ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р.
Справа № 922/1270/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Чуприна Я.О. (довіренсть №
2327/07/32 від 17 березня 2014 року),

відповідача - Тюменцева В.Ю.
(довіренсть 85/1160 від30 грудня 2013 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.1453 Х/1-6)
та відповідача (вх. 1577 Х/1-6) на ухвалу
господарського суду Харківської
області від 29 травня 2014 року у справі №
922/1270/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства
"Харківський тракторний завод ім. С.
Орджонікідзе", м.Харків

про стягнення 16021,38 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Харківський
тракторний завод ім. С. Орджонікідзе, м.
Харків, в якій просить суд стягнути з
відповідача заборгованість з
відшкодування витрат на фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
відповідно до Закону України "Про
наукову і науково - технічну
діяльність" та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до законодавчих актів за
грудень місяць 2013 року та січень - лютий
місяці 2014 року в розмірі 16 021,38 грн.

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 29 травня 2014
року у справі № 922/1270/14 (суддя Жиляєв
Є.М.) провадження у справі припинено на
підставі пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського кодексу України,
оскільки даний спір не підлягає
вирішенню в господарських судах.

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Харкова з ухвалою місцевого
господарського суду не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що ухвала суду першої інстанції
суперечить нормам процесуального
права. Просить зазначену ухвалу
скасувати та направити справу на
розгляд по суті до суду першої
інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
стосовно Публічного акціонерного
товариства "Харківський тракторний
завод ім. С. Орджонікідзе" порушена
справа про банкрутство; на даний час
триває стадія розпорядження майном;
звернення позивача до місцевого
господарського суду саме з позовною
заявою про стягнення з відповідача
поточної заборгованості, відповідає
діючому законодавству.

Відповідач - Публічне акціонерне
товариство "Харківський тракторний
завод ім. С. Орджонікідзе", м.Харків з
ухвалою місцевого господарського суду
також не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційної
скаргою, в якій просить зазначену
ухвалу скасувати як таку, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, зокрема, що норми Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" прямо
вказують на розгляд спорів щодо
поточних вимог к боржнику в порядку
позовного провадження, у зв'язку із чим,
вважає, що суд першої інстанції дійшов
хибного висновку про припинення
провадження у справі.

Розгляд справи відкладався.

Розпорядженням секретаря судової
палати №1 Харківського апеляційного
господарського суду від 26 червня 2014
року у зв'язку із відпусткою суддів
Черленяка М.І., Шепітько І.І., для
розгляду справи № 922/1270/14 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Камишева Л.М., суддя Ільїн О.В.,
суддя Россолов В.В.

Враховуючи, що апеляційні скарги
позивача та відповідача на ухвалу
господарського суду Харківської
області від 29 травня 2014 року по справі
№ 922/1270/14 стосуються однієї і тієї ж
справи, між тими ж сторонами, колегія
суддів вважає доцільним об'єднати
зазначені апеляційні скарги в одне
апеляційне провадження.

01 липня 2014 року на адресу Харківського
апеляційного господарського суду
відповідач надіслав додаткові
письмові пояснення з правовим
обґрунтуванням до апеляційної скарги
(вх. 5132), в яких, зокрема, зазначає, що
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції,
діючої до 19 січня 2013 року), не
передбачений розгляд поточних вимог
кредитора до боржника під час
процедури розпорядження майна чи
санації, а такі вимоги розглядаються та
можуть бути включені до реєстру вимог
кредиторів лише після їх заявлення в
ліквідаційній процедурі, тобто вимоги
про стягнення поточної заборгованості
з боржника підлягають розгляду в
позовному провадження.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційних скарг в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, вислухавши
в судовому засіданні представників
сторін, які підтримали свої апеляційні
скарги, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Господарський суд Харківської області,
припиняючи провадження у справі №
922/1270/14 виходив з того, що питання
правомірності нарахування та підстав
стягнення з відповідача суми
заборгованості по відшкодуванню суми
витрат на фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної відповідно
до Закону України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів за грудень місяць
2013 року та січень - лютий місяці 2014 року
в розмірі 16 021,38 грн. повинно було
вирішуватись у межах справи про
банкрутство відповідача, оскільки
такий спір безпосередньо пов'язаний із
здійсненням провадження в цій справі.

Однак колегія суддів не погоджується з
таким висновком місцевого
господарського суду виходячи з
наступного.

Як убачається із матеріалів справи,
предметом позову є стягнення з
відповідача заборгованості по
відшкодуванню суми витрат на
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів за грудень місяць
2013 року та січень-лютий місяці 2014 року в
розмірі 16 021, 38 грн.

Позов обґрунтовано тим, що Публічне
акціонерне товариство "Харківський
тракторний завод ім. С.Орджонікідзе"
зареєстрований, як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та
платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
за реєстраційним номером № 0747.

Позивач, посилаючись на розрахунок
суми заборгованості, копії довідок про
підтвердження пільгових пенсій, а
також на копії довідок про виплачені
пенсії, зазначає, що відповідач має
поточну заборгованість по
відшкодуванню суми витрат на
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів за грудень місяць
2013 року та січень-лютий місяці 2014 року.

31 травня 2007 року ухвалою
господарського суду Харківської
області по справі №Б-39/109-07 порушено
провадження у справі про банкрутство
Публічного акціонерного товариства
"Харківський тракторний завод ім.
С.Орджонікідзе". Введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається із наданої представником
відповідача ухвали господарського
суду Харківської області від 16 червня
2014 року по справі про банкрутство
Публічного акціонерного товариства
"Харківський тракторний завод ім.
С.Орджонікідзе" № Б-39/109-07, був
затверджений реєстр вимог кредиторів
боржника, до реєстру вимог кредиторів
включені вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова до другої черги.

На даний час провадження у справі про
банкрутство триває, стадія -
розпорядженням майном.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процессуального
кодексу України справи про банкрутство
розглядаються в порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
кредитор - це юридична або фізична
особа, яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

Отже, зазначеною нормою чітко
визначено, що поточні вимоги кредитора
- це неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурі банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури.

Як вже було зазначено вище, справу про
банкрутство відповідача було порушено
ухвалою Господарського суду
Харківською області 31 травня 2007 року.

У відповідача перед позивачем мається
поточна заборгованість по
відшкодуванню суми витрат на
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів за грудень 2013 року,
січень-лютий 2014 року у сумі 16021,38 грн.

19 січня 2013 року набрала чинності нова
редакція Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
відповідно до прикінцевих та
перехідних положень якої, положення
цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання ним
чинності.

З огляду на вищезазначене, спірні
правовідносини сторін повинні
регулюватися положеннями Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в редакції,
яка діяли на час порушення провадження
у справі, тобто до 19 січня 2013 року.

Відповідно до статті 23 цій редакції
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, зокрема, строк виконання
всіх грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язання щодо сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав.

Вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Статтею 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначені повноваження ліквідатора та
ліквідаційної комісії, з них зокрема,
ліквідатор з дня свого призначення
заявляє в установленому порядку
заперечення по заявлених до боржника
вимогах поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, і
є неоплаченими.

З наведених норм свідчить, що Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
чинній до 19 січня 2013 року) передбачено,
що поточні вимоги кредиторів
розглядаються та можуть бути включені
до реєстру вимог кредиторів після їх
заявлення в ліквідаційній процедурі, а
не в процедурі розпорядження майном.

Крім того, як роз'яснив Вищий
господарський суд України в пункті 8.6
рекомендації президії № 04-5/1193 від 04
червня 2004 року «Про деякі питання
практики застосування Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
суддя, який розглядає справу про
банкрутство, відмовляє у прийнятті
заяв поточних кредиторів з вимогами до
боржника, що ґрунтуються на
зобов'язаннях, які виникли після
порушення провадження у справі,
оскільки спори за такими вимогами
підлягають розгляду у порядку
позовного провадження. Така відмова не
позбавляє кредитора права звернутися з
позовною заявою до боржника у
загальному порядку.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті
12 Господарського процесуального
кодексу України, господарським судам
підвідомчі, зокрема, справи у спорах з
майновими вимогами до боржника,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, у тому числі справи у
спорах про визнання недійсними
будь-яких правочинів (договорів),
укладених боржником; стягнення
заробітної плати; поновлення на роботі
посадових та службових осіб боржника,
за винятком спорів, пов'язаних із
визначенням та сплатою (стягненням)
грошових зобов'язань (податкового
боргу), визначених відповідно до
Податкового кодексу України, а також
справ у спорах про визнання недійсними
правочинів (договорів), якщо з
відповідним позовом звертається на
виконання своїх повноважень
контролюючий орган, визначений
Податковим кодексом України.

Статтею 16 Господарського
процесуального кодексу України
визначено виключну підсудність
господарських справ, та у
відповідності до частини 9 цієї статті,
справи у майнових спорах, передбачених
пунктом 7 частини 1 статті 12 цього
Кодексу, розглядаються господарським
судом, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство.

Отже, аналізуючи наведені норми
чинного законодавства, колегія суддів
дійшла висновку про те, що питання
правомірності нарахування та підстав
стягнення з відповідача суми
заборгованості по відшкодуванню суми
витрат на фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної відповідно
до Закону України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів за грудень 2013 року
та січень - лютий 2014 року в сумі 16021,38
грн. повинно вирішуватись
господарським судом на загальних
підставах в порядку позовного
провадження.

Враховуючи вищезазначене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов хибного висновку, зазначаючи
про те, що звернення позивача з окремим
позовом про стягнення поточної
заборгованості не відповідає
належному способу захисту порушених
його прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
при прийнятті оскаржуваної ухвали
місцевий господарський суд
неправильно застосував норми
Господарського процесуального кодексу
України та положення Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
у зв'язку з чим апеляційні скарги
позивача і відповідача підлягають
задоволенню, а ухвала господарського
суду Харківської області від 29 травня
2014 року по справі № 922/1270/14 - скасуванню.

З приводу апеляційної скарги
відповідача про скасування ухвали
місцевого господарського суду з
одночасним прийняттям рішення по
справі про залишення позовних вимог
без задоволення, то колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до частини 7 статті 106
Господарського процесуального кодексу
України, у випадках скасування
апеляційною інстанцією, зокрема,
ухвали про припинення провадження у
справі, справа передається на розгляд
місцевого господарського суду.

Скасування ухвали місцевого
господарського суду з одночасним
прийняттям по справі рішення, не
передбачено Господарським
процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2
статті 103, пунктом 4 частини 1 статті 104,
статтею 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
задовольнити.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Харківський
тракторний завод ім. С. Орджонікідзе",
м.Харків - задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 28 травня 2014
року по справі № 922/1270/14 скасувати.

Справу № 922/1270/14 передати на розгляд до
господарського суду Харківської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 04.07.2014 р.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.