ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" червня 2014 р.Справа № Б-39/216-06

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кононової О.В.

розглянувши справу

за заявою Лозівськj] ОДПІ Харківської
ОДПІ, м. Лозова до СТОВ "Петровське". с.
Петрівське про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 17.01.2007 р. СТОВ
„Петровське" було визнано банкрутом,
ліквідатором призначено Дусика О.М.

Ухвалою суду від 04.03.2009 р. арбітражного
керуючого Дусика О.М. звільнено від
виконання обов'язків ліквідатора та
призначено ліквідатором арбітражного
керуючого Черкасова С.А.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 26.11.2013р. було
задоволено скарги арбітражного
керуючого Дусика О.М. на дії
ліквідатора СТОВ "Петровське",
зобов'язано ліквідатора СТОВ
"Петровське" арбітражного керуючого
Черкасова Станіслава Андрійовича
виплатити арбітражному керуючому
Дусику Олександру Мефодійовичу
заробітну плату у розмірі 11045,00 грн. за
період виконання ним обов'язків
ліквідатора СТОВ "Петровське".

29.05.2014 р. до канцелярії суду від
арбітражного керуючого Дусика О.М.
надійшла заява про видачу наказу на
примусове виконання ухвали
господарського суду Харківської
області від 26.11.2013 р.

Суд, дослідивши надану заяву, дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для її задоволення, керуючись
наступним.

У відповідності до ч. 1 ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України, виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом. Після набрання
судовим рішенням законної сили наказ
видається за заявою стягувачу чи
прокурору, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, або надсилається
стягувачу рекомендованим чи цінним
листом.

У роз'ясненні президії Вищого
господарського суду України від 28.03.2002
р. N 04-5/365 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
зазначається, що відповідно до статті
116 ГПК виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом. Наказ видається
стягувачеві або надсилається йому
після набрання судовим рішенням
законної сили. За змістом статей 116 і 117
ГПК видавати накази мають право
виключно місцеві господарські суди
після вирішення ними спорів у першій
інстанції.

Що ж до видачі наказів на виконання
ухвал, то в цьому ж роз'ясненні (із
змінами, внесеними рекомендаціями
президії Вищого господарського суду
України від 31.05.2007 р. N 04-5/103 "Про внесення
змін та доповнень до деяких роз'яснень
президії Вищого арбітражного суду
України і роз'яснень та рекомендацій
президії Вищого господарського суду
України і про визнання таким, що
втратило чинність, роз'яснення
президії Вищого арбітражного суду
України") зазначається, що згідно із
статтями 66 та 67 ГПК господарський суд
вживає заходів до забезпечення позову
шляхом винесення відповідної ухвали. У
ст. 3 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню, зокрема, ухвали
арбітражного суду (пункт 6 частини
першої). У пункті 4 статті 181 названого
Закону зазначено, що виконавчими
документами є, зокрема, ухвали судів у
випадках, передбачених законом. Отже,
ухвала господарського суду (у тому
числі апеляційної та касаційної
інстанції) про вжиття будь-якого заходу
забезпечення позову, включаючи
накладання арешту на майно або грошові
кошти, підлягає виконанню органами
державної виконавчої служби або іншими
органами виконання судових рішень
відповідно до вимог статей 2, 3 і 6 Закону
України "Про виконавче провадження", а
наказ при цьому не видається.

Проте, вказаний порядок примусового
виконання рішень господарських судів
передбачений для позовного
провадження. Провадження у справах про
банкрутство регулюється зокрема
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Згідно п. 10 ст. 3-1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, що діяла станом на момент
винесення постанови про визнання
боржника банкрутом) оплата послуг,
відшкодування витрат арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) у
зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому цим Законом, за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника.

У відповідності до п. 12 вказаної статті,
оплата послуг арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) за кожен місяць
здійснення ним своїх повноважень
встановлюється та виплачується в
розмірі, встановленому комітетом
кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство.

Згідно п. 14 статті, що коментується,
звіт про оплату послуг, відшкодування
витрат арбітражного керуючого
затверджується рішенням комітету
кредиторів та ухвалою господарського
суду.

При цьому видача наказів на примусове
стягнення витрат на оплату послуг та
відшкодування витрат арбітражного
керуючого не передбачена чинним
законодавством.

Частиною 4 статті 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що дії ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть бути
оскаржені до господарського суду
власником майна (органом,
уповноваженим управляти майном)
банкрута; особою, яка відповідає за
зобов'язаннями банкрута; кожним
кредитором окремо або комітетом
кредиторів; особою, яка, посилаючись на
свої права власника або іншу підставу,
передбачену законом чи договором,
оспорює правомірність віднесення
майнових активів або коштів до
ліквідаційної маси.

Черговість задоволення вимог
кредиторів встановлена статтею 31
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом". Отже,
обставини щодо визначення порядку
оплати витрат арбітражному керуючому
Дусику О.М. можуть бути дослідженні
господарським судом при розгляді звіту
ліквідатора, а ухвала господарського
суду від 26.11.2013 р. не може бути виконана
в примусовому порядку, передбаченому
Законом України "Про виконавче
провадження".

У зв'язку з викладеним, суд відмовляє в
задоволенні заяви арбітражного
керуючого Дусика О.М. про видачу наказу
на примусове виконання ухвали
господарського суду Харківської
області від 26.11.2013 р.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3-1, 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити арбітражному керуючому
Дусику О.М. в задоволенні заяви (вх. №
17944 від 29.05.2014р.) про видачу наказу на
примусове виконання ухвали
господарського суду Харківської
області від 26.11.2013 р. по справі № Б-39/216-06.

Ухвалу направити арбітражному
керуючому Дусику О.М.

Суддя Кононова О.В.