КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р. Справа№ 910/18803/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Авдеєва П.В.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання
Климович М.І.

за участю представників:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

вільний слухач: ОСОБА_2- паспорт

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 11.02.2014 року

у справі № 910/18803/13 (головуючий суддя
Ващенко Т.М., судді Гумега О.В., Головіна
К.І.)

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+"

до відповідача: Національної академії
аграрних наук України

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Іванівка" Національної академії
аграрних наук України

про визнання недійсним рішення та
визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+",
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до Національної
академії аграрних наук України про:

1. визнання недійсним рішення Президії
Національної академії аграрних наук
України від 18.09.2013 року за №16 про
виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України від 06.02.2012 року №113-р
«Про погодження передачі в оренду
цілісних майнових комплексів
державних підприємств» в частині
оголошення конкурсу на право оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України та
спонукання Державного підприємства
"Дослідне господарство "Іванівка"
Національної академії аграрних наук
України;

2. спонукання відповідача укласти
договір оренди цілісного майнового
комплексу Державного підприємства
"Дослідне господарство "Іванівка"
Національної академії аграрних наук
України з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+" в
запропонованій Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" редакції.

В подальшому позивачем було подано до
суду заяву, відповідно до якої
позивачем змінено предмет позову та
позивач просить суд:

1. визнати недійсним рішення Президії
Національної академії аграрних наук
України від 18.09.2013 року № 16 про
виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України від 06.02.2012 року № 113-р
"Про погодження передачі в оренду
цілісних майнових комплексів
державних підприємств" в частині
оголошення конкурсу на право оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України;

2. визнати укладеним договір оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України, в
редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 11.02.2013 року у справі № 910/18803/13
(головуючий суддя Ващенко Т.М., судді
Гумега О.В., Головіна К.І.) в задоволенні
визначених позовних вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" відмовлено повністю

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 11.02.2013 року та прийняти нове
рішення по справі, яким:

1. визнати договір оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Іванівка" Національної академії
аграрних наук України укладеним між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+" та
Національною академією аграрних наук
України на умовах поданого Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" проекту цього договору;

2. визнати недійсним рішення Президії
Національної академії аграрних наук
України від 18.09.2013 року № 16 про
виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України від 06.02.2012 року № 113-р
"Про погодження передачі в оренду
цілісних майнових комплексів
державних підприємств" в частині
оголошення конкурсу на право оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 року у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І.,
Шаптала Є.Ю., апеляційна скарга
прийнята до розгляду, порушено
апеляційне провадження у справі,
розгляд справи призначено на 11.06.2014
року.

У зв'язку з перебуванням судді Шаптали
Є.Ю. на лікарняному, розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
11.06.2014 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді
Авдеєв П.В., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 року
розгляд справи відкладено на 10.07.2014
року.

У зв'язку з перебуванням судді Самсіна
Р.І. у відпустці, розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
10.07.2014 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді
Авдеєв П.В., Шаптала Є.Ю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
суд помилково дійшов висновку про те,
що позовні вимоги позивача не
відповідають існуючим способам
захисту прав, переддоговірній спір
щодо укладання договору оренди між
позивачем та відповідачем відсутній і
вимога позивача щодо укладення
договору оренди спрямована на
встановлення судом певного юридичного
факту.

Також апелянт зазначає, що суд першої
інстанції, зробивши висновки про те, що
подання претендентами на оренду
рішення Антимонопольного комітету
України про надання дозволу на
концентрацію у процедурі попиту не є
обов'язковим, а цілісний майновий
комплекс Державного підприємства
"Дослідне господарство "Іванівка"
Національної академії аграрних наук
України може бути передано в оренду
виключно за результатами проведення
конкурсу, припустився неправильного
застосування норм матеріального права.

Позивач, згідно з поданим до суду 11.06.2014
року відзивом, зазначає, що
орендодавцем цілісного майнового
комплексу Державного підприємства
"Дослідне господарство "Іванівка"
Національної академії аграрних наук
України та органом, уповноваженим
управляти майном підприємства
виступає Національна академія
аграрних наук України, отже і всі
рішення пов'язані з питаннями
порушеними по справі №910/18803/13 приймає
Національна академія аграрних наук
України.

Представники сторін та третьої особи
до судового засідання, що відбулось
10.07.2014 року, не з'явились, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що
неявка представників сторін та третьої
особи не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги за наявними у
справі матеріалами, та, за таких
обставин, розгляд справи за
відсутності представників зазначених
осіб є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, присутніх в судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджується наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 06.02.2012 року №113-р «Про
погодження передачі в оренду цілісних
майнових комплексів державних
підприємств» відповідно до переліку
погоджено позицію Національної
академії аграрних наук України і
Міністерства аграрної політики та
продовольства щодо передачі в оренду
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України.

Заявами від 25.05.2012 року №76 та від 07.08.2013
року №218, поданими Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" до Національної академії
аграрних наук України, останім
повідомлєно про свій намір взяти в
довгострокову оренду цілісний
майновий комплекс Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Іванівка" Національної академії
аграрних наук України.

До заяви від 07.08.2013 року №218, позивачем
було додано всі документи, визначені
Переліком документів, затвердженого
наказом Фонду державного майна України
від 15.02.2012 року №201, а саме:

- проект договору оренди цілісного
майнового комплексу державного
підприємства;

- рішення Антимонопольного комітету
про надання дозволу на концентрацію
від 06.08.2013 року №651-р;

- установчі документи підприємства.

Відповідач 13.08.2013 року оголосив про
намір передати в оренду цілісний
майновий комплекс державного
підприємства. Відповідне оголошення
було опубліковане в газеті «Урядовий
кур'єр» №145 (5031), також відповідачем
09.08.2013 року було розміщено аналогічне
оголошення на своєму веб-сайті.

Листом №175 від 17.09.2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" звернулось до
Національної академії аграрних наук
України з проханням повідомити про
результати вивчення попиту на об'єкт
оренди.

Листом №10.2-3/610 від 20.09.2013 року
Національна академія аграрних наук
України повідомила Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" про прийняте Президією
Національної академії аграрних наук
України рішення про проведення
конкурсу на право оренди цілісних
майнових комплексів та повідомила
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+" про
необхідність подання до Академії
письмових пропозицій відповідно до
оголошення про конкурс.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
постановою Президії Національної
академії аграрних наук України від
18.09.2013 року, оформленого протоколом № 16
про виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України від 06.02.2012 року №113-р
«Про погодження передачі в оренду
цілісних майнових комплексів
державних підприємств» було
постановлено:

1. На виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України від 06.02.2012 року №113-р
«Про погодження передачі в оренду
цілісних майнових комплексів
державних підприємств» оголосити
конкурс на право оренди державного
майна цілісних майнових комплексів 15
державних підприємств дослідних
господарств Національної академії
аграрних наук України, визначених в
додатку, у встановленому
законодавством порядку.

2. Створити Конкурсну комісію з
проведення конкурсу на право оренди
цілісних майнових комплексів
державних підприємств Національної
академії аграрних наук України у
визначеному складі, залучити до участі
в роботі Конкурсної комісії з
проведення конкурсу на право оренди
цілісних майнових комплексів
державних підприємств Національної
академії аграрних наук України
консультантів та представників
Комітету Верховної ради України з
питань аграрної політики та земельних
відносин (за згодою), Антимонопольного
комітету України (за згодою), Фонду
державного майна України (за згодою),
Державного агентства земельних
ресурсів (за згодою).

3. Доручити конкурсній комісії з
проведення конкурсу на право оренди
цілісних майнових комплексів
державних підприємств Національної
академії аграрних наук України
розробити умови проведення конкурсу
на право оренди цілісних майнових
комплексів кожного з державних
підприємств Національної академії
аграрних наук України, визначених в
додатку

4. В десятиденний термін подати для
опублікування в засобах масової
інформації оголошення щодо проведення
конкурсу цілісних майнових комплексів
державних підприємств Національної
академії аграрних наук України,
визначених в додатку.

5. Управлінню наукового забезпечення
інноваційно-інвестиційного розвитку
експериментальної бази (Головко О.І.)
розробити та подати на розгляд
Президії Договір оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства «Дослідницьке
господарство «Богунівська еліта»
НААН» ТОВ «АгроСоя» згідно з Законом
України від 10.04.1992 року №2269-ХІІ «Про
оренду державного та комунального
майна».

6. Контроль за виконанням цієї
постанови покласти на першого
віце-президента Національної академії
аграрних наук України Гриника І.В.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Як зазначалось, позовними вимогами у
даній справі є:

1. визнання недійсним рішення Президії
Національної академії аграрних наук
України від 18.09.2013 року № 16 про
виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України від 06.02.2012 року № 113-р
"Про погодження передачі в оренду
цілісних майнових комплексів
державних підприємств" в частині
оголошення конкурсу на право оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України;

2. визнання укладеним договору оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України, в
редакції, запропонованій позивачем.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про
визнання укладеним в запропонованій
позивачем редакції між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" та Національною
академією аграрних наук України
договору оренди цілісного майнового
комплексу Державного підприємства
"Дослідне господарство "Іванівка"
Національної академії аграрних наук
України, позивач вказує на те, що
укладення такого Договору є
обов'язковим, оскільки позивач є єдиним
претендентом на його укладення та
посилається на приписи ч. ч. 3, 4 ст. 179
Господарського кодексу України.

Позовні вимоги про визнання недійсним
рішення Президії Національної
академії аграрних наук України від
18.09.2013 року № 16 про виконання
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 06.02.2012 року № 113-р "Про
погодження передачі в оренду цілісних
майнових комплексів державних
підприємств" в частині оголошення
конкурсу на право оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Іванівка" Національної академії
аграрних наук України, мотивовані тим,
що за результатами проведення
процедури вивчення попиту позивач
залишився єдиним претендентом на
оренду спірного цілісного майнового
комплексу, який подав заяву про оренду
відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про
оренду державного та комунального
майна", внаслідок чого набув право на
укладення договору оренди без
проведення конкурсу.

Судова колегія, оцінюючи подані докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, погоджується з висновками, з
яких виходив місцевий господарський
суд при прийнятті оскаржуваного
рішення з наступних підстав.

Відповідно до норм ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України містять перелік
способів захисту особистих немайнових
або майнового права та інтересів, якими
є: визнання права, визнання правочину
недійсним, припинення дії, яка порушує
право, відновлення становища, яке
існувало до порушення, примусове
виконання обов'язку в натурі, зміна
правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди. відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Стаття 13 Конституції України закріплює
обов'язок держави забезпечувати захист
прав усіх суб'єктів права власності і
господарювання.

Статтею 55 Конституції України
встановлено, що права і свободи людини
і громадянина захищаються судом.

Зазначені положення Конституції
України реалізовані у статті 15
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
а також у статті 20 Господарського
кодексу України, згідно з якою держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Реалізація цивільно-правового захисту
відбувається шляхом усунення порушень
цивільного права чи інтересу,
покладення виконання обов'язку по
відновленню порушеного права на
порушника.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

При цьому, предметом позову є певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача. Предмет позову
кореспондує зі способами захисту права
саме - заходами, які прямо передбачені
законом з метою припинення оспорювання
або порушення суб'єктивних цивільних
прав та (або) усунення наслідків такого
порушення.

Відповідно до ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі: справи
у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів та з
інших підстав, а також у спорах про
визнання недійсними актів з підстав,
зазначених у законодавстві, крім:
спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов; спорів
про встановлення цін на продукцію
(товари), а також тарифів на послуги
(виконання робіт), якщо ці ціни і
тарифи відповідно до законодавства не
можуть бути встановлені за угодою
сторін; інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України,
міждержавних договорів та угод
віднесено до відання інших органів;
справи про банкрутство; справи за
заявами органів Антимонопольного
комітету України, Рахункової палати з
питань, віднесених законодавчими
актами до їх компетенції.

В законодавстві України не міститься
визначення юридичних фактів, однак із
практики застосування термінів, слів
та словосполучень у юриспруденції
слідує, що юридичними фактами є
передбачені законом конкретні
обставини, які тягнуть правові
наслідки у вигляді виникнення, зміни
або припинення правовідносин. Залежно
від наявності зв'язку із волею суб'єкта
юридичні факти поділяються на події та
дії.

Судом встановлюються факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних або юридичних осіб. Суд
встановлює факти, що мають юридичне
значення, у випадках неможливості їх
посвідчення в іншому порядку.

Рішення суду є правозахисним актом,
однак способи захисту повинні
кореспондуватись з повноваженнями
суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Вимога про встановлення факту не може
бути предметом спору і самостійно
розглядатись в окремій справі.
Встановлення факту може лише бути
елементом оцінки фактичних обставин
справи та обґрунтованості вимог.

В силу положень ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України у
мотивувальній частині вказуються
обставини справи, встановлені
господарським судом; причини
виникнення спору.

Тож, з вищенаведеного випливає, що
встановлені господарським судом факти
мають бути викладені саме в
мотивувальній частині рішення.

Проаналізувавши зміст вимоги про
визнання укладеним між позивачем та
відповідачем Договору оренди, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що фактично остання не
відповідає встановленим способам
захисту прав, а спрямована на
встановлення судом певних юридичних
фактів, що не віднесено до компетенції
суду, який, як орган державної влади,
зобов'язаний діяти у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Тобто, вимога позивача про визнання
договору укладеним за своєю суттю є
вимогою встановити юридичний факт,
який може встановлюватись лише під час
вирішення спору про право, а тому
вимоги позивача не можуть виступати
самостійним предметом спору і
відповідно способом захисту (вказану
правову позицію викладено в постанові
Вищого господарського суду України від
04.03.10. у справі № 6/403). Встановлення
цивільного факту може лише бути
елементом оцінки фактичних обставин
справи та обґрунтованості вимог
(правова позиція, викладена в постанові
Вищого господарського суду України від
29.03.11. у справі № 3/64).

Згідно з правовою позицією, викладеною
в п. 2.7 постави Пленуму Вищого
господарського суду України № 12 від
29.05.13. "Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна", у задоволенні позовних
вимог про визнання договору оренди
укладеним слід відмовляти, якщо не
подано доказів наявності спору
стосовно такого укладення, оскільки
зазначені вимоги зводяться за своїм
змістом до встановлення юридичного
факту, а відповідний спосіб захисту
порушеного права не передбачений
частиною другою статті 20
Господарського кодексу України, крім
випадків, коли інше встановлено
законом або договором. Разом з тим,
зацікавлена особа не позбавлена права
звернутися до господарського суду з
позовом про спонукання укласти договір
оренди за наявності умов, передбачених
частиною першою статті 187
Господарського кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що пред'явлена
вимога про визнання договору укладеним
не узгоджується із способами захисту
прав і інтересів, не призводить до
поновлення порушеного права позивача,
не відповідає визначеним ст. 16
Цивільного кодексу України та ст. 20
Господарського кодексу України
способам захисту прав та інтересів.

За таких обставин, вимоги позивача про
визнання укладеним договору оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України, в
редакції, запропонованій позивачем, є
безпідставними та такими, що вірно не
задоволені судом першої інстанції.

Іншою частиною позивних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+" є
визнання недійсним рішення Президії
Національної академії аграрних наук
України від 18.09.2013 року № 16 в частині
оголошення конкурсу на право оренди
цілісного майнового комплексу
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України. З
наведених позовних вимог апеляційний
суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України "Про заходи
щодо удосконалення управління
об'єктами державної власності",
центральні органи виконавчої влади,
інші суб'єкти управління об'єктами
державної власності, у тому числі
Національна та галузеві академії наук,
можуть приймати виключно на підставі
окремих актів Кабінету Міністрів
України рішення стосовно укладення
нових договорів оренди цілісних
майнових комплексів підприємств з
визначенням орендаря виключно на
конкурсних засадах.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 06.02.2012 року № 113-р "Про
погодження передачі в оренду цілісних
майнових комплексів державних
підприємств", погоджено з пропозицією
Національної академії аграрних наук і
Міністерства аграрної політики та
продовольства, погодженою з
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі, Міністерством фінансів і
Фондом державного майна, щодо передачі
в оренду на конкурсних засадах у
встановленому законодавством порядку
цілісних майнових комплексів
державних підприємств, зокрема,
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Іванівка" Національної
академії аграрних наук України".

Тобто цілісні майнові комплекси
державних підприємств можуть бути
передані в оренду з визначенням
орендаря на конкурсних засадах, що
спростовує твердження позивача про те,
що він набув право на укладення
договору оренди спірного цілісного
майнового комплексу без проведення
конкурсу.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 906 від 31.08.2011 року затверджено Порядок
проведення конкурсу на право оренди
державного майна (далі - Порядок), який
визначає процедуру проведення
конкурсу на право оренди державного
майна, зокрема цілісних майнових
комплексів державних підприємств,
установ, організацій, їх структурних
підрозділів (філій, цехів, дільниць),
нерухомого майна (будівель, споруд,
нежитлових приміщень) та іншого
окремого індивідуально визначеного
майна, що перебуває у державній
власності (п. 1 Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про оренду
державного та комунального майна" (далі
- Закон), фізичні та юридичні особи, які
бажають укласти договір оренди,
направляють заяву, проект договору
оренди, а також інші документи згідно з
переліком, що визначається Фондом
державного майна України (далі -
матеріали), відповідному
орендодавцеві.

Відповідно до наказу Фонду державного
майна України від 15.02.2013 року № 201 "Про
затвердження Переліку документів, які
подаються орендодавцеві для укладення
договору оренди майна, що належить до
державної власності" відповідно до
статті 9 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна",
разом із заявою про оренду цілісного
майнового комплексу підприємства
(організації), подаються такі
документи: проект договору оренди
об'єкта; копія відповідного рішення
органів Антимонопольного комітету
України про надання дозволу на
концентрацію відповідно до підпункту
3.9.9.3 пункту 3.9 глави 3 Положення про
порядок подання заяв до
Антимонопольного комітету України про
попереднє отримання дозволу на
концентрацію суб'єктів господарювання
(Положення про концентрацію),
затвердженого розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
19 лютого 2002 року № 33-р, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 21
березня 2002 року за № 284/6572, або копія
попередніх висновків органів
Антимонопольного комітету України про
відсутність необхідності отримання
дозволу на концентрацію; копії
установчих документів орендаря/копії
сторінок паспорта для фізичної особи
(сторінки 1, 2 та сторінка із зазначенням
останнього місця проживання).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону,
орендодавець протягом п'яти днів після
погодження умов договору оренди з
органом, уповноваженим управляти
відповідним майном (у випадках,
передбачених цим Законом, - органом
Антимонопольного комітету України), а в
разі якщо заява про оренду майна не
потребує узгодження (щодо оренди
окремого індивідуально визначеного
майна, крім нерухомого), протягом 15 днів
після дати її реєстрації розміщує в
офіційних друкованих засобах масової
інформації та на веб-сайтах
орендодавців оголошення про намір
передати майно в оренду або відмовляє в
укладенні договору оренди і повідомляє
про це заявника. Протягом 10 робочих
днів після розміщення оголошення
орендодавець приймає заяви про оренду
відповідного майна. Протягом трьох
робочих днів після закінчення строку
приймання заяв орендодавець своїм
наказом ухвалює рішення за
результатами вивчення попиту на об'єкт
оренди. У разі якщо подано лише одну
заяву, конкурс на право оренди не
проводиться і договір оренди
укладається із заявником. У разі
надходження двох і більше заяв
орендодавець оголошує конкурс на право
оренди.

09.08.2013 року відповідачем було
опубліковано відповідне оголошення в
урядовому кур'єрі № 145 (5031) від 13.08.2013
року.

З системного аналізу норм чинного
законодавства України вбачається, що
на противагу твердженням позивача,
надання необхідних документів, в тому
числі рішень Антимонопольного
комітету України, здійснюється на
етапі проведення конкурсу, а вимог до
заяв та підстав для їх відхилення під
час процедури вивчення попиту не
встановлено.

За твердженням відповідача, під час
вивчення попиту, окрім заяви позивача,
до відповідача надійшли заяви від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Наташа-Агро" та
Приватного акціонерного товариства
"Райз-Максимко", що підтверджується
Протоколом № 1 від 30.08.2013 року засідання
комісії з вивчення попиту на оренду
державного майна цілісних майнових
комплексів 16 підприємств створеної на
підставі наказу № 98 від 20.08.2013 року.

На підставі вказаного Президією
Національної академії аграрних наук
України як орендодавцем спірного
цілісного майнового комплексу,
прийнято постанову від 18.09.2013 року
(протокол № 16), якою встановлено в
десятиденний термін подати для
опублікування в засобах масової
інформації оголошення щодо проведення
конкурсу на право оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Іванівка" Національної академії
аграрних наук України (п. 4) (зі змінами,
внесеними постановою від 25.09.2013 року
(протокол № 17).

Таким чином, постанова від 18.09.2013 року
(протокол № 16) в частині оголошення
конкурсу на право оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Іванівка" Національної академії
аграрних наук України не суперечить
законодавству, на яке посилається
позивач при зверненні з даним позовом
до суду, наведені Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" доводи не є підставою для
визнання недійсним рішення Президії
Національної академії аграрних наук
України від 18.09.2013 року № 16 в частині
оголошення конкурсу на право оренди
цілісного майнового комплексу третьої
особи, внаслідок чого позовні вимоги в
цій частині є такими, що задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Тобто, до господарського суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення невизнання або
оспорювання.

У даному випадку, необхідною умовою для
звернення до суду із відповідним
позовом є порушення прав та
охоронюваних законом інтересів особи -
позивача у справі, в даному випадку -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+".

При цьому, господарський суд першої
інстанції вірно зазначає, що під
порушенням права слід розуміти такий
стан суб'єктивного права, при якому
воно зазнавало протиправного впливу з
боку правопорушника, внаслідок якого
суб'єктивне право уповноваженої особи
зазнало зменшення або ліквідації як
такого. Порушення права пов'язане з
позбавленням його носія можливості
здійснити, реалізувати своє право
повністю або частково.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем належними засобами
доказування не доведено суду першої
інстанції порушення з боку відповідача
законних та охоронюваних інтересів
позивача.

З огляду на викладене позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерсервіс+" є
необґрунтованими та такими, у
задоволенні яких вірно відмовлено
судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки відповідають дійсним
обставинам справи і підтверджуються
достовірними доказами, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
11.02.2014 року у справі № 910/18803/13
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи і підстав для його скасування не
вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+", викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" на рішення
господарського суду міста Києва від
11.02.2014 року у справі № 910/18803/13 є
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтерсервіс+" на рішення
господарського суду міста Києва від
11.02.2014 року у справі № 910/18803/13 - залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 11.02.2014 року у справі № 910/18803/13 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/18803/13 повернути
до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
П.В. Авдеєв

Є.Ю. Шаптала