м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом "Формаг Київ" дочірнього
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Формаг"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ательє каменю
"Традиції та технології"
про стягнення 146 083,35 грн.
Суддя Цюкало Ю.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: Марченко Р. В. (за
довіреністю від 01.06.2012);
від відповідача: не з'явились.
В судовому засіданні 14 липня 2014 року,
відповідно до положень ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.
30.05.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява від 20.05.2014 Дочірнього
підприємства Товариства з обмеженою
відповідальністю «Формаг» «Формаг
Київ» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ательє каменю
«Традиції та технології» про стягнення
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 суддею Цюкало Ю.В.
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 23.06.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 розгляд справи
відкладено на 14.07.2014 в зв'язку з неявкою
представника відповідача.
11.07.2014 через канцелярію суду надійшло
клопотання представника відповідача
про відкладення розгляду справи в
зв'язку з необхідністю участі
останнього 14.07.2014 у іншому судовому
У судовому засіданні 14.07.2014 представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі, просив суд
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву суду не надав, про час і
місце розгляду справи повідомлений
За приписами ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п. 11 Листа № 01-8/123 від
15.03.2007 Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році"
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
З огляду на неявку представника
відповідача в судове засідання,
господарський суд враховує, що за
змістом ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
За приписами ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст. 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи вищенаведене,
керуючись принципами розумності
строків судового провадження, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка представника
відповідача не перешкоджає вирішенню
справи по суті.
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим розгляд
справи здійснювався без застосування
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно та
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд -
31.05.2013 між Дочірнім підприємством
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Формаг» - «Формаг
Київ» (далі - Позивач) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ательє
каменю «Традиції та технології» (далі -
Відповідач), укладено Договір
транспортного експедирування № ТЕ
310513-1 (далі - Договір).
За результатами виконання зобов'язань
згідно з умовами Договору Позивачем
від 03.02.2014 на суму 57 094,70 грн.
29.03.2014 Позивач надіслав Відповідачу
курсової різниці у сумі 21 346,68 грн.
Відповідач своїх зобов'язань з оплати
наданих послуг не виконав, внаслідок
чого Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з Відповідача
заборгованості, яка, з урахуванням
нарахованих Позивачем штрафних
санкцій, складає 146 083,35 грн.
Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014, 23.06.2014 суд зобовязував
відповідача надати письмовий відзив на
позов із зазначенням доказів, що
підтверджують викладені у відзиві
обставини, та нормативно-правового
обґрунтування своїх заперечень. Однак,
всупереч вимог суду, відповідач відзив
до суду не надав та не надіслав.

Оцінивши подані Позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язань -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст. 173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають,
зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 929 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.05.2013 між Позивачем та Відповідачем
укладено Договір про надання послуг №
ТЕ 310513-1, відповідно до умов якого
Позивач зобов'язався за дорученням, за
плату та за рахунок Відповідача
організувати та забезпечити
перевезення експортних, імпортних,
транзитних або інших вантажів Позивача
при транспортному експедируванні
усіма видами транспорту, крім
трубопровідного, а Відповідач
зобов'язався визначити Позивачеві
обсяг робіт та оплатити надані послуги.

Пунктом 9.1. Договору визначено, що
договір вступає в силу з дня його
підписання і діє до кінця календарного
року (2013).

Розділом 6 Договору сторони погодили
вартість послуг та порядок розрахунків
за Договором, а саме:

п. 6.1. Вартість
транспортно-експедиційних послуг (далі
- ТЕП) за Договором попередньо
встановлюється і узгоджується
Сторонами перед кожним перевезенням за
допомогою Заявки. Остаточна сума
вказується в рахунку-фактурі Позивача
на кожну виконану ТЕП, і може
змінюватися виходячи зі складності
виконання Заявки, штрафних санкцій та
інших витрат, понесених ним при
виконанні ТЕП.

п. 6.2. Послуги Позивача, а також
витрати та інші платежі, здійснені ним
в інтересах Відповідача та пов'язані з
виконанням Договору, оплачуються
Відповідачем на умовах 100% оплати на
підставі виставленого Позивачем
рахунку в строк, передбачений в п. 6.3.
Договору. У разі виникнення у Позивача
додаткових витрат, оплати штрафів та
проведення інших платежів на користь
Відповідача та пов'язаних з виконанням
Договору, Позивач виставляє
Відповідачу додатковий рахунок, який
підлягає оплаті в термін, передбачений
п. 6.3 Договору.

п. 6.3. Відповідач оплачує рахунки
Позивача протягом трьох банківських
днів з дати його оформлення шляхом
переведення вказаних в рахунку сум на
розрахунковий рахунок Позивача.
Позивач має право направити
Відповідачу рахунок з використанням
засобів факсимільного та/або
електронного зв'язку.

п. 6.5. У випадку прострочення
оплати рахунку Позивача, з четвертого
банківського дня Позивач нараховує
Відповідачу інфляційні втрати
(компенсації) та штрафні санкції.
Зарахування платежів проводиться в
порядку черговості згідно зі ст. 534
Цивільного кодексу України.

п. 6.6. За прострочення оплати
рахунку Позивача, Відповідач сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє в період за який
сплачується пеня та додатково один
відсоток від загальної вартості послуг
за кожен день прострочення. Пеня
сплачується за весь період
прострочення.

п. 6.8. Будь-які претензії щодо суми
рахунку Позивача приймаються, якщо
вони спрямовані в письмовому вигляді
не пізніше трьох банківських днів з дня
видання рахунку. Після закінчення
трьох банківських днів рахунок
вважається узгодженим і підлягає
оплаті Відповідачем в повному обсязі.

31.05.2013 Відповідачем на адресу Позивача
направлено Гарантійний лист по
Договору, відповідно до якого
Відповідач гарантує оплатити надані за
Договором послуги та, у випадку
виникнення порушень з його боку,
сплатити штрафні санкції та неустойку
в вигляді пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діє в період за
який сплачується пеня та додатково
один відсоток від загальної вартості
послуг за кожен день прострочення.
Проведення такої оплати Відповідач
гарантував протягом трьох банківських
днів з моменту отримання ним рахунків.

У зв'язку з нестабільною фінансовою
ситуацією в Україні, Позивач 03.02.2014
надіслав Відповідачу
лист-повідомлення про заходи
фінансової стабілізації відносин між
Позивачем та Відповідачем, яким
повідомив Відповідача про
запровадження наступних змін до умов
Договору: у випадку оплати фрахту в
національній валюті - 100 % передоплата;
термін оплати рахунків - один
банківський день (не пізніше
наступного дня після надання рахунка);
при виставленні рахунків на оплату
застосовується комерційний курс валют,
відповідності до курсу МВБ; при
виставленні рахунків на оплату у
відповідності до курсу процент на
купівлю валюти (на день виставлення
рахунку), який Відповідачем залишений
без відповіді.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач свої зобов'язання за Договором
виконав належним чином, що
підтверджується підписаним сторонами
актом виконаних робіт № 38230 від 17.02.2014
на загальну суму 57 094,70 грн., та виставив
Відповідачу рахунок на оплату наданих
послуг № 38230 від 03.02.2014.

Відповідач оплати зазначеного рахунку
не здійснив, внаслідок чого Позивач
надіслав на адресу Відповідача цінним
листом Претензію від 27.03.2014 про
необхідність здійснити оплату рахунку
№ 38230 від 03.02.2014 (фіскальний чек №
858 від 31.03.2014 із доданим до нього
описом вкладення), яка Відповідачем
залишена без відповіді та задоволення.

29.03.2014 Позивач надіслав на адресу
Відповідача цінним листом рахунок №
38323 від 28.03.2014 на компенсацію курсової
різниці в сумі 21 346,68 грн. та акт № 38323
від 28.03.2014 у двох екземплярах, а також
(повторно) лист-повідомлення про заходи
фінансової стабілізації відносин між
Позивачем та Відповідачем. Факт
направлення зазначених документів
Відповідачеві підтверджується наявним
в матеріалах справи фіскальним чеком №
855 від 29.03.2014 із доданим до нього
описом вкладення.

Відтак, відповідно до п. 6.8 Договору, з
урахуванням того, що Відповідач не
висловив претензій щодо суми
виставлених Позивачем рахунків,
рахунки № 38230 від 03.02.2014 та № 38323 від
28.03.2014 на загальну суму 78 441,38 грн., слід
вважати узгодженими та такими, що
підлягають оплаті Відповідачем в
повному обсязі.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Перевіривши наданий Позивачем
розрахунок суми боргу, суд дійшов
висновку, що вимога Позивача про
стягнення з Відповідача 78 441,38 грн.
заборгованості за надані за Договором
послуги правомірна та підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України передбачає, що боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Наданий Позивачем розрахунок трьох
процентів річних від простроченої суми
у розмірі 498,36 грн. та інфляційних втрат
в розмірі 3 886,10 грн. судом перевірено та
встановлено, що розрахунки
відповідають нормам чинного
законодавства, позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі.

Пунктом 6.6 Договору встановлено, що за
прострочення оплати рахунку Позивача,
Відповідач сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що діє
в період за який сплачується пеня та
додатково один відсоток від загальної
вартості послуг за кожен день
прострочення. Пеня сплачується за весь
період прострочення.

Наданий Позивачем розрахунок пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу в
розмірі 2 623,76 грн. та одного відсотка
від загальної вартості послуг за кожен
день прострочення в розмірі 60 633,75 грн.
судом перевірено та встановлено, що
останній відповідає нормам чинного
законодавства, позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Таким чином суд приходить до висновку,
що Позивачем належними доказами
доведено прострочення виконання
Відповідачем зобов'язання за Договором
транспортного експедирування та
наявну заборгованість.

В свою чергу, відповідачем не надано
доказів, які б спростовували обставини,
викладені у позовній заяві.

Враховуючи викладене, зважаючи на
відсутність в матеріалах справи
контррозрахунку Відповідача, а також
те, що доказів сплати заборгованості
Відповідачем станом на час розгляду
справи суду не надано, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, тобто в сумі 146 083,35 грн., з яких 78
441,38 грн. - основна заборгованість, 2 623,76
грн. - пеня, 60 633,75 грн. - додаткова
договірна пеня, 498,36 грн. - 3% річних від
простроченої суми, 3 886,10 грн. -
інфляційні втрати.

Судові витрати, відповідно до вимог ст.
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладаються на
Відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов "Формаг Київ" дочірнього
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Формаг" -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ательє каменю
«Традиції та технології» (03194, м. Київ,
пр. Леся Курбаса, 19/11, ) з
будь-якого рахунку, виявленого під час
виконавчого провадження на користь
Дочірнього підприємства "Формаг-Київ"
товариства з обмеженою
відповідальністю "Формаг" (04073, м. Київ,
пр-т Московський, 16/б, ,
р/р 1 в ПАТ "Марфін Банк", м.
Іллічівськ, МФО 328168) або на будь-який
інший рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду грошові кошти: 78 441 (сімдесят вісім
тисяч чотириста сорок один) грн. 38 коп.
основної заборгованості, 2 623 (двi тисячi
шістсот двадцять три) грн. 76 коп. пені, 60
633 (шістдесят тисяч шістсот тридцять
три) грн. 75 коп. договірної пені, 498
(чотириста дев'яносто вісім) грн. 36 коп.
трьох відсотків річних від
простроченої суми, 3 886 (три тисячi
вісімсот вісімдесят шість) грн. 10 коп.
інфляційних втрат та витрати по сплаті
судового збору в сумі 2 921 (дві тисячі
дев'ятсот двадцять одна) грн. 68 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.07.2014р.

Суддя
Ю.В. Цюкало