номер провадження справи 18/65/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014
Справа № 908/1997/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Локомотив дизель
сервіс" (69120, місто Запоріжжя, вул.
Вороніна, буд. 19-А, кв. 44)

до відповідача публічного
акціонерного товариства "Янцевський
гранітний кар'єр" (70050, Запорізька
область, Вільнянський район, смт.
Кам'яне, вул. Зелена, буд. 30)

про стягнення 53911,23 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Сокол С.П., довіреність №
б/н від 26.06.2014 р., паспорт серії СВ № 946948
від 29.09.2005 р.;

від відповідача: Іванченко П.О.,
довіреність № б/н від 14.01.2014 р., паспорт
серії СА № 242002 від 02.07.1996 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області 11.06.2014 року надійшов позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Локомотив дизель
сервіс" до відповідача - публічного
акціонерного товариства "Янцевський
гранітний кар'єр" про стягнення 53911,23
грн. Позовні вимоги вмотивовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором підряду № 7
від 28.03.2013 р., внаслідок чого виникла
заборгованість у розмірі 48000,00 грн. У
зв'язку з порушенням відповідачем
договірних зобов'язань, враховуючи
норми чинного законодавства, позивач
нарахував 2976,00 грн. інфляційних втрат,
473,42 грн. 3% річних та 2461,81 грн. пені. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог посилався на ст. 525 ЦК України, ст.
193 ГК України та умови договору підряду
№ 7 від 28.05.2013 р.

Ухвалою суду від 12.06.2014 року порушено
провадження у справі № 908/1997/14,
присвоєно справі номер провадження
18/65/14, судове засідання призначене на 03
липня 2014 р. Розгляд справи здійснювався
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу та
закінчений 03.07.2014 р., судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги, з підстав, що зазначені
в позові, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позовних вимог. В обґрунтування
заперечень посилався на те, що
підрядником виконані роботи в повному
обсязі, крім того оплата з боку
відповідача була здійснена 10.06.2014 р.,
тобто до винесення ухвали про
порушення провадження по справі від
12.06.2014 р., що підтверджується платіжним
дорученням № 3971 від 10.06.2014 р. У зв'язку з
чим, просив в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Локомотив дизель
сервіс" (підрядник, позивач у справі) та
публічне акціонерне товариство
"Янцевський гранітний кар'єр" (замовник,
відповідач у справі) 28.05.2013 р. уклали
договір підряду № 7 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник
зобов'язується виконати капітальний
ремонт дизеля 1Д12 в строки та об'ємах
обумовлених договором, з подальшою
передачею результатів роботи
замовнику.

Відповідно до п. 1.2. договору замовник
зобов'язується прийняти та привести
оплату за виконані роботи відповідно
до умов договору.

Пунктом 2.4. договору був узгоджений
термін виконання робіт.

Пунктом 3.1 договору (в редакції
додаткової угоди № 1 до договору)
визначена ціна договору, яка становить
- 58000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Оплата за цим договором здійснюється
відповідно до п. 3.1. договору протягом 5
(п'яти) банківських днів з моменту
підписання сторонами акту здачі -
приймання виконаних робіт на підставі
виставленого підрядником рахунку
(пункт 3.5 договору).

На виконання умов договору підрядник
своєчасно та в повному обсязі виконав
роботи. Виконані роботи були передані
за актом № ОУ-0000001 здачі - прийняття
виконаних робіт на загальну суму 58000,00
грн. Акт підписано, скріплено печатками
представниками обох сторін без
зауважень.

Враховуючи положення договору
позивачем був виставлений відповідачу
рахунок-фактура № СФ-0000068 від 02.10.2013 р.
на оплату виконаних робіт (до
підписання додаткової угоди № 1).

Відповідач частково оплатив вартість
ремонтних робіт - в сумі 10000,00 грн., що
підтверджується випискою по особовому
рахунку позивача від 02.10.2013 р. (арк.с. 48)

Відповідач зобов'язання щодо оплати
виконаних робіт в повному обсязі не
виконав, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість у розмірі 48000,00 грн. за
виконані роботи.

У зв'язку з наявністю заборгованості,
яка виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем зобов'язань
щодо оплати виконаних робіт, позивач
звернувся з позовом до суду за захистом
своїх порушених прав та законних
інтересів.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено,
що сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України
господарські зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно ч. 1 статті 843 ЦК України, у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

На день розгляду спору, суду надані
докази сплати відповідачем
заборгованості в розмірі 48000,00 грн., що
підтверджується банківською випискою
№ 3971 від 10.06.2014р.

Таким чином, заборгованість у
відповідача перед позивачем відсутня.

Згідно з п. 1-1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Оскільки відповідач оплату боргу в
сумі 48000,00 грн. здійснив після звернення
позивача із позовом до суду,
провадження у справі, в цій частині,
підлягає припиненню на підставі пункту
1-1 ст.80 ГПК України, у зв'язку з
відсутністю предмету спору, з
віднесенням на відповідача судових
витрат.

Доказом того, що оплата боргу здійснена
саме після звернення позивача із
позовом до суду, слугує відбиток
круглого поштового штемпелю за 06.06.2014 р.
на поштовому конверті, яким
відправлявся позов до суду, та відбиток
круглого поштового штемпелю за 06.06.2014 р.
на описі вкладення у цінний лист на ім'я
господарського суду Запорізької
області про направлення позову із
додатками.

За неналежне виконання відповідачем
грошових зобов'язань, позивачем
заявлені вимоги про стягнення 2976,00 грн.
інфляційних втрат за період з лютого 2014
р. по квітень 2014 р. та 473,42 грн. - 3% річних
за період з 05.02.2014 р. по 05.06.2014 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо іншій розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за
своєю природою є компенсацією за
понесені збитки, завдані знеціненням
грошових коштів, а три відсотки річних -
є платою за користування коштами, які
не були своєчасно сплачені боржником.
Вказана правова позиція викладена в
інформаційному листі Верховного Суду
України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наведені позивачем розрахунки 3% річних
в сумі 473,42 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 2976,00 грн. є невірними, оскільки
позивачем допущені арифметичні
помилки.

Згідно з перерахунком, зробленим судом,
враховуючи лист Верховного Суду
України «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ» від 03.04.1997 №
62-97р інфляційні втрати за зазначений
позивачем період з лютого 2014 р. по
квітень 2014 р. складають 2978,89 грн., 3%
річних за вказаний період - 477,37 грн.

Оскільки заявлені до стягнення суми
інфляційних втрат та 3% річних є
меншими, ніж перераховано судом, вимоги
позивача щодо стягнення 2976,00 грн.
інфляційних втрат та 473,42 грн. 3% річних
підлягають задоволенню.

За порушення відповідачем строків
оплати позивач, враховуючи положення п.
5.3. договору, просив стягнути 2461,81 грн.
пені за період прострочення з 05.02.2014 р.
по 05.06.2014 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочення платежу пеню, в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Умовами п. 5.3. договору передбачено, що у
випадку невиконання зобов'язань по
сплаті виконаних робіт замовник
повинен сплатити пеню у розмірі 0,1 % від
суми заборгованості за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

Розрахунок позивача розміру пені за
період з 05.02.2014 р. по 05.06.2014 р. виконаний
не вірно, оскільки неправильно
визначений період прострочення
(кількість днів), згідно до розрахунку
зробленого судом сума пені за вказаний
період прострочення (121 день) складає
2478,90 грн.

Враховуючи те, що позивачем заявлена до
стягнення пеня у меншому розмірі по
рівнянню з розрахунком суду, вимоги
щодо стягнення пені у розмірі 2461,81 грн.
за період прострочення з 05.02.2014 р. по
05.06.2014 р. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів оплати пені, 3% річних та
інфляційних втрат відповідач суду не
надав.

На підставі викладеного вище, позовні
вимоги задовольняються судом частково.

Судовий збір, відповідно до статті 49
ГПК України, покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, п. 1.1. ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Янцевський
гранітний кар'єр" (70050, Запорізька
область, Вільнянський район, смт.
Кам'яне, вул. Зелена, буд. 30, , п/р 3600 в ПАТ «УкрСибБанк» м.
Харків. МФО 351005) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Локомотив
дизель сервіс" (69120, місто Запоріжжя,
вул. Вороніна, буд. 19-А, кв. 44, , р/р 901 в АТ «МетаБанк», МФО
313582) 473,42 грн. (чотириста сімдесят три
грн. 42 коп.) 3% річних, 2976,00 грн. (дві
тисячі дев'ятсот сімдесят шість грн. 00
коп.) інфляційних втрат, 2461,81 грн. (дві
тисячі чотириста шістдесят одну грн. 81
коп.) пені та 1827,00 грн. (одну тисячу
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.)
судового збору, Видати наказ.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 48000,00 грн. основного боргу
-припинити.

Суддя
В.В.
Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно
із вимогами ст. 84 ГПК України, 04 липня 2014
р.