ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року Справа № 42/657

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Бенедисюк І.М. (доповідач)
- головуючий, судді Васищак І.М.,
Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу
комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
"Спецжитлофонд", м. Київ (далі
- КП "Спецжитлофонд"),

на рішення господарського суду міста
Києва від 05.03.2014 та

постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.2014

зі справи № 42/657

за позовом публічного акціонерного
товариства "Київенерго", м. Київ (далі -
ПАТ "Київенерго"),

до КП "Спецжитлофонд"

про стягнення 221 094, 34 грн.

Судове засідання проведено за участю
представників:

ПАТ "Київенерго"- Кравчика С.М.,

КП "Спецжитлофонд" - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Київенерго" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з КП
"Спецжитлофонд" 167 594, 94 грн. основного
боргу, інфляційних втрат у сумі 44 778, 47
грн. та трьох процентів річних у сумі
8 720, 93 грн., всього 221 094, 34
грн., посилаючись на прострочення
відповідачем оплати поставленої за
укладеним сторонами договором на
постачання теплової енергії у гарячій
воді від 16.07.2011 № 21-0003 (далі - Договір)
теплової енергії протягом періоду з
01.11.2006 по 01.11.2009.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.03.2013 (суддя Паламар
П.І.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.0214 (колегія
суддів у складі: суддя Іоннікова І.А. -
головуючий, судді Гаврилюк О.М.,
Майданевич А.Г.), позов задоволено
частково; стягнуто з відповідача на
користь позивача 141 403, 25 грн. основного
боргу, інфляційні втрати в сумі 39 243, 92
грн. та три проценти річних у сумі
8 126, 37 грн.; у решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі КП "Спецжитлофонд"
просить Вищий господарський суд
України рішення місцевого та постанову
апеляційного господарських судів
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову внаслідок
порушення господарськими судами
положень статей 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) та у зв'язку з цим
невірного застосування норм
матеріального права. Доводи касаційної
скарги зводяться до того, що позивач
завищив обсяги поставленої теплової
енергії в гарячій воді, та здійснив
розрахунки, виходячи з максимального
теплового навантаження, тобто без
урахування фактичної температури
теплоносія та технічних можливостей
теплових мереж.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК
України належним чином повідомлено про
час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених
місцевим та апеляційним
господарськими судами фактичних
обставин справи правильність
застосування ними норм процесуального
та матеріального права, заслухавши
пояснення представника ПАТ
"Київенерго", Вищий господарський суд
України дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
касаційної скарги.

Господарськими судами у справі
встановлено, що:

- за умовами Договору ПАТ "Київенерго"
зобов'язалося постачати КП
"Спецжитлофонд" теплову енергії у
гарячій воді до певних будинків,
зазначених у додатках № 8, 9 до Договору,
для потреб опалення, вентиляції та
гарячого водопостачання, а КП
"Спецжитлофонд" - оплатити поставлену
теплову енергію у визначеному цим
правочином порядку;

- у пункті 5.1 Договору зазначено, що
облік споживання теплової енергії
здійснюється за приладами обліку та
розрахунковим способом;

- у додатку № 4 до Договору сторони
погодили порядок розрахунків за
теплову енергію; згідно з пунктом 2
цього додатку КП "Спецжитлофонд" до
початку розрахункового місяця сплачує
вартість заявленої в Договорі
кількості теплової енергії з
урахуванням сальдо розрахунків сторін
за Договором на початок місяця або
оформляє Договір про заставу майна;

- у пункті 5 додатку № 4 до Договору
зазначено, що КП "Спецжитлофонд"
зобов'язане самостійно протягом 12-15
числа наступного за звітним місяця
отримати у районному відділі № 3 ПАТ
"Київенерго" табуляграму фактичного
споживання теплової енергії за
попередній період, акт звірки на
початок розрахункового періоду;

- за змістом пункту 2.1. Договору сторони,
зокрема, зобов'язуються керуватися
тарифами, затвердженими Київською
міською державною адміністрацією;

- судом встановлено, що нарахування
заборгованості за постачання теплової
енергії за період з 01.11.2006 по 01.11.2009
позивач здійснював згідно з тарифами,
затверджених розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації від 25.12.2008 №1780/1 та від
05.02.2009 № 127, №128;

- пунктом 2.3.1 Договору передбачено, що
КП "Спецжитлофонд" зобов'язане
споживати теплову енергію в обсязі та
за характеристиками, визначеними в
додатку №1 до Договору;

- пунктом 3 додатку № 1 до Договору
визначено, що зменшення споживання
теплової енергії за ініціативою
абонента оформлюється окремим
додатком до Договору, і цей додаток має
бути підписано не менше, ніж за місяць
до початку відповідного кварталу;

- докази внесення в установленому
порядку змін до Договору щодо обсягів
споживання теплової енергії у справі
відсутні;

- у пункті 4 Додатку № 1 до Договору
йдеться про те, що КП "Спецжитлофонд" до
25 числа поточного місяця зобов'язане
зняти показники приладів обліку та
подати відповідний звіт до 28 числа
поточного місяця, у разі відсутності
такого звіту ПАТ "Київенерго" здійснює
розрахунок на підставі максимальних
договірних навантажень.

Апеляційним господарським судом у
справі призначено судово-економічну
експертизу, з висновку якої вбачається,
що:

- згідно з поданими позивачем і
складеними ним обліковими картками
протягом періоду 01.11.2006-01.11.2009 загальна
кількість поставленої за Договором
теплової енергії складає 3 860, 59 343 Гкал,
з них на гаряче водопостачання - 1 709, 27633
Гкал; за обліковими картками позивача
вартість обсягу теплової енергії,
поставленої протягом вказаного часу
для гарячого водопостачання складає
206 398, 48 грн.;

- водночас за поданими відповідачем
відомостями обліку споживання з 01.11.2006
по 01.11.2009 спожито 2 820, 84 Гкал теплової
енергії за Договором, але з цих
відомостей не видається можливим
установити яку кількість теплової
енергії було поставлено саме для
потреб гарячого водопостачання;
відомості обліку споживання теплової
енергії з 26.12.2006 по 25.01.2007 у матеріалах
справи відсутні;

- складені сторонами акти звіряння
взаємних розрахунків мають примітки
про розбіжності сторін щодо
заборгованості за Договором;
представником КП "Спецжитлофонд" ці
акти не підписано;

- інші документальні докази (первині
бухгалтерські документи) щодо обсягів
поставленої теплової енергії, зокрема,
теплової енергії у гарячій воді, а
також її вартості у справі відсутні;

- відповідач зазначає, що оплатив
поставлену теплову енергію на суму
322 596,21 грн.; належних доказів
оплати цієї суми суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується (ч.1
ст. 275 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За приписом частини другої статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Господарські суди, зокрема, суд
апеляційної інстанції, оцінивши
зібрані у справі докази, дійшли
висновку про те, що позивач фіксував
обсяг поставленої відповідачу за
Договором теплової енергії згідно з
поданими суду обліковими картками; з
цих карток слідує, що КП "Спецжитлофонд"
з 01.11.2006 по 01.11.2009 всього за Договором
було поставлено 3 860, 59 343 Гкал, з них на
гаряче водопостачання - 1 709, 27633 Гкал;
відповідач облік споживання теплової
енергії саме в гарячій воді не
здійснював, але за поданими ним
документами разом протягом вказаного
періоду було поставлено теплову
енергію в обсязі 2 820, 84 Гкал. При цьому
КП "Спецжитлофонд" не подало суду
документальних доказів, які
спростовували б визначені позивачем
обсяги споживання теплової енергії у
гарячій воді за Договором, зокрема,
враховуючи наявність у позивача за
Договором прав для визначення обсягу
поставленої теплової енергії
розрахунковим способом та на підставі
максимальних договірних навантажень.

З огляду на викладене попередні судові
інстанції дійшли обґрунтованого
висновку про необхідність стягнення з
КП "Спецжитлофонд" вартості
поставленої теплової енергії за
Договором у зазначеному позивачем
обсязі.

Водночас господарські суди встановили,
що позивач невірно здійснив розрахунок
суми основного боргу, оскільки
застосував тарифи, що не підлягали
застосуванню протягом спірного
періоду.

За таких обставин господарські суди
частково задовольнили позов, стягнувши
основний борг у сумі 141 403, 25 грн.

У зв'язку з порушенням відповідачем
визначених Договором строків оплати
поставленої теплової енергії,
господарські суди дійшли висновку про
наявність підстав для застосування
наслідків порушення зобов'язання,
передбачених частиною другою статті 625
Цивільного кодексу України, враховуючи
визначену судом суму боргу.

Разом з цим у справі з'ясовано, що
відповідачем не подано належних
доказів погашення заборгованості, що є
предметом спору у справі.

Відповідно до частини другої статті 1117
ГПК України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Отже, попередні судові інстанції з
урахуванням досліджених ними
фактичних обставин справи дійшли не
спростовуваного доводами касаційної
скарги висновку про часткове
задоволення позову у справі.

Керуючись статтями 1117, 1119,11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 05.03.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.2014 зі
справи № 42/657 залишити без
змін, а касаційну скаргу комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
"Спецжитлофонд" - без задоволення.

2. Повернути комунальному підприємству
з утримання та експлуатації житлового
фонду спеціального призначення
"Спецжитлофонд" переплачений судовий
збір за подання касаційної скарги у
сумі 755, 09 грн.

Видачу відповідного наказу доручити
господарському суду міста Києва.

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
І. Васищак

Суддя
В. Харченко