ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року Справа №
904/1320/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Ревкова Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Украгропром" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 13.05.2014 року у справі №
904/1320/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Украгропром", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Адванс - Лізинг",
м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Армада", м.
Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору поруки
№ 06-11ПОР від 06.06.2011 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 13.05.2014р.
( суддя Колісник І.І.) в позові
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем не було доведено ті
обставини, на які він посилався в
позовній заяві як на підставу своїх
позовних вимог.

Не погодившись з рішенням, ТОВ
"Торговий дім "Украгропром" звернулось
в Дніпропетровський апеляційний
господарський суд з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
господарського суду та прийняти нове,
яким визнати договір поруки №06-11 ПОР
від 06.06.2011р. недійсним.

В апеляційній скарзі робляться
посилання на наступне:

- договір поруки є фіктивним. Суд не
прийняв до уваги посилання позивача на
те, що ТОВ «ТД «Украгропром» стало
відомо про укладення договору поруки №
06/11-ПОР від 06.06.11 лише після звернення
ТОВ «Адванс - Лізинг» до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою від 22.01.14р. про
стягнення із ТОВ «Торговий Дім
«Украгропром» 29 054 302,27 грн. та
солідарно із ТОВ «Торгова Компанія
«Армада» 10 000,00 грн. Тобто до даного
моменту будь-яких переговорів між ТОВ
«ТД «Украгропром» та ТОВ «Торгова
Компанія Армада» з приводу укладення
договору поруки не проводилось.
Будь-яких господарських
взаємовідносин між вказаними
компаніями не відбувалось. Вказані
компанії будь-яким чином між собою не
пов'язані, в тому числі і належністю до
групи компаній чи одними і тими ж
засновниками (учасниками);

- договір поруки, укладений з метою
забезпечення виконання боржником
своїх зобов'язань , не може бути
укладеним без згоди, дозволу, самого
боржника;

- судом безпідставно відхилено
клопотання Позивача про призначення
судової технічної експертизи Договору
поруки №06-11 ПОР від 06.06.2011р.

Відповідачі відзив на апеляційну
скаргу не надали. Своїм правом на
участь в судовому засіданні не
скористалися. Про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Позивач подав клопотання про
відкладення розгляду справи після
07.07.2014р., мотивуючи отриманням ухвали
про призначення апеляційної скарги до
розгляду із запізненням, у зв'язку з чим
не можливо забезпечити явку
повноважного представника в судове
засідання.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні
клопотання, оскільки позивач
повідомлений про час і місце розгляду
справи і прийняття участі в судовому
засіданні є правом позивача. Перелік
представників, передбачений ст.28 ГПК
України, не є обмежений, тому при
бажанні позивач мав направити
представника в судове засідання. У
справі достатньо матеріалів для
розгляду спору по суті за відсутності
представників сторін.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

06.06.11р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Адванс-Лізинг» (надалі -Відповідач 1)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Украгропром» (надалі - Позивач) було
укладено Договір фінансового лізингу
№ 48ФЛ-11 згідно якого Відповідач -1,
зобов'язався передати на умовах
фінансового лізингу у платне
користування за певну плату і на певний
строк Предмет лізингу
(сільськогосподарську техніку у
кількості 40 одиниць наведені у додатку
№ 1 до Договору Лізингу), а Позивач
прийняти Предмет лізингу та сплатити
лізингові платежі.

06.06.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Адванс - Лізинг» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Армада» (надалі - Відповідач 2)
укладено договір поруки № 06-11 ПОР,
згідно якого ТОВ «Торгова компанія
«Армада» (Поручитель) взяв на себе
зобов'язання солідарно відповідати
перед ТОВ «Адванс-Лізинг» (Кредитор) за
виконання зобов'язань ТОВ «Торговий
Дім «Украгропром» за договором Договір
фінансового лізингу № 48ФЛ-11, сума
поруки відповідно до п. З.1. Договору
поруки складає 10 000,00 гривень.

Згідно пункту 4.1.1. договору поруки
при порушенні боржником зобов'язань
перед кредитором за договором
фінансового лізингу № 48ФЛ-11 від 06.06.2011р.
поручитель зобов'язаний виконати за
боржника зобов'язання у 5-ти денний
строк з дня отримання вимог у межах
суми, передбаченої пунктом 3.1. договору
поруки.

Договір поруки набуває чинності з
моменту його підписання і діє до
повного виконання зобов'язань за
договором фінансового лізингу № 48ФЛ-11
від 06.06.2011 року (пункт 7.1. договору
поруки).

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою про визнання недійсним
договору поруки № 06-11ПОР від 06.06.2011 року
, оскільки вважає, що даний договір
поруки є фіктивним. Зазначений договір
поруки не відповідає нормам чинного
законодавства України, так як
укладений без повідомлення боржника.

Колегія суддів погоджується з рішенням
господарського суду, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч.1. ст..215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено:

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Що до відповідності оспорюваного
договору діючому законодавству, то
слід зазначити наступне.

Згідно ст..553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Частиною 1, 2 ст.554 встановлено, що у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

А відповідно до ст..556 ЦК України, після
виконання поручителем зобов'язання,
забезпеченого порукою, кредитор
повинен вручити йому документи, які
підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав
зобов'язання, забезпечене порукою,
переходять усі права кредитора у цьому
зобов'язанні, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання.

З аналізу даних норм випливає, що
договір поруки укладається між
кредитором за основним зобов'язанням і
поручителем, є безоплатним, поручитель
та боржник відповідають солідарно,
поручитель може відповідати перед
кредитором в повному обсязі, що й
боржник або в обсязі, встановленому
договором, у разі виконання
поручителем зобов'язання,
забезпеченого порукою, до нього
переходять права кредитора і первісний
кредитор повинен вручити йому
необхідні документи щодо зобов'язання
боржника.

Співставивши договір поруки з вимогами
законодавства, колегія констатує, що
договір відповідає вимогам діючого
законодавства. Докази того, що він
суперечить інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам в
матеріалах справи відсутні.
Господарський суд правильно дійшов
висновку, що договір поруки
укладається саме в інтересах
кредитора, а не боржника і, укладання
договору за участю боржника, не змінює
його направленості -захистити інтереси
кредитора.Обов'язок кредитора або
поручителя за договором поруки
одержувати згоду боржника на укладання
такого договору законодавством не
передбачений та не випливає зі змісту
даних правовідносин. Тому відсутність
згоди боржника на укладання договору
поруки або його не повідомлення про
укладання такого договору не є
підставою для визнання такого договору
недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 234 Цивільного
кодексу України, фіктивним є правочин,
який вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
цим правочином.

Для визнання правочину недійсним з
підстав фіктивності суду необхідно
встановити, що сторони вчиняли такий
правочин лише для виду, знаючи
заздалегідь, що він не буде виконаний.

Згідно ч.3 п.3.11 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними», розгляді відповідних
справ суд має враховувати, що ознака
фіктивності має бути притаманна діям
усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна
з них намагалася досягти правового
результату, то даний правочин не може
визнаватися фіктивним. Позивач, який
вимагає визнання правочину недійсним,
повинен довести, що всі учасники
правочину не мали наміру створити
правові наслідки на момент його
вчинення.

Колегія суддів констатує, що позивачем
не доведено, що відповідачі на момент
укладання договору поруки не мали
наміру створити правові наслідки.

Крім того доводи позивача щодо
фіктивності договору спростовуються
діями відповідача 1, який на підставі
договору поруки подав позов про
стягнення з відповідача 2 солідарно з
позивачем суми поруки.

Що стосується не задоволення
господарським судом клопотання
позивача про призначення судової
технічної експертизи договору поруки з
метою встановлення дати його укладання
то колегія зазначає наступне.

Судова експертиза, відповідно до ст..41
ГПК України, призначається
господарським судом для роз'яснення
питань, що виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань.

Згідно ч.2 п.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. № 4 «Про деякі питання практики
призначення судової експертизи»,
судова експертиза призначається лише у
разі дійсної потреби у спеціальних
знаннях для встановлення фактичних
даних, що входять до предмета
доказування, тобто у разі. коли
висновок експерта не можуть замінити
інші засоби доказування.

Колегія суддів зазначає, що час
укладання договору поруки не входить
до предмету доказування, оскільки дата
укладання договору не є підставою для
визнання договору поруки недійсним.

Що стосується незастосування судом до
відповідачів наслідків, передбачених
п.5 ч.1 ст.83 ГПК України, за невиконання
ухвал суду, то колегія звертає увагу, що
застосування заходів, передбачених
вищезазначеною нормою, є правом, а не
обов'язком суду.

Колегія суддів погоджується з рішенням
господарського суду. Підстави для його
зміни або скасування відсутні. З цих
підстав апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

На підставі викладеного керуючись
ст..ст.101 - 103, 105 ГПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Украгропром" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 13.05.2014
року у справі № 904/1320/14 залишити без
змін.

Повний текст постанови складено
07.07.2014р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха