м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ 910/8452/14 14.07.14
За позовомКомунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація"доПолітичн
ої партії Народний рух
Українипростягнення 51 742,83 грн.
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивача: Мазурок Я.В. - представник
від відповідача: не з'явились
У судовому засіданні 14.07.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство
"Київжитлоспецексплуатація"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Політичної
партії Народний рух України про
стягнення 137 874,81 грн. заборгованості за
Договором № 533 від 13.09.2000.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.05.2014 порушено провадження у
справі №910/8452/14, розгляд справи
призначений на 21.05.2014.

20.05.2014 позивач звернувся із заявою про
зменшення позовних вимог відповідно до
якої просить стягнути з відповідача
суму основного боргу - 83 131,02 грн., 3 %
річних - 830,79 грн., пеню - 3 471,17 грн.,
інфляційну складову - 5 234,87 грн., всього -
92 667,85 грн.

В судовому засіданні 21.05.2014 представник
відповідача подав суду клопотання про
доручення до матеріалів справи доказів
часткового погашення боргу в розмірі 50
000,00 грн.

Ухвалою від 21.05.2014 розгляд справи
відкладений на 23.06.2014, керуючись ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

23.06.2014 позивач звернувся до суду із
заявою про зменшення позовних вимог (з
урахуванням часткового погашення
боргу відповідачем в розмірі 50 000,00
грн.), відповідно до якої просить
стягнути суму основного боргу - 36 817,08
грн., 3 % річних - 1 041,99 грн., пеню - 5 105,44
грн., інфляційну складову - 8 778,32 грн.

Ухвалою від 23.06.2014, в порядку ст.ст. 69, 77
ГПК України, продовжено строк
вирішення спору та оголошено перерву
на 14.07.2014.

В судовому засіданні 14.07.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
"Київжитлоспецексплуатація" є
правонаступником Державного
комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація". Основною
метою діяльності підприємства є
забезпечення належної експлуатації та
ремонту інженерних мереж, споруд та
обладнання, утримання житлового і
нежитлового фонду, що знаходиться в
повному господарському віданні
підприємства, отримання прибутку
(п.п.1.1, 2.1 Статуту КП
"Київжитлоспецексплуатація").

01.09.2000 між ДКП
"Київжитлоспецексплуатація" (абонент)
та АЕК "Київенерго" укладений договір
№032-8900-9 на постачання теплової енергії
у гарячій воді по вул. О. Гончара, 33, за
звертанням-дорученням від 01.09.2000,
предметом якого є постачання,
користування та своєчасна сплата в
повному обсязі спожитої енергії у
гарячій воді, на умовах, передбачених
Договором.

13.09.2000 між позивачем (ДКП
"Київжитлоспецексплуатація") та
відповідачем (Секретаріат Народного
руху України (скорочена назва Народний
рух України (політична партія) укладено
Договір №533 про надання послуг на
теплопостачання та технічне
обслуговування і утримання внутрішньо
будинкових інженерних систем
центрального опалення та їх
абонентських уводів (далі - Договір).

Предметом цього договору є надання
послуг на теплопостачання та своєчасна
сплата в повному обсязі спожитої
енергії у гарячій воді та
експлуатаційних витрат;
обслуговування та утримання
внутрішньо будинкових інженерних
систем центрального опалення та їх
абонентських уводів в нежилому
приміщенні (будинку) за адресою: вул.
О.Гончара, 33.

Відповідно до п. 2.2.1, 2.2.2 Договору,
підприємство зобов'язане розподіляти
надану енергопостачальною
організацією в цілому на будинок
теплову енергію у вигляді гарячої води
на потреби: опалення (під час
опалювального сезону) в кількості та
обсягах, що відповідають технічній
документації будинку та площі,
займаній споживачем (звернення -
доручення); надавати послуги по
розрахунковому обслуговуванню
абонентів з енергопостачальною
організацією за спожиту теплову
енергію (додаток №1) проводити засобами
Дирекції як структурного підрозділу
підприємства технічне обслуговування
внутрішньо будинкових система
опалення, абонентських уводів згідно з
додатковою калькуляцією.

Положення п. 2.3.5 Договору передбачають,
що споживач зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати
(сплачувати) вартість спожитої
теплової енергії та технічного
обслуговуванню внутрішньобудинкових
систем розрахунковому обслуговуванню.

Порядок здійснення розрахунків за
теплову енергію сторони встановили
відповідно до положень додатку № 3 до
договору, а саме розрахунки за теплову
енергію, що споживається, проводиться
виключно у грошовій формі.

Споживач щомісяця з 14 по 18 число
самостійно отримує у підприємства (за
адресою: вул. Чапаєва, 9Б, розрахункова
група), розрахунок фактичного
споживання теплової енергії за
попередній період, акт звірки на
початок розрахункового періоду (один
примірник оформленого акту звірки
споживач повертає підприємству),
платіжну вимогу-доручення, куди
включені вартість теплової енергії за
поточний місяці, з урахуванням
остаточного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду. Сплату
за вказаними в п. 2 цього додатку
документами, споживач виконує не
пізніше 23 числа поточного місяця, при
цьому: кількість фактичного споживання
теплової енергії визначається згідно
договірних навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної організації
та кількість годин роботи
тепловикористовуючого обладнання
абонента в розрахунковому періоді.

Крім того, згідно п. 3.6 додатку №3 до
Договору, абонент сплачує на рахунок
Дирекції по експлуатації нежилих
будинків вартість послуг по технічному
обслуговуванню внутрішньо будинкових
систем і інженерного обладнання та
послуг розрахункового обслуговування
у складі експлуатаційних витрат згідно
Додатку №2 з оформленням актів
виконаних робіт (Ф-2).

Відповідно до додатку №1 від 26.02.2004 до
Договору, розрахунки з абонентом за
відпущену теплову енергію Дирекцією по
експлуатації нежилих будинків
проводяться згідно з тарифами,
затвердженими розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації від 20.06.2002 №1245 за кожну
відпущену гігакалорію (грн./1 Гкал.) без
урахування ПДВ: для опалення - 80,00 грн.
(100%). Орієнтовна вартість теплової
енергії мережної води становить 60 800
грн. до 31.12.2004, за технічне
обслуговування тепло системи - 779,17
грн./міс. (8 570,85 грн. до 31.12.2004). Розмір ПДВ
визначається чинним законодавством
України. Також сторони передбачили, що
можливі зміни тарифів в період дії
Договору.

Листом від 22.02.2006 №02/55 позивач
повідомив відповідача, що вартість
технічного обслуговування
теплосистеми з 01.02.2006 становить 0,66 грн./
м. кв. на місяць (без урахування ПДВ).
Також, позивач зазначив, що цей лист є
невід'ємною частиною Договору №533 від
13.0.9200.

В матеріалах справи наявні листи
позивача до відповідача з
повідомленням про зміну вартості
тарифів на теплову енергію (№03/11 від
03.02.2007, №04/37 від 25.04.2007, №11/32 від 10.11.2006,
№03/12 від 04.12.2008, №01/02 від 10.01.2009, №01/02 від
10.01.2009, №01/06 від 05.06.2009, №07/45 від 27.07.2009,
№02/09 від 12.03.2001, №11/107 від 14.11.2011, № 11/18
від 05.11.2013, №02/27 від 06.02.2014).

Так, листом №11/107 від 14.11.2011 позивач
повідомив відповідача, що на підставі
постанови Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011 №116 "Про встановлення
тарифів на теплову енергію ПАТ
"Київенерго" - вартість 1 Гкал. Спожитої
теплової енергії з 01.10.2011 становить 800,61
грн. (без ПДВ).

Листом №11/18 від 05.11.2013, позивач
повідомив, що у зв'язку із
встановленням тепло лічильника на
системі центрального опалення
нежилого будинку за адресою: вул.
О.Гончара, 33, літ А, нарахування за
технічне обслуговування Народному
руху України з 01.02.2013 будуть
проводитись за тарифом 2,05 грн. (без ПДВ).

Також, листом №02/27 від 06.02.2014, позивач
повідомив відповідача, що на підставі
постанови Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг від 31.12.2013 №495 "Про
встановлення тарифів на теплову
енергію ПАТ "Київенерго", що вартість 1
Гкал. Спожитої теплової енергії з 01.01.2014
становить 665,09 грн. (без ПДВ).

Позивач також вказав, що вищенаведені
листи є невід»ємною частиною Договору
№ 533 від 13.09.2000.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надав відповідачу послуги з
теплопостачання та технічного
обслуговування системи центрального
опалення, що підтверджується наявними
в матеріалах справи доказами, проте
відповідач в порушення умов договору
та норм чинного законодавства не
виконав в повному обсязі взяті на себе
зобов'язання по оплаті отриманих
послуг, у зв'язку з чим в останнього в
період з липня 2013 року по квітень 2014
року виникла заборгованість перед
позивачем в розмірі 36 817,08 грн., що
підтверджується доданими до позовної
заяви розрахунками нарахувань та
актами прийому виконаного опалення та
технічного обслуговування.

Акти прийому виконаного опалення та
технічного обслуговування систем
центрального опалення та гарячого
водопостачання нежилих приміщень за
спірний період були направлені на
адресу відповідача згідно реєстрів
відправки кореспонденції, які долучені
до матеріалів справи, однак відповідач
акти не повернув та не підписав їх.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки, та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Матеріали справи містять вимогу
№155/23-02/04 від 03.02.2014 про сплату
заборгованості у розмірі 22 553,54 грн., яка
направлена на адресу відповідача
06.02.2014, згідно реєстру від 06.02.2014 та
фіскальний чек №2538 від 06.02.2014.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
факт наявності у відповідача
заборгованості за договором про
надання послуг на теплопостачання та
технічне обслуговування і утримання
внутрішньобудинкових інженерних
систем ЦО, ГВП та їх абонентських
уводів №533 від 13.09.2000 в розмірі 36 817,08
грн. перед позивачем належним чином
доведений, документально
підтверджений та відповідачем не
спростований.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

У зв'язку з неналежним виконання
грошових зобов'язань за договором,
позивач просить стягнути з відповідача
пеню в розмірі 5 105,44 грн., збитки від
інфляції в сумі 8 778,32 грн. та 1 041,99 грн. -
3 % річних.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 3.5 Додатку № 2 до Договору
встановлено, що випадку несплати за
користування послугами, вказаними у
цьому Договорі, до кінця
розрахункового періоду дирекція по
експлуатації нежилих будинків
нараховує абоненту пеню на суму
фактичного боргу в розмірі 0,5 % за
кожний день прострочки платежу по день
фактичної сплати, але не більше суми,
обумовленої чинним законодавством
України.

У відповідності до положень Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Відповідно до статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже передбачене законом право
кредитора вимагати спати боргу з
урахуванням, процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на
суму боргу та проценти річних входять
до складу грошового зобов'язання і не
ототожнюються із санкціями за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору, умовами статті 625
Цивільного кодексу України та Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Оскільки судом встановлено факт
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання, вимоги
позивача про стягнення з відповідача
інфляційні втрати у розмірі 5 846,73 грн.
за перерахунком суду, 3% річних у
розмірі 1 041,99 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню за розрахунком
позивача, перевіреним судом.

Слід зазначити, що при розрахунку
інфляційної складової боргу, позивач
не врахував, що індекс інфляції - це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Щодо пені, суд зазначає, що розрахунок
позивача є невірним, враховуючи, що
початком нарахування пені починається
з дня наступного за останнім днем, у
який зобов'язання мало бути виконане.
Позивач розрахував пеню на суму боргу,
яку з кожним днем збільшував.

Отже, за перерахунком суду розмір пені,
що підлягає задоволенню, з урахуванням
часткових проплат, періоду
прострочення, становить 1 301,20 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, враховуючи все
вищенаведене в сукупності, позовні
вимоги підлягають задоволенню в
частині суми основного боргу - 36 817,08
грн., 3 % річних - 1 041,99 грн., інфляційна
складова - 5 846,73 грн., пеня - 1 301,20 грн.

В порядку ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог.

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" врегульовано загальні питання
повернення сплачених сум судового
збору з підстав, які визначено цією
статтею і перелік яких є вичерпним.

Частиною першою статті 7 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що
сплачена сума судового збору
повертається в разі зменшення розміру
позовних вимог. За таких обставин 930,50
грн. судового збору підлягає
поверненню позивачу з Державного
бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Політичної партії Народний
рух України (01034, м. Київ, вул. О.Гончара,
33, код 00013209) на користь Комунального
підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" (01034, м.
Київ, вул. Володимирська, 51-А, код 03366500)
суму основного боргу - 36 817,08 грн.
(тридцять шість тисяч вісімсот
сімнадцять гривень 08 коп.), пеню - 1 301,20
грн. (одна тисяча триста одна гривня 20
коп.), 3 % річних - 1 041, 99 грн. (одна тисяча
сорок одна гривня 99 коп.), інфляційну
складову - 5 846,73 грн. (п'ять тисяч
вісімсот сорок шість гривень 73 коп.) та 1
589,16 грн. (одна тисяча п'ятсот вісімдесят
дев'ять гривень 16 коп.) судового збору.

3.В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4.Повернути Комунальному підприємству
"Київжитлоспецексплуатація" (01034, м.
Київ, вул. Володимирська, 51-А, код 03366500) з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 930, 50 грн. (дев'ятсот
тридцять гривень 50 коп.), сплачений
платіжним дорученням №706 від 17.04.2014,
оригінал якого знаходиться в
матеріалах справи господарського суду
міста Києва № 910/8452/14.

5.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

6.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 18.07.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова