ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р.Справа № 922/1642/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в о. ХФ ПАТ
"Укртелеком" м. Харків до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком", м. Харків про
стягнення коштів за участю
представників :

позивача - Гур*єв В.М. дов №1785 від 11.12.2013
року

відповідача - Бочарова Н.В., дов. № 384 від
27.01.2014року

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 126 344,04грн.
заборгованості по орендній платі, 3
914,87грн. заборгованості по
відшкодуванню витрат на
електропостачання, 4 464,51грн. пені, 1030,28 3%
річних та 4 732,39грн. інфляційних. Свої
вимоги позивач обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором оренди
нерухомого майна товариства
(технологічні приміщення) №227-19 від
10.05.2011р., внаслідок чого виникла
заборгованість, яка до цього часу не
сплачена.

Ухвалою господарського суду від 28.04.2014
року порушено провадження у справі
№922/1642/14, розгляд справи призначено на
17.06.2014 року.

Представник позивача через канцелярію
господарського суду (вх.№20360 від 17.06.2014
року) звернувся до суду з клопотанням
щодо припинення провадження у справі в
частині стягнення з відповідача
42114,68грн.заборгованості з орендної
плати , заборгованості по
відшкодуванню витрат на
електропостачання в сумі 1 300,83грн.,пені
в сумі 492,04грн. в іншій частині позовних
вимог просить задовольнити в повному
обсязі,а саме стягнути з відповідача :

-84 229,36грн. заборгованості по орендній
платі за період січень-лютий 2014 року,

-2 614,04грн. витрат на електропостачання ,

-3 972,47грн. пені за період з 01.01.2014 року по
31.03.2014року,

-3%річних в сумі 1 030,28грн.,

- інфляційних нарахувань в сумі 4
732,39грн.

Представник відповідача через
канцелярію господарського суду надав
відзив на позовну заяву (вх.№20305 від
17.06.2014 року ) та уточнення до відзиву на
позовну заяву(вх.№22509 від 02.07.2014року) в
якому частково визнає позовні вимоги в
сумі 85 371,64грн. заборгованості, 1 505,27грн.
пені, 3% річних в сумі 347,37грн., в іншій
частині позовних вимог просить суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, оскільки пеня та три відсотки
річних за спірний період були
нараховані позивачем в рамках розгляду
господарської справи №922/5353/13. За таких
обставин, відповідач просить позовні
вимоги задовольнити частково.

Крім того, представник відповідача
через канцелярію господарського суду
(вх.№20176 від 17.06.2014року) звернувся до
суду з клопотанням щодо розстрочення
виконання рішення суду шляхом
здійснення оплати загальної стягнутої
судом суми рівними платежами
щомісячно протягом шести місяців
після набрання рішення законної
сили.(починаючи з липня 2014року).

Представник позивача через канцелярію
господарського суду (вх.№22447 від
02.07.2014року) надав відзив стосовно заяви
відповідача про розстрочення
виконання рішення, в якому заперечує
проти вищевказаної заяви, оскільки
відповідачем не надано жодних доказів
щодо наявної загрози банкрутства,
відсутності коштів на банківських
рахунках і майна , на яке можливо було б
звернути стягнення , а також наявності
інших обставин, що ускладнюють
виконання рішення суду.

Крім того, представник позивача через
канцелярію господарського суду
(вх.№22444 від 02.07.2014року) надав пояснення
стосовно відзиву відповідача, в якому
зазначив, про те, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
заборгованості, пені,3% річних,
інфляційних нарахувань за порушення
грошового зобов'язання по договору
№228-19 від 10.05.2011 року по сплаті
орендної плати за серпень, вересень,
жовтень та листопад 2013 року за період з
18.12.2013 року по 31.03.2014 року не заявлялись
та судом не розглядались.

Ухвалою господарського суду від
17.06.2014року, задоволено клопотання
представника позивача та представника
відповідача про продовження строку
розгляду спору по справі №922/1642/14
продовжено строк розгляду спору по
справі № 922/1642/14 до 10.07.2014року. Розгляд
справи відкладено до 02.07.2014року.

Розглянувши матеріали справи, надані
докази, вислухавши пояснення
представника позивача, судом
встановлено наступне.

10 травня 2011 року між позивачем - ПАТ
"Укртелеком" (Орендодавцем) та
відповідачем - ТОВ "Велтон.Телеком"
(Орендарем) було укладено договір
оренди нерухомого майна товариства №
227-19 (далі-Договір), відповідно до умов
якого Орендодавець (позивач) передав, а
Орендар (відповідач) прийняв у строкове
платне користування технологічні
приміщення (Майно), що розташовані у м.
Харкові на другому поверсі
чотирьохповерхової будівлі № 83 по
пров. Косіора, загальною площею 35,34кв. м.
для розміщення обладнання.

Відповідно до п. 12.1. зазначений Договір
набирає чинності з моменту підписання
по 30.04.2012 року. Сторони домовились, що
умови цього Договору поширюються на
відносини між ними, які виникли з 01.05.2011
року. Сторони зобов'язані протягом 20
днів після закінчення строку дії цього
договору здійснити остаточні
розрахунки за ним.

Факт передачі орендованого майна
підтверджується наявним в матеріалах
справи Актом приймання - передачі, який
підписано сторонами 10 травня 2011 року
(арк. справи 14).

За домовленістю сторін, Додатковою
угодою №1 від 24.04.2012р. до спірного
Договору оренди, строк дії Договору
продовжено до 30.04.2013 року (арк. справи 17).

Пунктом 3.1. вищенаведеного Договору
оренди сторони передбачили, що орендна
плата встановлюється Орендодавцем за
домовленістю Сторін (за договірною
ціною) на підставі його внутрішніх
нормативних актів і відповідно до
фіксованого розміру місячної орендної
плати становить 584,17 грн., крім того ПДВ
(20%) 116,83 грн., всього 701,00 грн. за 1 м. кв.
технологічного приміщення. Орендна
плата за перший місяць оренди за 35,34 м.
кв. всієї орендованої площі становить 20
644,45 грн., ПДВ 20% - 4 128,89 грн., разом до
сплати 24 773,34 грн. та не підлягає
коригуванню на індекс інфляції
протягом всього строку дії договору
оренди (додаток 3).

Відповідно до п. 3.3 спірного Договору
оренди від 10.05.2011р., сторони погодили, що
витрати на утримання майна, плату за
комунальні послуги та інші платежі
включено до розміру фіксованої
орендної плати.

У відповідності до п.3.4 Договору оренди
від 10.05.2011р., орендар відшкодовує
витрати на електроенергію у порядку
визначеному Правилами користування
електричною енергією та на підставі
окремого рахунку орендодавця в термін,
зазначений в п. 3.6. Договору, згідно
показань лічильника та діючих тарифів
на електроенергію.

Пунктами 3.6., 3.7., 3.8. Договору сторони
передбачили, що орендна плата
перераховується Орендарем у
безготівковому порядку на поточний
банківський рахунок Орендодавця не
пізніше 27 числа місяця, наступного за
розрахунковим згідно з рахунками, які
виставляються Орендодавцем не пізніше
17 числа місяця, наступного за
розрахунковим та надаються Орендарю
разом з актом про надані послуги та
податковою накладною. Щомісячна сума,
яка підлягає оплаті, визначається у
розмірі 100% орендної плати за
попередній місяць та збільшується
(зменшується) на суму заборгованості
(переплати) за фактично надані послуги
попереднього місяця, яка утворилась на
1 число розрахункового місяця. Орендна
плата за перший місяць обчислюється
згідно з п. 3.1. з урахуванням фактичного
періоду використання, визначеного
відповідно до Акта приймання - передачі
орендованого майна. Оплата за перший
місяць оренди здійснюється Орендарем
на підставі рахунку, який складається
Орендодавцем на дату підписання Акта
приймання - передачі орендованого
майна та підлягає оплаті протягом двох
робочих днів. Рахунок за перший місяць
оренди надається Орендарю одночасно з
Актом приймання - передачі майна.

Відповідно до п. 8.2. Договору оренди від
10.05.2011р., сторони погодили, що у разі
наявності заборгованості по орендній
платі чи іншим витратам за Договором за
попередній місяць станом на 27 число
поточного місяця, Орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня,
починаючи з 28 числа поточного місяця до
дати погашення заборгованості.

Пунктом 6.1.3 Договору, орендар
(відповідач) прийняв на себе
зобов'язання своєчасно і в повному
обсязі вносити орендну плату та інші
платежі, передбачені цим Договором.

Проте відповідач (орендар), в порушення
умов спірного договору оренди
нерухомого майна товариства № 227-19 від
10.05.2011 року, розрахунки з позивачем
(орендодавцем) проводив несвоєчасно та
не в повному обсязі, внаслідок чого, у
останнього утворилась заборгованість
за період січень -лютий 2014року : з
орендної плати в розмірі 84 229,36 грн. та
по відшкодуванню витрат на
електропостачання в розмірі 2
614,04грн.вказані обставини стали
підставою для звернення позивача з
даним позовом до господарського суду.

Під час розгляду справи по суті,
позивачем надано докази часткового
погашення відповідачем заборгованості
з орендної плати в сумі
42114,68грн.заборгованості з орендної
плати , заборгованості по
відшкодуванню витрат на
електропостачання в сумі 1 300,83грн., пені
в сумі 492,04грн. після звернення позивача
з позовом.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
припинення провадження у справі - це
форма закінчення розгляду
господарської справи без прийняття
судового рішення, у зв'язку з
виявленням після порушення
провадження у справі обставин, з якими
закон пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Господарський суд припиняє
провадження у справі, у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК України),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами, у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору - це об'єкт спірного
правовідношення, те благо (річ, право,
інше майно), з приводу якого виник спір.

Враховуючи, що предметом спору було
зобов'язання відповідача щодо сплати
позивачу заборгованості за договором
оренди нерухомого майна №228-19 від
10.05.2011року, які були частково погашені
відповідачем після порушення
провадження у даній справі, в зв'язку з
чим, провадження у справі про стягнення
суми боргу з орендної плати в сумі
42114,68грн., заборгованості по
відшкодуванню витрат на
електропостачання в сумі 1 300,83грн., пені
в сумі 492,04грн. підлягає припиненню
згідно п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.762 Цивільного
кодексу України, плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст. 173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 284 Господарського
кодексу України орендна плата є
істотною умовою договору оренди.

Частиною 1 статті 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Відповідно
до ч.2 статті 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату встановлений
частиною 3 статті 285 Господарського
кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та
враховуючи приписи ст. 526 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 193, 198
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами Договору та
згідно з вимогами закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, приймаючи до уваги
викладені обставини, суд визнає вимогу
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості за період січень -лютий
2014року в розмірі 84 229,36грн. по орендній
платі за період січень-лютий 2014 року,2
614,04грн. витрат на електропостачання,
належно обґрунтованою, доведеною
матеріалами справи та такою, що
підлягає задоволенню.

Окрім того позивачем заявлено до
стягнення пеню у розмірі 3 972,47грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п.8.2 розділу 8 договору
оренди у разі наявності заборгованості
по орендній платі чи іншим витратам за
договором за попередній місяць станом
на 27 число поточного місяця, орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня, починаючи з 28 числа
поточного місяця до дати погашення
заборгованості.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача 3%річних в сумі
1 030,28грн.,інфляційних нарахувань в сумі
4 732,39грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідач у відзиві на позов
посилається на те, що пеня та три
відсотки річних були нараховані
позивачем в рамках розгляду справи
№922/5353/13.

Суд, ознайомившись із рішенням
господарського суду Харківської
області по справі №922/5353/13 не приймає
заперечень відповідача, оскільки
період нарахування пені у вказаній
справі є: з 18.12.2013року по 31.03.2014.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

За змістом ст.ст. 598 - 609 ЦК України,
рішення суду про стягнення боргу не є
підставою для припинення грошового
зобов'язання.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін
договору, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України
оскільки, право кредитора вимагати
сплату боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

Такої ж позиції дотримується Верховний
Суд України і зазначає, що наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє зобов'язальних
правовідносин сторін договору, не
звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючим вищевикладені обставини,
перевіривши нарахування пені з
урахуванням сплаченої відповідачем
суми, 3% річних та інфляційних суд
приходить до висновку, що дане
нарахування не суперечить вимогам
чинного законодавства, інтересам
сторін та підлягає задоволенню,
відповідно до цього суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи клопотання відповідача про
надання розстрочки виконання рішення
суду у даній справі, суд керується
наступним.

В силу ст.121 ГПК України господарському
суду надано право при наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення або роблять його
виконання неможливим, за заявою
сторони надавати відстрочку або
розстрочку виконання рішення у
виняткових випадках.

Тому, вирішуючи питання про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансований стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, які б свідчили про можливість
надання відповідачу розстрочки
виконання судового рішення.

При цьому, слід також враховувати, що за
змістом частини першої статті 229 ГК
України та частини першої ст. 625 ЦК
України, за невиконання грошового
зобов'язання боржник відповідає, хоч би
його виконання стало неможливим не
тільки в результаті його винних дій чи
бездіяльності, а і внаслідок дії
непереборної сили або простого
випадку.

Відповідальність боржника означає
можливість стягнення за рахунок майна
боржника суми невиконаного грошового
зобов'язання.

Тобто боржник не звільняється від
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошового
зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того, частина 2 статті 218 ГК
України передбачає, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Розглянувши клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення,
враховуючи ступінь вини відповідача у
виникненні спору, характер
господарських правовідносин, що
виникли між сторонами, матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан та
можливість настання негативних
наслідків в першу чергу для стягувача
при затримці виконання рішення
господарського суду, беручи до уваги,
що відповідачем не надано
документальних доказів в
підтвердження наявності обставин, що
можуть ускладнити виконання ним
рішення в установлений законом строк, а
тому суд не вбачає достатніх підстав
для задоволення клопотання
відповідача про надання розстрочки
виконання рішення суду.

Суд вважає за необхідне вказати, що
сторони не позбавлені можливості
укласти мирову угоду на стадії
виконавчого провадження.

Тому, оцінивши наведені відповідачем
доводи за своїм внутрішнім
переконанням, враховуючи те, що
відповідачем не обґрунтовано
винятковості обставин, що ускладнюють
виконання рішення суду у справі
№922/1642/14 чи роблять таке виконання
неможливим, не подано належних та
допустимих доказів, які б могли бути
підставою для розстрочки виконання
рішення суду, - суд дійшов висновку про
відхилення клопотання щодо
розстрочення виконання рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або
на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються: при задоволенні
позову - на відповідача; при відмові в
позові - на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75,
п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ" (61002,
м. Харків, вул. Сумська, б. 50, п/р 4403
в АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 300528, , ІПН 10) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Харківської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком", м. Харків (61002, м. Харків,
вул. Іванова, 7/9, р/р 4, ХОД ПАТ
"Райффайзен банк Аваль", МФО 380805, ) - заборгованості по
рендній платі за період січень -лютий
2014року в розмірі 84 229,36грн., 2 614,04грн.
витрат на електропостачання,3 972,47грн.
пені за період з 01.01.2014 року по
31.03.2014року,3%річних в сумі 1
030,28грн.,інфляційних нарахувань в сумі 4
732,39грн., витрати по сплаті судового
збору в сумі 2 809,72грн.

В частині стягнення з відповідача
42114,68грн.заборгованості з орендної
плати, заборгованості по відшкодуванню
витрат на електропостачання в сумі 1
300,83грн.,пені в сумі 492,04грн. провадження
у справі припинити.

Повне рішення складено 04.07.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк