КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р. Справа№ 910/3495/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Кропивної Л.В.

при секретарі

судового засідання Сауляку
О.О.

за участю

прокурара Гелета О.О.
(посвідчення від 20.03.2013 р. № 015715);

представників сторін:

позивача-1 не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи

повідомлений
належним чином;

позивача-2 Білоус Ю.Ю.
довіреність № 11 від 17.01.14

відповідача Дубов Г.О.
довіреність № б/н від 05.11.03

третьої особи не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи

повідомлений
належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Заступника
прокурора Центрального регіону
України

з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в

інтересах держави в
особі:

позивача-1 Міністерства
оборони України

позивача-2 Державного
підприємства Міністерства оборони

України
"Укрвійськбуд"

на рішення Господарського
суду міста Києва від 24.12.2013 р.

у справі № 910/3495/13 (суддя:
Якименко М.М.)

за позовом Заступника
прокурора Центрального регіону

України з нагляду за
додержанням законів у

воєнній сфері в
інтересах держави в особі :

1)Міністерства
оборони України

2) Державного
підприємства Міністерства

оборони України
"Укрвійськбуд"

до Дочірнього
підприємства " 135 будівельний

комбінат"

Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Реноме"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Кабінет Міністрів
України

про визнання Договору
оренди майна від 01.03.2007

№35 недійсним та
витребування орендованого

майна

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України (позивач-1) та
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Укрвійськбуд"
(позивач-2) звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Дочірнього підприємства " 135
Домобудівельний комбінат" Товариства з
обмеженою відповідальністю "Реноме"
(далі-відповідач) про визнання Договору
оренди майна № 35 від 01.03.07 р.
(далі-договір) недійсним та
витребування орендованого майна.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 16.04.2013 року у справі
№ 910/3495/13 (суддя Жагорнікова Т.О.) в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від
29.08.2013р. Рішення Господарського суду м.
Києва від 16.04.2013 року у справі № 910/3495/13
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.11.2013 року у справі №
910/3495/13 Рішення Господарського суду
міста Києва від 16.04.2013
року та Постанову КАГС від 29.08.2013 року у
справі № 910/3495/13 - скасовано,
справу № 910/3495/13 направлено на новий
розгляд до Господарського суду міста
Києва.

Скасовуючи судові рішення попередніх
інстанцій Вищій господарський суд
зауважив про те, що суди не звернули
увагу, що між сторонами 27.10.2010 укладено
Додаткову угоду до Договору оренди
01.03.2007 № 35 (щодо викладення Договору у
новій редакції), а тому не врахували
зміст зазначеної угоди при прийнятті
рішення. Крім того, зауважено і про те,
що попередніми судами залишено поза
увагою та не надано належної оцінки
пункту 4.5. Статуту ДП МОУ
«Укрвійськбуд», згідно якого
підприємство має право здавати в
оренду відповідно до чинного
законодавства (крім цілісних майнових
комплексів, його структурних
підрозділів, філіалів, цехів)
підприємствам, організаціям та
установам, а також громадянам
УСТАТКУВАННЯ, ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ,
інвентар та інші матеріальні цінності,
які йому належать, а також списувати їх
з балансу). При цьому, Вищий
господарський суд зазначив про те, що
слід врахувати, що ДП МОУ
«Укрвійськбуд» засноване на майні
збройних сил України, яке є
загальнодержавною власністю
(преамбула Статуту підприємства).
Пункти 4.2., 6.1. Статуту підприємства,
яким була приділена увага судами
попередніх інстанцій, необхідно
розглядати в сукупності з іншими
пунктами Статуту, в тому числі з п. 4.5.
Таким чином, неабияке значення має
встановлення обставин, пов'язаних з
визначенням особи, якій належить
спірне майно, яке передано в оренду,
тобто судам слід з'ясувати, чи належить
це майно ДП МОУ «Укрвійськбуд» та чи
знаходиться воно в оперативному
управлінні.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.11.2013 року справу №
910/3495/13 прийнято до свого провадження
суддею Якименко М.М. та призначено її
розгляд.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.12.2013р. №
910/3495/13 в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Заступник прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
(далі-Прокурор), не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції,
звернувся з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, у якій просив
скасувати судове рішення у даній
справі та прийняти нове, за яким позов
задовольнити повністю. У доводах
апеляційного оскарження прокурор
зазначив, що господарським судом не
надано належну оцінку діям директора
ДП МОУ "Укрвійськбуд", який на час
укладення оскарженого Договору оренди
майна від 01.03.2007 року № 35 не мав
повноважень на його підписання,
оскільки у нього був відсутній
необхідний обсяг цивільної
дієздатності на укладення такого
Договору. Також, прокурором зауважено і
про те, що у рішенні суду першої
інстанції не надано належної правової
оцінки щодо доказів про проведення
відповідачем оцінки орендованого
майна відповідно до вимог ст. 11
ЗУ «Про оренду державного та
комунального майна», згідно до якої
оцінка об'єкта оренди здійснюється за
Методикою, затвердженою КМУ. На момент
укладення Договору, стверджує
прокурор, оцінка майна не проводилась,
а проведена у 2010 році щодо 22-х одиниць
техніки, у той час як в оренду
передавалося 35 козлових кранів за
Актом прийому-передачі майна (Додаток
№2 до Договору № 35 від 01.03.2007).

Відповідач ДП "135 Домобудівельний
комбінат" ТОВ "Реноме" у своєму Відзиві
на апеляційну скаргу наголосив на
тому, що зі змісту оскарженого рішення
однозначно можна стверджувати про
належне виконання місцевим
господарським судом вказівок суду
касаційної інстанції, що були надані
для повторного розгляду даної справи
по суті. Саме у зв'язку з укладенням
Додаткової угоди від 27.10.2010 до
оспорюваного Договору місцевим
господарським судом встановлено факт
проведення незалежної оцінки
орендованого майна (Акт ДП ТОВ АФ
«Київська аудиторська служба
«Фінексперт»). Згідно п. 2 Методики,
оцінка обов'язково проводиться перед
продовженням (поновленням) договору
оренди у разі, коли на момент
продовження дії такого договору
остання оцінка об'єкта оренди була
проведена більш як три роки тому. В
цьому контексті, наголошує відповідач,
згідно до положень п.п. 2.4 Постанови
Пленуму ВГСУ «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» від 29.05.2013 №
11» "у процесі вирішення спору сторони
можуть самі усунути у встановленому
порядку порушення… Сторони також не
позбавлені права вчинити правочин про
внесення змін до правочину з метою
приведення його у відповідність із
законом (крім зміни ціни в договорі
після його виконання, оскільки згідно з
ч. 3 ст. 632 ЦК України така зміна не
допускається). Якщо згаданий правочин
(про внесення змін) не суперечить
вимогам закону, господарський суд
приймає судове рішення, виходячи з його
умов». При цьому, зауважує відповідач,
варто відзначити, що оцінка
стосувалася всього майна, яке
перебувало в оренді Відповідача станом
на 27.10.2010р., про що свідчать наявні у
матеріалах справи Акти повернення
частини орендованого майна до
володіння ДП МОУ «Укрвійськбуд».

Серед іншого Відповідач наголошує і на
тому, що позиція скаржника, за якою
стверджується про відсутність
істотних умов в оскарженому Договорі, є
суперечною суті заявлених позовних
вимог, оскільки визнання факту
недосягнення сторонами Договору згоди
за всіма його істотними умовами
виключає можливість задоволення
позову про недійсність Договору.

Щодо питання відсутності необхідності
погодження оренди індивідуально
визначеного майна, відповідач
наголошує на тому, що згідно до абз. 4 п. 9
Роз'яснення Вищого арбітражного суду
України «Про деякі питання практики
застосування ЗУ «Про оренду державного
та комунального майна» № 02-5/237 від
25.05.2000р. (із змінами від 31.05.2002р. № 04-05/609),
«передача в оренду окремого
індивідуального визначеного майна
(крім нерухомого) здійснюється
орендодавцем-підприємством без
погодження з органом, уповноваженим
управляти майном, або з органом
Антимонопольного комітету України»
(абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону).

Ухвалою КАГС від 24.01.2014р. № 910/3495/14
апеляційну скаргу прокурора прийнято
до апеляційного провадження.

За Клопотанням позивача-2 ДП МОУ
«Укрвійськбуд» від 12.03.2014 (Том-4 а.с.72),
поданого у порядку ст. 81-1 ГПК України,
здійснювалося фіксування судового
процесу з допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розпорядженням Голови КАГС від 24.01.204р
№ 910/3495/13 відповідно до автоматичного
розподілу справ між суддями апеляційну
скаргу Заступника прокурора
Центрального регіону України з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Міністерства оборони України,
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Укрвійськбуд" на
рішення господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 р. у справі
№ 910/3495/13 передано на розгляд колегії
суддів Київського апеляційного
господарського суду у складі:
головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді:
Корсакова Г.В., Кропивна Л.В.

Розпорядженням Голови КАГС від 19.02.2014 №
910/3495/13 у зв'язку з перебуванням
головуючого судді Ільєнок Т.В. та судді
Корсакової Г.В. у відпустці, керуючись
ст. 4-6, ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України,
п.п.3.1.12., 3.1.7. Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України від 26.11.2010р. №30, згідно
п.2.2. рішення зборів суддів Київського
апеляційного господарського суду від
11.07.2012р., сформовано наступний склад
колегії: головуючий суддя: Іоннікова
І.А., судді: Кропивна Л.В., Шаптала Є.Ю.

Розпорядженням Голови КАГС від 25.02.2014р
№ 910/3495/13 враховуючи вихід головуючого
судді Ільєнок Т.В. з відпустки та
перебування судді Шаптали Є.Ю. у
відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, 69
Господарського процесуального кодексу
України, п.п. 3.1.7, 3.1.12 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України від 26.11.2010р. №30, згідно
п.2.2. рішення зборів суддів Київського
апеляційного господарського суду від
11.07.2012р., сформовано наступний склад
колегії: головуючий суддя: Ільєнок Т.В.,
судді: Кропивна Л.В., Корсакова
Г.В.

Розпорядженням В.о. Голови КАГС від
12.03.2014р № 910/3495/13 враховуючи перебування
головуючого судді Ільєнок Т.В. на
лікарняному,та судді по взаємозамінні
Іоннікової І.А. у відпустці, керуючись
наказом від 18.10.2013р. № 54 "Про порядок
взаємозаміни суддів та працівників
апарату суду", керуючись ст. 4-6, ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України, п. 3.1.7. Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України від 26.11.2010р. №30, згідно
п.2.2. рішення зборів суддів Київського
апеляційного господарського суду від
11.07.2012р., сформовано наступний склад
колегії: головуючий суддя: Смірнова
Л.Г., судді: Корсакова Г.В., Кропивна Л.В.

Розпорядженням Голови КАГС від 21.03.2014р.
№ 910/3495/13 враховуючи вихід головуючого
судді Ільєнок Т.В. з лікарняного,
керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського
процесуального кодексу України, п.п. 3.1.7
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від
26.11.2010р. №30, згідно п.2.2. рішення зборів
суддів Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2012р.,
сформовано наступний склад колегії:
головуючий суддя: Ільєнок Т.В., судді:
Корсакова Г.В. , Кропивна Л.В.

Розпорядженням Голови КАГС від 15.04.2014р.
№ 910/3495/13 враховуючи перебування судді
Корсакової Г.В. у відпустці, керуючись
ст.ст.4-6, 69 Господарського
процесуального кодексу України, пп.3.1.12.
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від
26.11.2010р. №30, згідно п.2.2. рішення зборів
суддів Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2012р.,
сформовано наступний склад колегії:
головуючий суддя: Ільєнок Т.В., судді:
Михальська Ю.Б., Кропивна Л.В.

Ухвалою КАГС від 11.06.2014 № 910/3495/13
продовжено процесуальний строк
розгляду справи згідно ст. 69 ГПК
України за Клопотанням позивача-2 ДП
МОУ «Укрвійськбуд» на 15 днів.

У останнє судове засідання від 25.06.2014р.
представники від третьої особи
Кабінету міністрів України та
позивача-1 Міністерства оборони
України не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Про належне повідомлення позивача-1
свідчить його Клопотання від 25.06.2014р. з
проханням про відкладення розгляду
даної справи, у зв'язку з зайнятістю
його представника в судовому
засіданні ВГСУ.

Про належне повідомлення третьої особи
свідчить Заява від 18.06.2014, що надійшла
через канцелярію суду, і за якою
Кабінет міністрів України просив
апеляційну скаргу розглядати без
участі його представника.

Враховуючи, що присутні представники
позивача-2, відповідача та прокурор не
заперечували проти продовження
розгляду апеляційної скарги за
відсутності позивача-1 та третьої особи
та, зважаючи на закінчення
процесуального строку розгляду даної
справи, колегія суддів дійшла висновку
продовжити розгляд апеляційної скарги
прокурора за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення прокурора,
представників від позивача-2 та
відповідача, дійшла висновку
апеляційну скаргу прокурора залишити
без задоволення, Рішення
Господарського суду міста Києва від
24.12.2013 р. у даній справі залишити без
змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
01.03.2007 року між Державним підприємством
Міністерства оборони України
"Укрвійськбуд" (далі по тексту -
орендодавець, позивач-2) та Дочірнім
підприємством "135 Домобудівельний
комбінат" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Реноме" (далі по
тексту - орендар, відповідач) укладено
Договір оренди майна № 35, за умовами
якого (пункти 1.1. та 1.2. Договору)
орендодавець передає, а орендар бере в
тимчасове володіння та користування
майно згідно з Додатком № 1. Стан
(якість) майна, що орендується, на
момент передачі в оренду задовільний.

Відповідно до п. 2.1. Договору мета
оренди - промислове використання.

Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. Договору
майно, що орендується, повинно бути
передано орендодавцем та прийнято
орендарем протягом 10-ти днів з моменту
підписання даного договору; передача
майна в оренду здійснюється
відповідними фахівцями сторін за актом
передачі.

Пунктами 4.1. - 4.3. Договору встановлено,
що майно, яке орендується, вважається
переданим орендареві з моменту
підписання акту приймання майна, що
орендується; термін оренди складає 5
(п'ять) років з моменту прийняття майна,
що орендується за актом приймання;
термін оренди може бути скорочений
лише за згодою сторін.

Відповідно до п. 8.1. Договору після
закінчення терміну оренди орендар
зобов'язаний протягом 10 днів повернути
майно, що орендується орендодавцю
разом з тарою, упаковкою та технічною
документацією (комплектно) за актом
передачі.

Згідно з п. 10.1. Договору цей договір
розірванню в односторонньому порядку
не підлягає, за винятком випадків, коли
одна із сторін систематично порушує
умови договору та свої зобов'язання.

На виконання умов Договору (зі змінами
внесеними додатковими угодами № 1 від
01.06.2008 року, № 2 від 01.07.2008 року, № 3 від
01.05.2009 року) орендодавець передав
орендарю майно у кількості 38 одиниць,
що підтверджується Актами
прийому-передачі майна (Додаток № 2 до
Договору, додаток № 3 до Договору,
додаток № 4 до Договору) , а саме:

1КК СМЖ-615-1894 189,22

2КК СМЖ-6А17-532 060,77

3КК-0,5 тн17-821 900,11

4ККСМ-12,5-25112-44735 174,17

5ККСМ-12,5-2516-202а45 405,87

6ККТ-517-7417 187,85

7КМ-1016-1723 603,84

8КМ-1011-4923 455,68

9КМ-1012-10915 587,77

10КМ-1012-1237 697,32

11КМ-1012-12923 012,82

12КМ-1015-13719 531,24

13КМ-1015-19222 154,72

14КМ-1015-23427 597,12

15КМ-1016-54а29 622,37

16КМ-1012-18821 802,81

17КМ-1011-141а26 880,39

18КМ-1012007-АТП-1131 351,15

19КМ-1012007-АТП-1229 622,37

20КМ-10-16,5 м16-17а23 603,84

21КМ-15 тн11-3932 240,31

22КМ-16 т/16,5 м16-16831 131,06

23КМ-16/3,211-3228 297,80

24КМ-16/3,211-4127 996,89

25КМ-16/3,211-14234 159,82

26КМ-16/3,216-7737 478,77

27КМ-16/3,2 22,5 м112-36326 304,67

28КМ-2011-3826 793,65

29КМ-3001 30 тн.11-1033 176,93

30КМ-515-13822 102,00

31КП 30016-222 000,00

32Повітрозбірник48-205 164,15

33Повітрозбірник48-6221 949,58

34ЗІЛ ММЗ 4505148-80С2 394,87

35Підйомник монтажний Р 184148-88С76 154,44

36КМ-1012-21025 000,00

37КМ-1015-19122 668,46

38КМ-16 3,211-10823 000,00

27.10.2010 року між позивачаем-2 та
відповідачем укладено Додаткову угоду
до Договору оренди № 35 від 01.03.2007 року
(щодо викладення Договору № 35 в новій
редакції) (далі по тексту - Додаткова
угода до Договору).

Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди до
Договору Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування окреме індивідуально
визначене майно згідно з Додатком № 1
до цього Договору, який є його
невід'ємною частиною (надалі - Майно).
При цьому Додаток №1, складений до
первісної редакції Договору від 01.03.2007
року із наступними, внесеними до нього
змінами, зберігає свою чинність і для
нової редакції Договору.

Згідно з п. 1.2. Додаткової угоди до
Договору майно передається в оренду з
метою його використання у
господарській діяльності Орендаря.

Відповідно до п. 2.1 Додаткової угоди до
Договору Орендар вступає у строкове
платне користування Майном у термін,
указаний у Договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього Договору та
Акту приймання-передачі Майна.

Згідно з п. 2.2. Додаткової угоди до
Договору передача майна в оренду не
тягне за собою виникнення в Орендаря
права власності на це Майно. Власником
майна залишається держава, а Орендар
користується ним протягом строку
оренди.

Відповідно до п. 2.3. Додаткової угоди до
Договору передача майна в оренду
здійснюється за вартістю, визначеною в
Акті оцінки ДП ТОВ АФ «Київська
аудиторська служба» "Фінексперт"
(сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності від 15.08.2008 року №7596/08),
складеному на підставі Договору №40 від
21.10.2010 року за Методикою, затвердженою
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2.4. Додаткової угоди до
Договору у разі припинення цього
Договору Майно повертається Орендарем.
Орендар повертає Майно Орендодавцю
аналогічно порядку, встановленому при
передачі майна Орендарю цим Договором
за умови дотримання вимог п.8.4.

Відповідно до п. 3.1. Додаткової угоди до
Договору цей Договір укладено строком
на 10 (десять років), що діє з 01.03.2007 року
до 01.03.2017 року.

Згідно з п. 8.1. Додаткової угоди до
Договору орендодавець зобов'язується
передати Орендарю в оренду майно
згідно з цим Договором по акту
приймання-передачі майна, який
підписується одночасно з цим
Договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо
визнання Договору оренди майна від
01.03.207 № 35 недійсним, прокурор
наголошував на тому, що на момент
укладення спірного Договору «у
керівника позивача, який підписав
Договір, був відсутній необхідний
обсяг цивільної дієздатності для
вчинення правочину». Крім того,
наголошено і на тому, що «позивачем, в
порушення норм матеріального права та
Статуту, не було отримано згоди органу
управління майном», що в свою чергу є
підставою, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України, для визнання Договору
недійсним. Окрім цього, прокурор
зазначив і про те, що орендар ДП " 135
Домобудівельний комбінат" ТОВ «Реноме»
несвоєчасно та не в повному обсязі
виконує своє зобов'язання щодо сплати
орендної плати.

Названі зауваження щодо не дійсності
оспорюваного Договору прокурором
наведені і у доводах апеляційного
оскарження.

Відповідач, заперечуючи проти
пред'явлених позовних вимог
наголошував на тому, що відповідно до
ЗУ "Про оренду державного та
комунального майна" (в редакції, яка
діяла на момент укладення правочину),
який є спеціальним для вказаних
правовідносин, згода уповноваженого
органу на укладання договору оренди
щодо окремого індивідуально
визначеного майна не потрібна. Також
відповідач вказав і на те, що
невиконання обов'язку щодо сплати
орендної плати не є підставою для
визнання договору недійсним, а з
позовом про розірвання договору
позивачі до нього не звертались.

Оцінивши подані сторонами докази,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, дійшов правомірного
висновку про те, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню у повному
обсязі, з огляду на наступне.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суду повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати у судовому рішенні, в чому
конкретно полягає не правомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1-6 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Таким чином для визнання правочину
недійсним потрібна наявність підстав
передбачена ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 92 ЦК
України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Орган або особа, яка відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3 ч. 2
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» судам необхідно
враховувати, що згідно із статтями 4, 10
та 203 ЦК зміст правочину не може
суперечити ЦК, іншим законам України,
які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК, міжнародним
договорам, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.
Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).
Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Договір, укладений між
позивачем та відповідачем за своєю
правовою природою є договором найму
(оренди) державного майна, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
регулюються Главою 58 ЦК України, Главою
30 ГК України, Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" та
Закону України "Про управління
об'єктами державної власності".

Закон України "Про оренду державного та
комунального майна" є спеціальним
законом, який підлягає застосуванню до
спірних правовідносин.

На момент укладення Договору оренди
майна № 35 від 01.03.2007 року діяв Закон
України "Про оренду державного та
комунального майна" у редакції від
29.11.2005 року.

Відповідно до ч. 1 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" (у редакції від 29.11.2005 року) цей
Закон регулює організаційні відносини,
пов'язані з передачею в оренду майна
державних підприємств та організацій,
підприємств, заснованих на майні, що
належить Автономній Республіці Крим
або перебуває у комунальній власності
(далі - підприємства), їх структурних
підрозділів.

Абзацом 3 ст. 5 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" (у редакції від 29.11.2005 року)
зазначено, що Орендодавцями є
підприємства - щодо окремого
індивідуально визначеного майна та
нерухомого майна, загальна площа яких
не перевищує 200 кв. м на одне
підприємство, а з дозволу органів,
зазначених в абзацах другому та
третьому цієї статті, - також щодо
структурних підрозділів підприємств
(філій, цехів, дільниць) та нерухомого
майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" (у редакції від 29.11.2005 року),
фізичні та юридичні особи, які бажають
укласти договір оренди, направляють
заяву, проект договору оренди, а також
інші документи згідно з переліком, що
визначається Фондом державного майна
України (матеріали), відповідному
орендодавцеві, зазначеному в статті 5
цього закону.

Згідно з ч. 4 статті 9 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" (у редакції від 29.11.2005 року),
орендодавець протягом п'яти днів після
закінчення терміну погодження умов
договору оренди з органом,
уповноваженим управляти відповідним
майном, і органом Антимонопольного
комітету України, а у випадках, коли
заява про оренду майна не потребує
узгодження (щодо оренди окремого
індивідуально визначеного майна, крім
нерухомого), протягом п'ятнадцяти днів
після дати її реєстрації дає згоду або
відмовляє в укладенні договору оренди
майна і повідомляє про це заявника.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" (у редакції від 29.11.2005 року)
істотними умовами договору оренди є:

- об'єкт оренди (склад і вартість
майна з урахуванням її індексації);

- термін, на який укладається
договір оренди;

- орендна плата з урахуванням її
індексації;

- порядок використання
амортизаційних відрахувань;

- відновлення орендованого майна
та умови його повернення;

- виконання зобов'язань;

- забезпечення виконання
зобов'язань - неустойка (штраф, пеня),

порука, завдаток, гарантія тощо;

- порядок здійснення орендодавцем
контролю за станом об'єкта

оренди;

- відповідальність сторін;

- страхування орендарем взятого
ним в оренду майна;

- обов'язки сторін щодо
забезпечення пожежної безпеки
орендованого майна.

Відповідно до п. 30 ст. 6 Закону України
"Про управління об'єктами державної
власності " (у редакції від 18.10.2006 року) ,
уповноважені органи управління
відповідно до покладених на них
завдань надають орендодавцям об'єктів
державної власності згоду на оренду
державного майна і пропозиції щодо
умов договору оренди, які мають
забезпечувати ефективне використання
орендованого майна та здійснення на
орендованих підприємствах технічної
політики в контексті завдань галузі.

29.01.1998 року Наказом Міністра оборони
України №27 «Про створення та
реєстрацію державних підприємств
Міністерства оборони України» (далі по
тексту - Наказ Міністра оборони України
№27) (п. 1 Наказу) на базі розформованих
військових частин та організацій
будівельно-квартирного комплексу було
організовано створення відособлених
структурних підрозділів державних
підприємств Міністерства оборони
України, в тому числі й ДКП МОУ
«Укрвійськбуд».

Згідно з п. 2 Наказу Міністра оборони
України №27 затверджено Статут ДП МОУ
«Укрвійськбуд».

Відповідно до п.3 Наказу Міністра
оборони України №27 ДП МОУ
«Укрвійськбуд» було наділено
основними фондами. Згідно до Додатку №1
до Наказу Міністра оборони України від
29.01.1998 року №27, було затверджено план
організаційних заходів у
квартирно-будівельному комплексі
Збройних Сил України у 1998 році.

Як вбачається зі змісту арк.15 Додатку
№1 до Наказу Міністра оборони України
№27, було прийнято рішення про
ліквідацію 135 заводу залізобетонних
виробів Головного управління
військового будівництва.
Правонаступником цієї особи визначено
новостворене підприємство -ДП МОУ
«Укрвійськбуд» та зазначено про
передачу всіх фондів та майна 135
заводу залізобетонних виробів на
користь ДП МОУ «Укрвійськбуд».

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд першої інстанції дійшов висновку,
що створення ДП МОУ «Укрвійськбуд»
відбулося шляхом злиття низки
підприємств та військових частин, що
входили до сфери управління
Міністерства оборони України, із їх
подальшою ліквідацією та передачею
всього майна на користь новоствореного
підприємства.

Згідно з Статутом Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд", дане
підприємство засноване на майні
Збройних сил України, яке є
загальнодержавною власністю.
Засновником підприємства є
Міністерство оборони України, яке, в
свою чергу, є органом управління
майном.

Відповідно до п. 4.1. Статуту Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд", майно
підприємства становлять основні фонди
та оборотні кошти, а також цінності,
вартість яких відображається в
самостійному балансі підприємства.

Згідно з п. 4.2. Статуту Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд" визначено, що
майно підприємства є державною
власністю і закріплюється за ним на
праві повного господарського відання.
Здійснюючи право повного
господарського відання, підприємство
володіє, користується та
розпоряджається майном на свій розсуд,
вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не
суперечать чинному законодавству
України та Статуту.

Відповідно до п. 4.5. Статуту Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд", підприємство
має право здавати в оренду згідно з
чинним законодавством (крім цілісних
майнових комплексів його структурних
підрозділів, філіалів, цехів)
підприємствам, організаціям та
установам, а також громадянам
устаткування, транспортні засоби,
інвентар та інші матеріальні цінності,
які йому належать, а також списувати їх
з балансу.

Згідно з п. 6.1. Статуту Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд", функції по
управлінню майном, що є
загальнодержавною власністю, здійснює
орган управління майном.

Відповідно до п. 6.3. Статуту Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд" Керівник
підприємства розпоряджається коштами
та майном підприємства відповідно до
чинного законодавства та цього
Статуту.

Згідно з ч. 1 ст. 136 ГК України право
господарського відання є речовим
правом суб'єкта підприємництва, який
володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом), з обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

З врахуванням вищевикладеного
місцевий господарський суд визначив,
що майно, яке було передано в оренду
відповідачу, знаходилося у позивача-2
на праві повного господарського
відання.

Таким чином, відповідно до чинного на
час укладання спірного Договору
(Договір оренда майна № 35 від 01.03.07 р.)
законодавства, прямо зазначається, що
отримання державним підприємством
згоди органу управління на передачу в
оренду індивідуально визначеного
рухомого майна, яке належить йому на
праві повного господарського відання,
не потрібно. Право позивача-2 на здачу в
оренду майна, закріпленого за ним на
праві повного господарського відання,
також узгоджується з положеннями
Статуту Державного підприємства
Міністерства оборони України
"Укрвійськбуд".

Судом першої інстанції також вірно
визначено і те, що у випадку, якщо
прокурор вважає, що обов'язки за
договором не виконані належним чином
(несвоєчасна сплата орендних платежів,
не проведення оцінки майна, тощо),
визнання договору недійсним не є
належним способом захисту порушеного
права. В такому випадку відповідно до
приписів статей 651, 653 ЦК України,
прокурор може звернутись до суду із
вимогою розірвання Договору.

Щодо твердження прокурора про не
проведення відповідачем оцінки майна,
господарський суд зазначив про
наступне.

Відповідно до п.2.3. Договору в редакції
від 27.10.2010 року передача майна в оренду
здійснюється за вартістю, визначеною в
Акті оцінки ДП ТОВ «АФ «Київська
аудиторська служба» «Фінексперт»
(сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності від 15.08.2008 року №7596/08),
складеного на підставі Договору №40 від
21.10.2010 року за Методикою, затвердженою
Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно до Акту незалежної оцінки
від ДП ТОВ АФ «Київська аудиторська
служба «Фінексперт» (сертифікат
оціночної діяльності від 15.08.2008 року
№7596/08, складеного на підставі Договору
№40 від 21.10.2010 року, укладеного із ДП МОУ
«Укрвійськбуд» (копія додається)
рухоме майно, що є предметом
оспорюваного Договору, було оцінено у
сумі 1 137 646,00 грн. (один мільйон сто
тридцять сім тисяч шістсот сорок шість
гривень).

Таким чином, твердження позивача про не
проведення оцінки майна
спростовується наявними в матеріалах
справи документами.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку що
прокурором, позивачем-1 та позивачем-2
не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог про визнання Договору
оренди майна № 35 від 01.03.2007 року
недійсним, та не доведено факту
недосягнення всіх істотних умов
Договору щодо оцінки об'єкту оренди, а
тому позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими зазобами
доказування.

У зв'язку з тим, що вимога прокурора про
витребування від Дочірнього
підприємства " 135 Домобудівельний
комбінат" ТОВ "Реноме" орендованого
майна на загальну суму 909 454,83 грн. є
похідною від вимоги про визнання
правочину (Договору) недійсним, позов в
цій частині також, за оцінкою суду
першої інстанції, не підлягає
задоволенню.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів, перевіривши обґрунтованість
доводів апеляційного оскарження за
наявними матеріалами справи, дійшла
висновку, що Господарським судом м.
Києва у повному обсязі досліджено
фактичні обставини справи, правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні відносини, і тому підстав для
зміни чи скасування оскарженого
судового Рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Центрального регіону
України з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України (позивач-1) та Державного
підприємства Міністерства оборони
України «Укрвійськбуд» (позивач-2)
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 24.12.2013р. № 910/3495/13
залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014р. №
910/3495/13 набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 р. №
910/3495/13 може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
термін.

Матеріали справи № 910/3495/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Ю.Б. Михальська

Л.В. Кропивна