ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014 року Справа №
904/652/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В.
(доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Крутовських В.І.

при секретарі Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Грицаєнко М.О.,
представник, довіреність б/н від 01.04.14,
;

від відповідача: представник у судове
засідання не з'явився, даних щодо його
повідомлення про час та місце судового
засідання до суду не надійшло.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізон-Імпорт" на
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 16.06.2014р.
у справі № 904/652/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізон-Імпорт", м.
Пологи, Запорізької області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Весна", с.
Павлопілля, Нікопольського району,
Дніпропетровської області

про стягнення 316 072, 89 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 16.06.2014р.
у справі №904/652/14 (суддя
Золотарьова Я.С.) задоволено заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Весна"
(далі ТОВ «Весна) про розстрочку
виконання рішення суду від 11.03.2014р.

Не погодившись з даною ухвалою,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Бізон-Імпорт" (далі
ТОВ "Бізон-Імпорт») звернулося до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
скасувати, як прийняту з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Посилається на те, що наявність у
відповідача збитків є результатом його
господарювання, а тому не є винятковою
обставиною в розумінні ст..121 ГПК
України, що не залежить від боржника і
унеможливлює чи утруднює виконання ним
судового рашення.

Також в апеляційній скарзі
зазначено, що суд першої інстанції при
винесеня ухвали повинен був врахувати
ступінь вини відповідача.

Відповідач відзив на апеляційну
скаргу не надав.

У судове засідання, призначене для
розгляду апеляційної скарги, не
з'явився представник відповідача, про
причини неявки суд не повідомив,
повідомлення про час та місце судового
засідання до суду не надійшло..
Враховуючи те, що коло представників у
судовому засіданні не обмежено,
залучені до справи докази дозволяють
визначитися відносно законності
оскаржуваної ухвали та через збіг
строків розгляду апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку про
можливість розгляду справи у
відсутності відповідача.

В судовому засіданні 09.07.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представника ТОВ
"Бізон-Імпорт», дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали місцевого
господарського суду в повному обсязі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014
року, яке постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р.
залишено без зиін, позов задоволено у
повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Весна" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізон-Імпорт" -
основний борг у розмірі 294 197,58 грн.,
пеню у розмірі 21875,31 грн. та судовий збір
у розмірі 6 321,46 грн.

24.03.2014 року на виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 11.03.2014 року видано наказ.

03.06.2014. до господарського суду
Дніпропетровської області звернулось
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Весна" з
заявою про розстрочку виконання
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014
року у справі № 904/652/14 за графіком: 79 018,
22 грн. - до 15.09.2014 року; 79 018, 22 грн. - до
15.11.014 року; 79 018, 22 грн. - до 15.02.2015 року; 79
018, 22 грн. - до 15.05.2015 року.

Вказану заяву було обґрунтовано важким
фінансовим становищем відповідача,
відсутністю суми боргу на відкритих
рахунках в установах банку, наявністю
інфляційних процесів у економіці
держави.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Вказана частина статті визначає
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних із проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду. У процесі
виконання рішення ймовірне виникнення
обставин, що ускладнюють виконання чи
роблять його неможливим.

Відповідно до пункту 7.2 Постанови
Пленуму ВГСУ № 9 від 17 жовтня 2012 року
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Згідно з правовою позицією
Європейського суду з прав людини,
несвоєчасне виконання рішення суду
може бути мотивоване наявністю певних
обставин, розстрочка виконання рішення
суду не повинна шкодити сутності права,
гарантованого ч.І ст.6 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод,
згідно якої "кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру..", а у системному
розумінні даної норми та національного
закону, суд не повинен перешкоджати
ефективному поновленню у правах,
шляхом виконання судового рішення,
тобто довготривале виконання рішення
суду може набути форми порушення права
на справедливий судовий розгляд, що не
може бути виправдано за конкретних
обставин справи та є наслідком
зменшення вимог щодо розумності
строку.

Крім того, довготривале невиконання
рішення суду порушує право на повагу до
власності та на вільне володіння
власністю у зв'язку з тим, що рішення
набуває ознак довготривалого
виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх
рішеннях зазначає, що межі виправданої
затримки виконання рішення суду
залежить, зокрема, від складності
виконавчого провадження, суми та
характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання
Європейський суд підкреслює, що
присудження грошових коштів не надає
пом'якшення у виконавчому провадженні,
а отже сама можливість надання
розстрочки виконання судового акту
повинна носити виключний характер.
Обставини, які зумовлюють наданні
розстрочки виконання рішення суду
повинні бути об'єктивними,
непереборними, іншими словами -
виключними обставинами, що ускладнюють
вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання
відстрочки виконання судового рішення
слідує, що безпідставне надання
розстрочки без обґрунтованих на те
мотивів, надане на тривалий період без
дотримання балансу інтересів
стягувача та боржника порушує основи
судового рішення, яке ухвалене іменем
України, позбавляє кредитора
можливості захистити свої права,
знижує авторитет судового рішення, а
тому таке судове рішення не може
вважатися законним та справедливим.

При цьому, суд повинен врахувати
можливі негативні наслідки для
боржника при виконанні рішення у
встановлений строк, але перш за все
повинен врахувати такі ж наслідки і для
стягувача при затримці виконання
рішення.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Таким чином, в основу судового акту про
надання, зокрема, розстрочки виконання
рішення суду, має бути покладений
обґрунтований висновок про наявність
обставин, що ускладнюють чи роблять
неможливим його виконання. З цією
метою, під час вирішення питання про
розстрочку виконання рішення, за
переконанням колегії суддів, суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси обох сторін, їх фінансовий
стан, ступінь вини відповідача у
виникненні спору, наявність
інфляційних процесів у економіці
держави та інші обставини справи.

Відповідач, звертаючись до суду з
заявою про надання розстрочки
виконання рішення не надав доказів, які
б підтвердили наявність існування
виняткових обставин, в тому числі
наявність загрози банкрутства,
відсутність коштів на рахунках
підприємства і майна на яке можливо
було б звернути стягнення, які
відповідно до статті 121 Господарського
процесуального кодексу України можуть
бути підставою для відстрочки
виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви про відстрочку
виконання рішення відповідач у справі
послався на обставини, які є звичайними
обставинами при веденні господарської
діяльності будь-яким суб'єктом
господарювання. Позивач та відповідач
знаходяться в рівних економічних
умовах при здійсненні господарської
діяльності.

Більш того, відповідно до наданих
відповідачем звіту про фінансові
результати та балансу у відповідача в
наявності існують грошові кошти на
рахунках в банках в сумі 5,728млн грн.,
також у відповідача в наявності існує
готова продукція на суму 2,267млн.грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що відповідачем не були
доведені виняткові обставини, які
можуть бути враховані судом, як
підстава для розстрочки виконання
судового рішення, тому заява
відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статями 103-106, 121
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бізон-Імпорт" задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 16.06.2014р.
у справі № 904/652/14 скасувати.

У задоволенні заяви товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Весна" про розстрочку виконання
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014 у
справі № 904/652/14 відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Весна"
(53250, Дніпропетровська обл..,
Нікопольский район, с.Павлопілля, вул.
Комсосомольска, 46) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізон-Імпорт" (70600,
Запорізька обл., м.Пологи, вул. Зарічна,
55А) витрати по сплаті судового збору в
сумі 609,00 грн. за розгляд справи
апеляційною інстанцією.

Видачу наказу доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
Л.О. Чимбар

Суддя
С.Г. Антонік

Суддя
В.І. Крутовських

Постанова виготовлена в повному обсязі
10.07.2014 року.