ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 5023/086/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Іванової
Л.Б.суддівГольцової Л.А. (доповідач),
Козир Т.П.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України" в особі філії АТ "Укрексімбанк"
в місті Харковіна рішення та
постановуГосподарського суду
Харківської області від 05.03.2014
Харківського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014у
справі№ 5023/086/12Господарського
судуХарківської областіза
позовомПрокурора Київського району
міста Харкова в інтересах держави в
особі Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в місті
ХарковідоТовариства з обмеженою
відповідальністю "С.К.С.М."простягнення
коштівза участю представників сторін:

позивача: Шибіка Ю.Г., дов. від
05.11.2013;

відповідача: Тітов В.О., дов. від
02.01.2013;

прокурора: Бондарчук В.М., прокурор
відділу Генеральної прокуратури
України, посв. № 023013 від 22.11.2013;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 05.03.2014 у справі
№5023/086/12 (суддя Аюпова Р.М.) позовні
вимоги задоволено повністю та
відстрочено виконання рішення
Господарського суду Харківської
області від 05.03.2014 у даній справі до
31.12.2016.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
08.04.2014 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Фоміна В.О., судді -
Крестьянінов О.О., Шутенко І.А.) рішення
Господарського суду Харківської
області від 05.03.2014 у справі №5023/086/12
залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями
судів попередніх інстанцій, позивач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати в частині
відстрочення виконання рішення
Господарського суду Харківської
області від 05.03.2014.

Обґрунтовуючи підстави звернення
з касаційною скаргою, скаржник
послався на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач надав відзив на
касаційну скаргу, в якому заперечує
проти її задоволення, просить прийняті
у даній справі судові рішення залишити
без змін.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм судами попередніх інстанцій
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин справи,
дотримання норм права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Рішенням Господарського суду
першої інстанції у даній справі,
керуючись положеннями ст.ст. 526, 610-611, 549,
1050 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України
враховуючи, що відповідач не надав суду
доказів сплати заборгованості,
задоволено в повному обсязі позовні
вимоги про стягнення боргу за
кредитним договором від 17.11.2006 № 6806К92
(кредит в сумі 6997427,73 грн., проценти в
сумі 3419142,43 грн., комісія в сумі 9620,16
грн.), за кредитним договором від 25.06.2008
№ 68108К42 (кредит в сумі 915000,00 євро,
проценти в сумі 315916,51 євро, комісія в
сумі 11081,72 грн.), за кредитним договором
від 28.07.2008 № 68108К50 (кредит в сумі 8374736,98
грн., проценти в сумі 4153726,73 грн., комісія
в сумі 18361,29 грн.) з огляду на
обґрунтованість позову та доведення
належними доказами в розумінні ст.ст.
32-34 ГПК України.

Відповідач звернувся до суду
першої інстанції з клопотанням про
відстрочку виконання судового рішення
у даній справі, в якому послався на
важкий фінансовий стан товариства,
надкритичну неплатоспроможність
останнього, неможливість негайного
виконання судового рішення в повному
обсязі (або частково) за рахунок
власних обігових коштів, ускладнення
виконання рішення суду наявністю у
відповідача заборгованості по
рішенням суду та перед бюджетом у
загальній сумі понад 6,6 млн. грн. у
складі поточних зобов'язань
(кредиторської заборгованості) у сумі
понад 44,2 млн. грн. з урахуванням
черговості платежів згідно з вимогами
законодавства. Відповідач також
зазначає, що реалізація належного йому
цілісного майнового комплексу буде
означати фактичне припинення його
господарської діяльності, вимушеного
банкрутства і ліквідації як суб'єкта
господарювання, втрату 71 робочого
місця.

Місцевий господарський суд, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, беручи до уваги подане
відповідачем клопотання про
відстрочку виконання судового рішення,
керуючись положеннями п. 6 ст. 83, ст. 121
ГПК України, надав відстрочку
виконання рішення у даній справі до
31.12.2016. При цьому, суд врахував наданий
відповідачем Бізнес-план погашення
заборгованості перед позивачем,
висновки аудиторського звіту та
судово-економічної експертизи, а також
те, що відповідач не ухиляється від
виконання прийнятих на себе
зобов'язань перед позивачем та
намагається знайти шляхи для їх
виконання. Докази надані відповідачем
свідчать, що обставини, які зумовили
відстрочку виконання рішення, будуть
усунуті після закінчення строку такого
відстрочення і в результаті реалізації
запланованих заходів відповідач
матиме реальну можливість виконати
рішення суду добровільно без нанесення
шкоди його діяльності, тоді як інтереси
позивача в цей період є захищеними
знаходженням в іпотеці у нього
цілісного майнового комплексу
відповідача згідно іпотечного
договору від 17.11. 2006 № 6806Z290.

Відповідно до ст. 121 ГПК України,
при наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Згідно з п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" (із
змінами і доповненнями), підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
ст.121 ГПК України, ця стаття не вимагає,
і господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Господарські суди попередніх
інстанцій, дослідивши докази та
надавши оцінку наведеним заявником
обставинам, установили, що виконання
судового рішення відповідачем
ускладнювалось скрутним фінансовим
станом останнього. Пред'явлення до
негайного виконання рішення у справі
призведе до збільшення заборгованості
відповідача, унеможливить ведення ним
господарської діяльності, призведе до
звільнення працівників підприємства
відповідача і його банкрутства, що
унеможливить виконання судового
рішення у цій справі, тобто стягнення
спірних сум. При цьому, господарськими
судами було враховано і інтереси
позивача.

Положеннями ст.ст. 33, 34 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Зазначені докази повинні містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмета доказування, слугувати
аргументами (посилками) у процесі
встановлення об'єктивної істини.

З огляду на те, що нормами чинного
ГПК України не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість чи ускладнення виконання
рішення, тому суд оцінює докази, які
підтверджують такі обставини, за
правилами ст. 43 ГПК України.

Надавши правову оцінку наведеним
відповідачем обставинам та наданим на
їх підтвердження доказам, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що
вищезазначені обставини ускладнюють
виконання рішення Господарського суду
Харківської області від 05.03.2014 у справі
№ 5023/086/124, що, відповідно до ст. 121 ГПК
України, є підставою до надання
заявнику відстрочки виконання рішення
суду.

Дані висновки судів попередніх
інстанцій ґрунтуються на матеріалах
справи та відповідають нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те,
що судами не враховано інтереси обох
сторін, не заслуговують на увагу суду,
оскільки спростовуються встановленими
судами попередніх інстанцій
обставинами. Зокрема, суди дослідили,
що гарантією захисту інтересів
позивача є знаходження цілісного
майнового комплексу відповідача в
іпотеці у позивача протягом строку дії
відстрочки виконання рішення у даній
справі. Майно відповідача буде
використовуватись для виробництва
продукції та підтримуватись в
належному стані. Також, вищезазначеним
Бізнес-планом заплановано проведення
заходів з модернізації виробництва, що
відповідно збільшить вартість
цілісного майнового комплексу
відповідача. Відтак, буде забезпечено
баланс матеріальних інтересів обох
сторін у даній справі.

Інші посилання в касаційній
скарзі визнаються непереконливими,
позаяк не спростовують викладеного і
установленого судами та їм усім
надавалася оцінка судом апеляційної
інстанції.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в місті
Харкові залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду
Харківської області від 05.03.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 у справі
№ 5023/086/12 - без змін.

Головуючий суддя
Л.Б. ІВАНОВА

Судді
Л.А. ГОЛЬЦОВА

Т.П. КОЗИР