ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
Справа № 925/910/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого -судді Довганя К.І.,
при секретарі Олексенко Т.В. за участю
представників сторін: позивача -
Ченцова О.Є. за довіреністю,
відповідача - Дарморос К.О. за
довіреністю, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Черкаси справу
за позовом аварійно-рятувального
загону спеціального призначення
управління державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Черкаській
області до товариства з обмеженою
відповідальністю "Уманьпиво" про
стягнення 8698,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва з 24 по
27 червня 2014р., яку було продовжено до
08.07.2014р.

Заявлено позов про стягнення з
відповідача заборгованості за надані
на умовах договору послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав на те, що відповідач є
правонаступником ВАТ «Уманьпиво», з
яким позивачем було укладено договір
№ 136 від 31.07.2008 року (далі -
Договір) на постійне та обов'язкове
обслуговування державними
аварійно-рятувальними службами
об'єктів та окремих територій.
Відповідач, за твердженням позивача, не
сплатив заборгованість за наданні на
виконання цього договору послугами в
сумі 8503,39 грн. Крім того позивач просить
стягнути з відповідача нараховану на
вказану заборгованість пеню в сумі 168,20
грн., 26,56 грн. 3% річних за період: жовтень
2008 р., грудень 2008р. - травень 20012р., липень
2012 р. - квітень 2013 р., листопад 2013 р .-
березень 2014р.

Відповідач у відзиві на позов та його
представник у судовому засіданні проти
його задоволення заперечила, виходячи
з наступного.

За твердженням відповідача він не є
правонаступником ВАТ «Уманьпиво» щодо
зобов'язань останнього за договором
договір № 136 від 31.07.2008 року, оскільки в
процесі реорганізації ВАТ «Уманьпиво»
позивач не звертався з кредиторськими
вимогами щодо заявленого у даному
позові боргу.

У письмовому доповнені до відзиву
відповідач просив застосувати до
спірних правовідносин строк позовної
давності, передбачений ст. 257 ЦК
України.

Представник позивача у судовому
засіданні заперечив факт пропуску
позивачем строку позовної давності,
оскільки умовами договору сторонами не
встановлено строк оплати наданих
послуг, а вимогу про таку оплату
позивач направляв вже в межах строку,
визначеного ст. 257 ЦК України.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши наявні у справі докази,
встановив наступне.

Між аварійно рятувальним загоном
спеціального призначення ГУ МНС
України в Черкаській області та ВАТ
„Уманьпиво" було укладено договір №136
від 31.07.2008 року (далі - Договір) на
постійне та обов'язкове
обслуговування державними
аварійно-рятувальними службами
об'єктів та окремих територій ВАТ
«Уманьпиво".

01.07.2011 року Аварійно-рятувальна
служба змінила найменування на
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Управління
МНС України в Черкаській області.

14.05.2012 року Аварійно-рятувальна
служба змінила найменування на

Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення
Територіального Управління МНС
України у Черкаській області.

17.10.2013 року Аварійно-рятувальна служба
змінила найменування на
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Черкаській
області .

09.07.2010р. року ВАТ «Уманьпиво» було
припинено шляхом перетворення в ТДВ
«Уманьпиво». ТДВ «Уманьпиво» було
правонаступником ВАТ «Уманьпиво».

06.05.2011 року ТДВ «Уманьпиво» було
припинено шляхом перетворення в ТОВ
«Уманьпиво». ТОВ «Уманьпиво» є
правонаступником ТДВ «Уманьпиво».

За умовами укладеного сторонами
договору Позивач взяв на себе
наступні зобов'язання:

1. Здійснювати добір основного
особового складу
"Аварійно-рятувальної служби"
відповідного кваліфікаційного рівня
та стану здоров'я, придатного до роботи
в екстремальних умовах. Постійно
підтримувати необхідний фізичний,
психологічний рівень підготовки
рятувальників та високий рівень
професіоналізму для проведення
аварійно-рятувальних робіт.

2. Забезпечувати функціонування
структурних підрозділів у режимі
постійної готовності до виконання
необхідного комплексу
аварійно-рятувальних робіт в умовах
надзвичайної ситуації або загрози її
виникнення у кількості однієї
оперативної одиниці згідно з
нормативом виїзду на "Об'єкт", що
регламентується планами реагування на
надзвичайні ситуації (планами
ліквідації аварій, планами локалізації
та ліквідації аварійних ситуацій і
аварій).

3.Створювати та підтримувати у
належному стані відповідні
матеріально-технічні резерви для
проведення аварійно-рятувальних робіт.

4.Організовувати ремонт та технічне
обслуговування аварійно-рятувальних
засобів, зазначених у Табелі оснащення.

5. Зберігати інформацію про державну та
комерційну таємницю, яка стала відома у
зв'язку з виконанням службових
обов'язків. Та переліку заходів при
виникненні надзвичайних ситуацій.

Згідно пункту 3.12. Договору Відповідач
зобов'язаний оплачувати, відповідно до
умов Договору, постійне та обов'язкове
обслуговування об'єкта. Умови оплати
передбачені у розділі 4 Договору.

Відповідно до пункту 4.1. Договору
вартість функціонування структурних
підрозділів «Аварійно-рятувальної
служби» у режимі постійної готовності
до виконання необхідного комплексу
аварійно-рятувальних робіт в умовах
надзвичайної ситуації або загрози її
виникнення у кількості однієї
оперативної одиниці складає 1,5% від
загальної вартості постійного та
обов'язкового обслуговування об'єкта
(9773,75 грн.), а саме 146,61 гривень на місяць.

У підтвердження функціонування
Позивача у режимі постійної
готовності ним надано суду витяги із
нарядів на службу за вказаний у
позовній заяві період. На
підтвердження виконання умов Договору
позивач надав суду копії погоджених
актів прийняття наданих послуг.

Згідно п. 4.2. Договору, плата за
обслуговування «Об'єкта» здійснюється
щомісячним перерахуванням коштів у
визначені строки згідно з наданим
рахунком.

Рахунки на оплату послуг
надсилалися Відповідачу, що останнім
не оспорюється.. В надісланих рахунках
строк для оплати не вказаний.

Позивачем на виконання взятих на себе
зобов'язань по договору надано послуги,
визначені умовами договору у період: за
жовтень 2008, період з грудня 2008 по
травень 2012, з липня 2012 по квітень 2013, з
листопада 2013 по березень 2014 вартість
яких становить 9383,05 грн.

Позивачем на адресу відповідача
неодноразово направлялись вимоги про
оплату вартості наданих послуг.

14.11.2013 року, на виконання вимог
позивача, відповідачем було частково
погашена заборгованість в розмірі 879,66
гривень.

Відповідно до ст. 629, 526 ЦКУ договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу. З положеннями ЦКУ
перекликається ч. 1 ст. 193 ГКУ суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання І відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ч.І. ст. 530 ЦКУ,
якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у 7
денний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦКУ порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одним із
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки.
Пунктом 5.3. Договору передбачена пеня у
розмірі 0,2 % від простроченої суми
оплати за кожен день прострочення
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Згідно ст. 612 ЦКУ боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Ст. 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 903 ЦКУ якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Оцінивши доводи сторін та виходячи із
приписів наведеного вище
законодавства , суд приходить до
наступних висновків.

Господарські відносини між сторонами
склалися на підставі укладеного
позивачем на ВАТ «Уманьпиво»
правонаступником якого є відповідач
договору договір № 136 від 31.07.2008
року. За своєю правовою природою цей
договір є договором про надання послуг.
Позивач свої зобов'язання за цим
договором виконав належним чином,
надавши визначені ним послуги у період
:за жовтень 2008, період з грудня 2008 по
травень 2012, з липня 2012 по квітень 2013, з
листопада 2013 по березень 2014 вартість
яких становить 9383,05 грн.

Відповідач сплатив за вказані послуги
лише частково в сумі 879,66 гривень.

Заперечення відповідача в частині
того, що він не є правонаступником
зобов'язань ВАТ «Уманьпиво» за цим
договором суд вважає безпідставним,
виходячи із наступного.

ВАТ «Уманьпиво» було припинено шляхом
перетворення в ТДВ «Уманьпиво», яке в
свою чергу було припинено, шляхом
перетворення і ТОВ «Уманьпиво» -
відповідач у справі. Таким чином
Відповідач є правонаступником ВАТ
«Уманьпиво» відповідно до приписів ч.2
ст.108 ЦК України. Крім того судом
встановлено, що вже після припинення як
ВАТ «Уманьпиво» так і ТДВ «Уманьпиво»
відповідач приймав надані позивачем на
умовах договору № 136 від 31.07.2008 року
послуги та частково їх оплачував.

Таким чином у відповідача виникло
зобов'язання про оплату наданих
позивачем на умовах договору послуг.

Що стосується застосування до спірних
правовідносин строку позовної
давності, про що заявив відповідач, то
суд виходить із наступного.

Ст..ст. 256. Поняття позовної давності

1. Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Стаття 257. Загальна позовна давність

1. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 261. Початок перебігу позовної
давності

1. Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Позивач просить стягнути
заборгованість ТОВ «Уманьпиво» за
період: жовтень 2008 року, з грудня 2008
року по травень 2012 року, з липня 2012 по
квітень 2013 року, з листопада 2013 року по
березень 2014 року серпня 2008 року по
березень 2014 року що складає 8503,39 грн..

До суду із даним позовом позивач
звернувся 02.06.2014 р. За умовами
укладеного сторонами договору плата за
надані послуги здійснюється щомісячно
на підставі наданих позивачем
відповідачу рахунків. Такі рахунки
щомісячно направлялись позивачем на
адресу відповідача.

Таким чином суд вважає, що обов'язок
відповідача оплатити надані послуги
виникав першого числа місяця,
наступного за звітним у якому такі
послуги були надані.

Виходячи з викладеного вимоги позивача
про стягнення вартості наданих послуг
за період: жовтень 2008 року, з грудня 2008
року по травень 2011 р. в сумі 4398,30 грн.
заявлені з пропуском строку позовної
давності. Поважних причин такого
пропуску позивач не навів.

Ст..267 ЦК України визначено, що сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Таким чином у позові в цій частині слід
відмовити.

Щодо стягнення заявленої позивачем
пені, то суд виходить із наступного.

Ст.. 232 ГК України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивачем здійснено розрахунок
заявленої до стягнення пені без
врахування цих вимог Закону.
Відповідно до здійсненого перерахунку
судом встановлено розмір пені, право на
стягнення якої має позивач становить
266,10 грн. за період з 01.10.2013р. по 31.03.2014р.

Оскільки позивачем заявлено до
стягнення суму пені меншу ніж та право
на яку він має, то вона підлягає до
стягнення у заявленій сумі.

Розрахунок 3% річних здійснено
позивачем також за період менший ніж
той, з якого виникло зобов'язання
відповідача по оплаті наданих послуг а
відтак право на нарахування річних
виникло з червня 2011р. по березень 2014р.
та становить 349,21 грн. Тому в цій
частині позов підлягає до задоволення
у заявленій сумі.

Також з відповідача на користь
позивача підлягають до стягнення
витрати останнього на оплату судового
збору пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Уманьпиво", вул.
Ленінської Іскри, 29, м. Умань, Черкаська
область, 20300, код 05380243 на користь
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення управління
державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Черкаській
області, вул.. Сумгаїтська, 4, м.
Черкаси, 18007, код 25576385 - 4105,09 грн. боргу,
168,20 грн. пені, 26,56 грн. три проценти
річних, 903,16 грн. відшкодування витрат
на сплату судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 11.07.2014 р.

Суддя
К.І.Довгань