ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 905/6599/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії: головуючого, судді
Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М.,
Студенця В.І., за участю представника
позивача Ю. Красовської (дов. від 07.07.2014),
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу державного
підприємства "Маріупольський морський
торговельний порт" на рішення
Господарського суду Донецької області
від 18 листопада 2013 року постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 15 квітня 2014
року у справі № 905/6599/13 за позовом
державного підприємства
"Маріупольський морський торговельний
порт" до державного закладу "Азовська
басейнова санітарно-епідеміологічна
станція" про стягнення суми,

УСТАНОВИВ: У вересні 2013 року державне
підприємство "Маріупольський морський
торговельний порт" звернулося до
господарського суду Донецької області
з позовом до державного закладу
"Азовська басейнова
санітарно-епідеміологічна станція" про
стягнення 36 497 грн 94 коп. основного
боргу, 2 699 грн 31 коп. пені, 702 грн 30 коп.
річних і 27 грн 30 коп. інфляційних втрат
з підстав неналежного виконання умов
договору від 1 березня 2010 року № 35-16/07/10
на відшкодування витрат державного
підприємства "Маріупольський морський
торговельний порт", пов'язаних з
утриманням орендованого приміщення.

До прийняття рішення у справі позивач
подав заяву про затвердження мирової
угоди від 13 листопада 2013 року, у
задоволенні якої господарський суд
відмовив, зазначивши про це в рішенні.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 18 листопада 2013
року (суддя О. Філімонова) позов
задоволено в частині стягнення 18 238 грн
28 коп. основного боргу, 1 353 грн 21 коп.
пені, 368 грн 76 коп. річних, 27 грн 30 коп.
інфляційних витрат; у решті позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 15 квітня 2014
року рішення скасовано і в позові
відмовлено з мотивів безпідставності
вимог.

Державне підприємство "Маріупольський
морський торговельний порт" просить
рішення та постанову скасувати з
підстав неправильного застосування
господарськими судами статей 78, 101
Господарського процесуального кодексу
України та прийняти нове рішення, яким
затвердити мирову угоду від 13
листопада 2013 року.

Сторони належним чином були
повідомлені про час і місце судового
засідання, проте державний заклад
"Азовська басейнова
санітарно-епідеміологічна станція"
право на подання відзиву на касаційну
скаргу не використало і його
представник у судове засідання не
з'явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Господарськими судами встановлено, що 1
березня 2010 року сторони уклали договір
№ 35-16/07/10, відповідно до умов якого (у
редакції додаткової угоди від 5 січня
2011 року № 2) позивач (балансоутримувач)
забезпечує прибирання приміщень
загального користування та
прибудинкової території, охорону
приміщення, вивіз відходів, надання
комунальних послуг у будівлях, які
розташовані за адресою: пр. Адм. Луніна,
99, місто Маріуполь, Донецька область,
87500, а саме: будівля КПП - 1 загальною
площею 1392,40 м2; будівля водоочистки
загальною площею 360, 80 м2; двоповерховий
будинок лабораторії загальною площею
331,00 м2; приміщення гаражів площею 73,6 м2
та складські приміщення площею 71,3 м2, а
відповідач (орендар) бере участь у
витратах балансоутримувача на
виконання вказаних робіт пропорційно
до займаної ним площі в будівлях, якщо
інше не випливає з характеру послуг,
наданих балансоутримувачем за цим
договором.

Пунктами 2.2, 2.3 договору (у редакції
протоколу розбіжностей від 29 березня
2010 року) сторони погодили, що оплата
наданих послуг здійснюється орендарем
на підставі рахунків, що виставляються
балансоутримувачем - не пізніше десяти
банківських днів з дня отримання. У
разі затримки бюджетного фінансування,
розрахунок здійснюється протягом
десяти банківських днів з дати
отримання орендарем бюджетного
призначення. Виставлення рахунків
здійснюється балансоутримувачем на
підставі актів виконаних робіт, які
складаються сторонами щомісяця в
останній день розрахункового місяця.

Додатковою угодою від 28 листопада 2011
року № 6 до договору строк дії договору
продовжено до 31 грудня 2012 року.

11 грудня 2012 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою погасити борг за
рахунками від 30 листопада 2012 року №№
11553, 11555 і 11556 на загальну суму 18 238 грн 28
коп.

Невиконання відповідачем умов
договору від 1 березня 2010 року зумовило
звернення позивача до суду з позовом
про стягнення 36 497 грн 94 коп. основного
боргу, 2 699 грн 31 коп. пені, 702 грн 30 коп.
річних і 27 грн 30 коп. інфляційних втрат.

Задовольняючи позов частково, місцевий
господарський суд виходив з того, що
відповідач отримав від позивача
рахунки на загальну суму 18 238 грн 28 коп.
і відсутні докази їх отримання на суму
18 259 грн 66 коп; відмова у затверджені
мирової угоди вмотивована
неврегульованістю сторонами питань
пені, річних та інфляційних, крім того
угода укладена головою ліквідаційної
комісії відповідача.

Апеляційний господарський суд,
встановивши на підставі додатково
поданих доказів факт знаходження
відповідача в стані припинення за
рішенням засновників, відмовив у
задоволенні позову з мотивів звернення
кредитора до боржника після спливу
строку, встановленого ліквідаційною
комісією для їх пред'явлення.

Колегія суддів вважає, що таких
висновків господарські суди дійшли без
урахування всіх обставин справи та
вимог закону.

Як встановлено господарським судом
апеляційної інстанції, на підставі
наказу Міністерства охорони здоров'я
України від 21 вересня 2012 року № 176-о "Про
ліквідацію бюджетних закладів, установ
та організацій, що належать до сфери
управління Міністерства охорони
здоров'я України" державний заклад
"Азовська басейнова
санітарно-епідеміологічна станція"
видав наказ від 17 жовтня 2012 року № 110-к
про ліквідацію закладу з 18 грудня 2012
року та створення ліквідаційної
комісії. До Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців 16 жовтня 2012 року внесено
запис про перебування юридичної особи
в процесі припинення за рішенням
засновників, а 19 жовтня ц. р. у Бюлетені
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців було
опубліковано оголошення про
ліквідацію державного закладу
"Азовська басейнова
санітарно-епідеміологічна станція";
вказано строк подачі кредиторами вимог
- два місяці і 19 грудня 2012 року складено
проміжний ліквідаційний баланс.
Ліквідаційний баланс державного
закладу "Азовська басейнова
санітарно-епідеміологічна станція"
затверджений рішенням ліквідаційної
комісії від 25 лютого 2014 року.

Кредитор подав до господарського суду
позов про стягнення з боржника -
платоспроможної юридичної особи, що
перебуває процесі припинення
(ліквідації).

За змістом пунктів 4 і 5 статті 105
Цивільного кодексу України до комісії
з припинення юридичної особи
(ліквідаційної комісії) з моменту
призначення переходять повноваження
щодо управління справами юридичної
особи. Голова комісії представляє її у
відносинах з третіми особами та
виступає в суді від імені юридичної
особи, яка припиняється. Строк
заявлення кредиторами своїх вимог до
юридичної особи, що припиняється, не
може становити менше двох і більше
шести місяців з дня опублікування
повідомлення про рішення щодо
припинення юридичної особи.

Порядок розрахунків з кредиторами при
ліквідації суб'єкта господарювання
визначений статтею 61 Господарського
кодексу України (у редакції, чинній на
час звернення позивача до суду),
відповідно до частини 2 якої у разі
ліквідації платоспроможного суб'єкта
господарювання вимоги його кредиторів
задовольняються в порядку черговості,
встановленої Цивільним кодексом
України.

Частиною 3 статті 112 Цивільного кодексу
України передбачено, що кредитор
вправі звернутися до суду із позовом до
ліквідаційної комісії у разі відмови у
задоволенні його вимог або ухилення
від їх розгляду протягом місяця з дати,
коли він дізнався або мав дізнатися про
таку відмову.

У ході вирішення спору до затвердження
ліквідаційного балансу державного
закладу "Азовська басейнова
санітарно-епідеміологічна станція"
сторони погодили, що відповідач визнає
і погоджується сплатити позивачеві до 1
березня 2014 року 36 497 грн 94 коп. Згоду
задовольнити вимоги кредитора сторони
оформили мировою угодою, яку від імені
боржника підписав голова
ліквідаційної комісії.

Висновок господарського суду
апеляційної інстанції щодо правових
наслідків заявлення кредитором вимог
після спливу двомісячного строку,
встановленого ліквідаційною комісією
для їх пред'явлення, не ґрунтується на
правилі частини 4 статті 112 Цивільного
кодексу України, за яким такі вимоги
задовольняються з майна, що залишилося
після вимог кредиторів, заявлених
своєчасно.

Відсутність у матеріалах справи
доказів про те, що вимоги позивача є
погашеними відповідно до закону, про
майно боржника, за рахунок якого можуть
бути задоволені вимоги кредитора, а
також даних Єдиного державного реєстру
про державну реєстрацію припинення
державного закладу "Азовська басейнова
санітарно-епідеміологічна станція"
позбавляє суд касаційної інстанції
надати належну правову оцінку
застосуванню судом першої і
апеляційної інстанцій норм
матеріального права у спорі про
стягнення грошових сум з
платоспроможної юридичної особи в
період її перебування в процесі
припинення (ліквідації), у зв'язку з чим
рішення та постанова в даній справі
підлягають скасуванню, а справа
передачі на новий розгляд, при якому
суду слід урахувати викладене, вжити
всіх передбачених законом заходів до
всебічного, повного й об'єктивного
з'ясування обставин справи, дійсних
прав та обов'язків сторін і залежно від
установленого ухвалити відповідне
рішення.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ: Касаційну скаргу
державного підприємства
"Маріупольський морський торговельний
порт" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької
області від 18 листопада 2013 року
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 15 квітня 2014
року у справі № 905/6599/13 скасувати,
справу передати на новий розгляд до
господарського суду Донецької області.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко Суддя
І. М. Васищак Суддя В. І. Студенець