок по рахунку
позивача.

Таким чином, позивач виконав взяті на
себе зобов'язання з надання послуг
відповідачу, а відповідач не виконав
належним чином взяті на себе
зобов'язання з оплати отриманих послуг
та має перед позивачем заборгованість
у розмірі 25 321,82 грн.

Доказів сплати заборгованості
відповідачем суду не надано.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за договором
№ 146А/11 року від 09.08.2011 року у розмірі 25
321,82 грн. обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України
порушення зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня).

Пунктом п. 6.7. договору передбачено
право виконавця накладати на
замовника, у разі прострочення ним
термінів оплати, штрафні санкції у
розмірі 0,1% від суми прострочки за
кожний календарний день
протермінування, починаючи з
четвертого робочого дня від дня
відвантаження оцинкованих
металовиробів.

Колегія суддів погоджується з
висновком першої інстанції стосовно
того, що позовні вимоги в частині
стягнення 5 833,92 грн. пені у зв'язку з
простроченням відповідачем виконання
взятих на себе зобов'язань з оплати
послуг за договором на підставі ст. 230
ГК України є обґрунтованими та
підлягають задоволенню за розрахунком
позивача, який відповідає умовам
договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання має право на захист
своїх прав і законних інтересів. Права
та законні інтереси зазначених
суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом
установлення господарських
правовідносин.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

У зв'язку з цим позов в частині
стягнення 3 % річних обґрунтований та
підлягає задоволенню у розмірі 2 338,59
грн. за розрахунком позивача, який
відповідає умовам договору та вимогам
закону.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору ( ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному та повному і
об"єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

Відповідач, обґрунтовуючи вимоги
апеляційної скарги, посилається на п.
5.4. договору відповідно до якого він
оплачує суму, зазначену у рахунку, не
пізніше трьох робочих днів з моменту
виставлення рахунку.

Слід зазначити, що на основі додаткової
угоди №1 від 09.08.2011 року укладеної до
договору редакція ст. 5, на котру
зсилається відповідач, втратила
чинність та була замінена іншою
редакцією.

Згідно нової редакції ст. 5 відповідач
здійснює оплату виконаних робіт,
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок позивача
протягом трьох днів з моменту
відвантаження оцинкованих виробів.

Враховуючи вищеперелічене, строк
оплати робіт було обумовлено саме в
додатковій угоді, а суми, що підлягали
оплаті, були зазначені у актах
виконаних робіт.

Таким чином навіть при умові, якщо
рахунок виставлено не було, позивачу це
не дало підстави для затримки в оплаті
виконаних робіт.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовуються вимог позивача, не
підтверджені відповідними доказами, не
спростовують правильності висновків
місцевого суду та не можуть бути
підставами для скасування рішення
суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
рішення Господарського суду м. Києва
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи і чинному законодавству, а отже
підстав для його скасування не
вбачається, у зв'язку з чим апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Панна»
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 05.05.2014р. у справі №911/985/14 залишити
без змін.

Матеріали справи №911/985/14 повернути до
Господарському суду м. Києва

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх