КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" липня 2014 р. Справа №911/4881/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної
Т.І.

суддів:
Копитової О.С.

Пантелієнка В.О.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
господарського суду Київської області
від 22.01.2014 року у справі № 911/4881/13 (суддя
Лопатін А.В.)

за заявою боржника товариства з
обмеженою відповідальністю «Бенест
Союз Груп», м. Українка Обухівського
району

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Київської області від 22.01.2014 року у
справі № 911/4881/13 (суддя Лопатін А.В.)
визнано банкрутом товариство з
обмеженою відповідальністю «Бенест
Союз Груп».

Визначено, що при подальшому розгляді
справи необхідно застосувати
положення статті 95 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Призначено ліквідатором банкрута -
Халілова Руслана Фархад огли, якого
зобов'язано за результатами роботи
подати господарському суду Київської
області звіт та ліквідаційний баланс,
інформувати господарський суд про свою
роботу та вжиття заходів, спрямованих
на ліквідацію банкрута, протягом двох
тижнів по закінченню встановленого
частиною третьою ст. 95 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
строку подати на затвердження до суду
реєстр вимог кредиторів банкрута.

Визначено необхідність оприлюднення
на офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України
оголошення (повідомлення) про визнання
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури товариства з обмеженою
відповідальністю «Бенест Союз Груп».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду, ГУ Міндоходів у місті Києві
звернулася до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову, припинити
провадження у справі.

Розглянувши апеляційну скаргу та
додані до неї матеріали, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України,
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Згідно зі ст. 91 ГПК України, сторони у
справі, прокурор, треті особи, особи,
які не брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Згідно п.10 ч.1 ст. 106 ГПК України окремо
від рішення місцевого господарського
суду можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку ухвали у справах
про банкрутство (неплатоспроможність)
у випадках, передбачених Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 93 ГПК
України, апеляційна скарга подається
на рішення (постанову) місцевого
господарського суду протягом десяти
днів, а на ухвалу - протягом п'яти з дня
їх оголошення місцевим господарським
судом.

В ст. 53 ГПК України встановлено, що за
заявою сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк.

Так, постанову господарського суду
Київської області було винесено 22.01.2014
та направлено сторонам 27.01.2014, про що
свідчить відмітка суду на зворотному
боці останнього аркуша оригіналу
оскаржуваної постанови.

Всупереч нормам ГПК України апеляційна
скарга була подана скаржником до
місцевого господарського суду лише
08.07.2014 року (про що свідчить відбиток
штампу вхідної кореспонденції), тобто з
порушенням строку передбаченого ч.1 ст.
93 ГПК України.

В апеляційній скарзі скаржник просить
визнати причину пропуску строку на
апеляційне оскарження поважною та
прийняти апеляційну скаргу до
розгляду. При цьому, скаржник зазначає,
що причиною пропуску строку є
отримання інформації про наявність
оскаржуваної постанови після спливу
строку на оскарження, однак не
зазначаючи коли саме.

Відповідно до ст. 53 ГПК України
відновлення пропущеного строку
здійснюється господарським судом за
наявності поважної причини його
пропуску.

Виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України,
поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій
та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку
подання апеляційної скарги з огляду на
приписи статті 53 ГПК повинно містити
обґрунтування поважності причин
пропуску такого строку (за
необхідності - з посиланням на
відповідні докази, які подаються
апеляційному господарському суду на
загальних підставах). Відповідна
позиція відображена в п. 4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 17.05.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 ГПК України
апеляційний господарський суд
постановляє ухвалу про повернення
апеляційної скарги у випадках, якщо
вона подана після закінчення строків,
установлених цією статтею, і суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, та
незалежно від поважності причини
пропуску цього строку - у разі, якщо
апеляційна скарга подана прокурором,
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування після спливу
одного року з дня оголошення
оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про те, що у
скаржника не існувало жодних
об'єктивно непереборних, що не залежали
від його волевиявлення та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами обставин для своєчасного
вчинення такої процесуальної дії, як
звернення до суду з апеляційною
скаргою, оскільки скаржником взагалі
не зазначено таких підстав, не надано
доказів існування поважних причин
неподання у встановлені процесуальні
строки апеляційної скарги; не наведено
жодної з поважних причин неможливості
подання апеляційної скарги в
передбачені законодавством строки.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що
відомості про прийняття господарським
судом Чернігівської області
оскаржуваної постанови були
оприлюдненні шляхом опублікування
оголошення в офіційному друкованому
органні - газеті «Голос України» № 12
(5762) від 23.01.2014, а тому стали
загальновідомими.

При наведених обставинах, апеляційний
господарський суд вважає, що в
клопотанні про поновлення строку на
подання апеляційної скарги слід
відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України,
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо скаргу
подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про відновлення цього
строку або таке клопотання відхилено.

За даних обставин апеляційна скарга не
приймається судом до розгляду і
повертається скаржнику у зв'язку з тим,
що скарга подана після закінчення
строку, встановленого для її подання, а
клопотання про його поновлення
відхилено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 53, 86, 91, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про поновлення строку на подання
апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
постанову господарського суду
Київської області від 22.01.2014 року у
справі № 911/4881/13 повернути скаржнику.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.С. Копитова

В.О. Пантелієнко