ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Справа № 910/25763/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді Кота
О.В.суддівКочерової Н.О. Саранюка В.І. -
доповідача у справірозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк"на рішення
відГосподарського суду міста Києва
04.03.2014та на постанову відКиївського
апеляційного господарського суду
13.05.2014у справі господарського суду№
910/25763/13 міста Києваза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Український інноваційний
банк"доПублічного акціонерного
товариства "Компанія
Росток"простягнення штрафу у розмірі 190
000 дол. СШАза участю представників:

від позивача - Кириленко О.П.

від відповідача - Загреба Н.В.

Шевченко А.І.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
"Український інноваційний банк"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою, з
урахуванням заяви про зміну предмету
позову від 23.01.2014, про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Компанія Росток" штрафу за нецільове
використання кредиту за кредитною
угодою № 20094 від 22.11.2006.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 у справі №
910/25763/13, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014 у даній
справі, відмовлено Публічному
акціонерному товариству "Український
інноваційний банк" (Позивач) в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Компанія Росток"
(Відповідач) штрафу в розмірі 190 000 дол.
США.

Не погоджуючись із вказаними судовими
актами, Публічне акціонерне товариство
"Український інноваційний банк"
звернулося з касаційною скаргою, в якій
просить Вищий господарський суд
України скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
04.03.2014, постанову Київського
апеляційного господарського суду від
13.05.2014 у справі № 910/25763/13,
справу передати на новий розгляд до
Господарського суду міста Києва.

В касаційній скарзі заявник вказує на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального
права. Позивач зазначає, що
Відповідачем не надано до суду
належних і допустимих доказів
проведення робіт з капітального
будівництва на об'єкті, 4, на підставі
дозвільної документації та згідно з
проектною документацією, як це
передбачено пунктом 5.3.14 кредитної
угоди від 22.11.2006 № 20094.

Відповідно до пункту 5.3.14, в редакції
додаткової угоди № 3 від 14.11.2008,
Позичальник зобов'язаний до 15 жовтня
2009 року надати банку належним чином
оформлені копії технічного паспорта на
майно, виданого Бюро технічної
інвентаризації, свідоцтва про право
власності на майно і витяг з Реєстру
прав власності на нерухоме майно
(довідку характеристику).

У відзиві на касаційну скаргу Публічне
акціонерне товариство "Компанія
Росток" просить суд касаційної
інстанції залишити рішення
Господарського суду міста Києва від
04.03.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
13.05.2014 у справі № 910/25763/13 без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
встановлених обставин справи, а також
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція перевіряє
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
на підставі встановлених фактичних
обставин справи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, 06.06.2006 між Закритим
акціонерним товариством "Компанія
Росток" (Замовник) і Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українські інвестиції" (Підрядник)
укладено договір підряду № 20 на
реконструкцію та будівництво об'єкту,
відповідно до якого Замовник доручає, а
Підрядник в межах договірної ціни,
проіндексованої з урахуванням рівня
інфляції, виконує на свій ризик
власними силами і засобами роботи, а
саме по реконструкції існуючого
корпусу; проведення надбудови двох
додаткових поверхів об'єкту: нежитлова
будівля - літера "А" - корпус 1 цілісного
майнового комплексу Закритого
акціонерного товариства "Компанія
Росток", розташованого за адресою: м.
Київ, бульвар Івана Лепсе, 4.

Згідно з пунктом 2.1 договору підряду, з
урахуванням додаткових угод № 1 від
20.12.2007, № 2 від 11.04.2008 вартість
будівництва об'єкту збільшено до 44 743
130,00 грн.

На підставі кредитної угоди № 20094
22.11.2006, укладеної між Акціонерним
товариством "Український інноваційний
банк", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Український інноваційний банк" (Банк) і
Закритим акціонерним товариством
"Компанія Росток", правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
"Компанія Росток" (Позичальник), Банк
надає Позичальнику кредит на умовах
невідновлювальної кредитної лінії на
термін до 21.11.2011 включно з лімітом
кредитної лінії в розмірі: з 23
листопада 2006 - ліміт кредитної лінії
встановлюється в розмірі 1 000 000 дол. США;
з 17 грудня 2006 - ліміт кредитної лінії
встановлюється в розмірі 1 225 000 дол. США;
з 17 січня 2007 - ліміт кредитної лінії
встановлюється в розмірі 1 450 000 дол. США;
з 17 лютого 2007 - ліміт кредитної лінії
встановлюється в розмірі 1 675 000 дол. США;
з 17 березня 2007 - ліміт кредитної лінії
встановлюється в розмірі 190
000 дол. США. та з графіком зниження
ліміту кредитної лінії, зазначеним в
пункті 3.5.1 цієї угоди.

Відповідно до пунктів 3.2.1, 3.2.2 договору
кредит використовується Позичальником
для проведення реконструкції корпусу
№ 1, що знаходиться за адресою: м. Київ,
б-р. Лепсе, 4. При нецільовому
використанні кредиту Позичальник
сплачує Банку штраф у розмірі 10 % від
суми кредиту, що використано не за
цільовим призначенням.

Додатковими угодами № 1 від 10.04.2007, № 2
від 20.12.2007, № 3 від 14.11.2008, № 4 від 15.12.2008
сторони змінювали умови кредитної
угоди, зокрема, зменшили розмір
процентів за користування кредитом з 10
квітня 2007 до 13% річних, з 20 травня 2007 до
12,5% річних; збільшили їх розмір з 15
грудня 2008 до 15% річних; змінили графік
зменшення кредитної лінії тощо.

Згідно з пунктом 3.3.1 кредитної угоди
видача кредиту проводиться частинами
на підставі письмової заяви
Позичальника, копій контрактів
(договорів), інших документів, що
підтверджують цільове призначення
кредиту, шляхом перерахування кредиту
з рахунку для обліку заборгованості по
кредиту, вказаного в пункті 5.1.3 цієї
угоди, на поточний рахунок
позичальника № 1002, відкритий в АТ
"Укрінбанк", МФО 300142. Фінансуванню
підлягають контракти (договори), що
відповідають вимогам чинного
законодавства України та вимогам
банку.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.04.2010 у справі № 30/362,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2010 та
постановою Вищого господарського суду
України від 20.10.2010, задоволено позовні
вимоги Акціонерного банку "Український
інноваційний банк", стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Компанія Росток" 1 096 782 дол. США -
заборгованості за кредитом, 713 218 дол.
США - простроченої заборгованості за
кредитом, 294 686, 63 дол. США -
процентів, 87 235, 54 дол. США - пені за
порушення графіку зменшення Ліміту
кредитної лінії; 32 874, 44 дол. США - пені за
порушення строків сплати процентів, 3 319
дол. США - державного мита та 236 грн. -
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Судами при розгляді справи № 30/362
встановлено факт належного виконання
Банком зобов'язання з надання
Позичальнику кредиту в розмірі
1 900 000, 00 дол. США.

Звертаючись до суду першої інстанції,
Позивач просив суд стягнути з
Відповідача штраф за нецільове
використання кредиту, оскільки на
думку Позивача, кредитні кошти були
використанні Відповідачем на
здійснення самочинного будівництва
корпусу № 1 нежитлової будівлі по
бульвару І. Лепсе, 4 в м.
Києві.

Суд першої інстанції, з позицією якого
погоджується апеляційний
господарський суд, відмовляючи
Позивачу в задоволенні позовних вимог,
вказав на їх необґрунтованість.

Судові рішення мотивовані тим, що
наявними у справі актами приймання
виконаних підрядних робіт за договором
підряду № 20 від 06.06.2006, підтверджується
фактичне проведення будівельних робіт
з реконструкції корпусу № 1 по б-ру
І.Лепсе, 4 у м. Києві.

Крім того, Позивачем не надано суду
доказів того, що кредитні кошти
Відповідачем були використанні за
іншим призначенням, ніж на
реконструкцію корпусу № 1.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з позицією
судів попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 4 частини третьої
статті 129 Конституції України та статті
33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. В силу вказаної норми
предметом доказування є обставини, які
свідчать про дійсні права та обов'язки
сторін у справі та складаються з
фактів, якими Позивач обґрунтовує
підстави позову та факти, якими
Відповідач обґрунтовує заперечення
проти позову.

Розподіл обов'язку доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин справи
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Предметом позову у даній справі є
стягнення штрафу за нецільове
використання кредитних коштів. Позовні
вимоги Позивача мотивовані тим, що
Відповідачем не надано Банку належні
копії правовстановлюючих документів
на об'єкт реконструкції, а тому
Відповідач здійснює самочинне
будівництво.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, відповідно до
статті 11 Цивільного кодексу України є,
зокрема, договори. Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з пунктом 3.3.1 кредитної угоди
видача кредиту проводиться частинами
на підставі письмової заяви
Позичальника, копій контрактів
(договорів), інших документів, що
підтверджують цільове призначення
кредиту, шляхом перерахування кредиту
з рахунку для обліку заборгованості по
кредиту, вказаного в пункті 5.1.3 цієї
угоди, на поточний рахунок
позичальника № 1002, відкритий в АТ
"Укрінбанк", МФО 300142. Фінансуванню
підлягають контракти (договори), що
відповідають вимогам чинного
законодавства України та вимогам
банку.

В матеріалах справи містяться заяви
Закритого акціонерного товариства
"Компанія Росток" за 2006, 2007 роки щодо
надання в рамках кредитної угоди № 20094
від 22.11.2006 кредиту для оплати договору
підряду № 20 від 06.06.2006 та розпорядження
Банку про перерахування кредитних
коштів Закритому акціонерному
товариству "Компанія Росток" для
оплати по договору підряду № 20 від
06.06.2006.

Пунктом 5.2.2 кредитної угоди Банку
надано право здійснювати перевірку
цільового використання кредиту.

Відповідно до пункту 5.2.4 кредитної
угоди у разі порушення Позичальником
встановленого угодою обов'язку
цільового використання кредиту, Банк
має право відмовитися від подальшого
кредитування Позичальника за угодою.

Позивачем не надано доказів перевірки
заяв Позичальника щодо надання
кредитних коштів, цільового
використання вказаних у заявах коштів
та відмови Банку від подальшого
кредитування. Крім того, Позивачем не
надано доказів, що кредитні кошти
Відповідачем були використанні за
іншим призначенням.

Що стосується невиконання Підрядником
пункту 5.3.14 кредитної угоди (в редакції
додаткової угоди № 3 від 11.11.2008),
відповідно до якої Позичальник
зобов'язується до 15.10.2009 надати Банку
належним чином оформлені копії
технічного паспорта на майно, виданого
бюро технічної інвентаризації,
свідоцтва про право власності на майно
і витяг з реєстру прав власності на
нерухоме майно
(довідку-характеристику), колегія
суддів Вищого господарського суду
України вказує на те, що умови
кредитної угоди, не передбачають
наслідків невиконання Позичальником
обов'язку надання копій вищезазначених
документів, зокрема і стягнення штрафу.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги
Позивача, надав договір підряду № 20 від
06.06.2006, додаткові угоди до договору
підряду № 1 від 20.12.2007, № 2 від 11.04.2008,
якими сторони змінили договірну ціну
робіт, що склала 44 743 130 грн., акти
виконаних робіт за 2007-2009 роки, акт
прийому-передачі товарно-матеріальних
цінностей без передачі прав власності
від 13.06.2008, копію технічного паспорта на
нежитловий будинок (приміщення), за
адресою І. Лепсе, 4, літ. "А", екплікацію
внутрішніх обмірів та розрахунків площ
приміщень громадського чи виробничого
будинку, характеристику будинку.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог Публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк".

Доводи скаржника про незастосування до
спірних правовідносин частини 2 статті
614 Цивільного кодексу України та
неврахування презумпції вини особи,
яка порушила зобов'язання, слід визнати
безпідставними, оскільки матеріалами
справи, в тому числі документами
наданими Відповідачем,
підтверджується цільове використання
кредитних коштів.

Враховуючи зазначене, судами
попередніх інстанцій в порядку статті
43 Господарського процесуального
кодексу України всебічно, повно і
об'єктивно досліджено матеріали справи
в їх сукупності і вірно застосовано
норми процесуального та матеріального
права. Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів.

Відтак, підстав для зміни або
скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 04.03.2014 та постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014 у справі
№ 910/25763/13 колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк" залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014 у справі
№ 910/25763/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
Кот О.В.

Судді
Кочерова Н.О.

Саранюк В.І.