ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року Справа № 5/5/2012/5003

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Карабаня В.Я.,

суддів
Жаботиної Г.В , Кривди Д.С.,

у відкритому судовому засіданні за
участю представників сторін:

від позивача: Овдіна Ю.Б., довіреність,

від відповідача: Дідичук А.В.,
довіреність,

розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз"

на постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
26.02.2014р.

у справі № 5/5/2012/5003 Господарського суду
Вінницької області

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз"

про стягнення 951884,84 грн. за договором №
/НО1 від 27.09.2011р.,

за заявою Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" про
розстрочку виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Вінницької області від 12.04.2012р.
задоволено позов Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" у частині
стягнення з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" 175165,88грн. пені,
33903,08грн. трьох відсотків річних, у
частині стягнення 742815,88грн. штрафу
відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.06.2012р.
зазначене судове рішення в частині
відмови в задоволенні позову щодо
стягнення 742815,88грн. 7% штрафу скасовано,
позов в цій частині задоволено, а в
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.11.2012р. скасована
постанова суду апеляційної інстанції в
частині задоволення позову щодо
стягнення 742815,88грн. - 7% штрафу, а решті
постанову залишено без змін, а рішення
суду першої інстанції залишено в силі.

Ухвалою Господарського суду
Вінницької області від 23.01.2014р. (суддя
Бенівський В.І.) замінено позивача -
Дочірню компанію "Укртрансгаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" на його
правонаступника - Публічне акціонерне
товариство "Укртрансгаз" та відмовлено
у задоволені заяви Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз" про розстрочку виконання
судового рішення.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014р.
(колегія суддів: Олексюк Г.Є., Гудак А.В.,
Сініцина Л.М.) вказану ухвалу суду
першої інстанції скасовано в частині
відмови у задоволенні заяви про
розстрочку виконання рішення суду та
прийнято нове рішення, яким названу
заяву задоволено і розстрочено
виконання рішення Господарського суду
Вінницької області від 12.04.2012р. у даній
справі на один рік рівними частинами
протягом січня-грудня 2014 року
щомісячно в сумі 17770,87грн.

Не погоджуючись з названою постановою,
позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить її
скасувати, а ухвалу суду першої
інстанції залишити в силі. Касаційна
скарга мотивована посиланням на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права та
процесуального права, зокрема ст. 124
Конституції України, ст. 13 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів", ст. 42 Господарського кодексу
України, ст.ст. 4, 34, 43, 121 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідач 14.01.2014р. звернувся із заявою,
в якій просив розстрочити на один рік
виконання судового рішення у даній
справі, яким передбачено стягнення з
нього на користь позивача 175 165,88грн.
пені, 33 903,08грн. трьох відсотків річних.

Вказана заява мотивована тим, що у
товариства немає вільних обігових
коштів для виконання рішення суду;
стосовно нього порушено провадження у
справі №5/75/2012/5003 про банкрутство;
єдиним видом діяльності товариства є
постачання та розподіл природного газу
для бюджетних установ, промислових,
комунально-побутових підприємств та
населення, а кошти отримані від цієї
діяльності не дозволяють провести
розрахунок по рішенню суду, оскільки
останні обмежені складовими тарифів на
транспортування газу розподільними
трубопроводами "компенсації по ВТВ" та
"прибуток", а також необхідністю
виконання умов договору з
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України щодо
відновлення державного майна, яке
проводиться за рахунок власних коштів.
У свою чергу, криза розрахунків та брак
коштів поставить під загрозу
безперебійне та безаварійне
газопостачання споживачів області,
технічний стан і безпечну експлуатацію
газових мереж, які знаходяться у
власності держави, виплату заробітної
плати працівникам підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Господарський процесуальний кодекс
України не визначає переліку обставин,
які свідчать про неможливість
виконання рішення чи ускладнюють його
виконання, а тому при оцінці доказів, що
підтверджують зазначені обставини
необхідно керуватися статті 43
Господарського процесуального кодексу
України.

В розумінні вказаної норми
процесуального закону розстрочка
означає виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі, а підставою
для відстрочки, розстрочки, зміни
способу та порядку виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому приписи ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України не обмежують господарський суд
будь-якими конкретними термінами
відстрочки чи розстрочки виконання
рішення.

Отже, вирішуючи питання про відстрочку
чи розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Дослідивши наявність конкретних
обставин, що зумовлюють розстрочення
виконання судового рішення,
господарські суду попередніх
інстанцій встановили, що відповідач є
підприємством паливно-енергетичного
комплексу, щодо якого порушено справу
про банкрутство, а також прийнято низку
судових рішень про стягнення значних
сум заборгованості на користь ПАТ
"Укртрансгаз". За висновком
апеляційного господарського суду,
наведені обставини дають підстави
вважати, що у боржника відсутні кошти в
обсягах, необхідних для повного
погашення існуючої заборгованості,
зокрема з виконання наказу №5/5/2012/5003.

Також апеляційний господарський суд
врахував суспільно-соціальне значення
діяльності боржника в забезпеченні
теплоносіями бюджетних установ,
промислових, комунально-побутових
підприємств, підприємств, що
фінансуються з державного бюджету,
житлових будинків, через неналежне
здійснення розрахунків якими виник
борг перед позивачем.

До того ж відповідач займається
ліцензійними видами діяльності, які
регулюються Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, а відтак зобов'язаний
використовувати саме встановлені
тарифи для споживачів, неухильно
дотримуватись принципу цільового
використання отриманих коштів за
напрямками згідно з затвердженою
структурою таких тарифів. Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 26.03.2008р. №247 "Про
вдосконалення порядку розрахунків за
спожитий природний газ" кошти, які
надходять на рахунки товариства із
спеціальним режимом використання, не
можуть бути використанні відповідачем
на власний розсуд, зокрема для повного
погашення заборгованості за виконання
наказу в даній справі.

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що згідно з договором №31/19
від 22.11.2012р. Міністерством енергетики
та вугільної промисловості надано
відповідачеві на праві господарського
відання державне майно, яке
використовуються для забезпечення
розподілу природного газу та яке не
підлягає приватизації, лише
обліковується на балансі підприємства
і не може бути відокремлено від їх
основного виробництва.

З огляду на викладені обставини та з
урахуванням незначного рівня інфляції
за попередній період суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що саме
розстрочення виконання судового
рішення на 1 рік надасть можливість
позивачу отримати стягнуті за судовим
рішенням кошти в повному обсязі та
сприятиме його безперебійній
виробничій діяльності.

Зважаючи на встановлені обставини та
враховуючи наведені приписи
процесуального закону, касаційна
інстанція, перевіривши відповідно до
частини 2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення в оскаржених
ухвалі та постанові, дійшла висновку
про відсутність підстав для скасування
постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014р. у
справі №5/5/2012/5003 господарського суду
Вінницької області - без змін.

Головуючий суддя
Карабань В.Я.

Судді
Жаботина Г.В.

Кривда Д.С.