ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 липня 2014 р. Справа № 903/540/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Ковель.

до відповідача: Комунального
підприємства "Любешівський ринок",
смт.Любешів.

про зобов'язання укладення договору
оренди торгівельного місця

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- підприємець
(паспорт серія НОМЕР_1 від 22.01.1994р.),
ОСОБА_2, угода про надання правової
допомоги від 01.07.2014р. №б/н

від відповідача: Кучінка В.І. -
довіреність №85-Д від 25.06.2014р.

Суть спору: позивач - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з
позовом до відповідача - Комунального
підприємства "Любешівський ринок" та
просить зобов'язати відповідача
укласти договір оренди торгівельного
місця в одному з торгівельних рядів на
території КП "Любешівський ринок".

Заявлені вимоги позивач підтверджує:
заявою про укладення договору; зразком
договору оренди торгівельного місця;
листом за №63 від 22.05.2014р.;

Позивач та представник позивача в
судових засіданнях до матеріалів
справи долучили :

- пояснення до позовної заяви за
вх.№01-29/6315/14 від 01.07.2014р. в яких вказали,
що посилання у позовній заяві на 16 ЦК
України обґрунтовано тим, що
відповідач ухиляючись від укладення
договору оренди торгівельного місця,
порушує право позивача на зайняття
підприємницькою діяльністю на
території КП «Любешівський ринок»,
оскільки торгівельне місце НОМЕР_2, яке
орендував ФОП ОСОБА_1 змінено і
передано в оренду іншій особі, строк
дії договору обчислюється з часу
передачі в оренду торгівельного місця
по акту до 31.12.2014р. з наступною його
пролонгацією;

- довідку від 30.06.2014р.;

- витяг з ЄДРПОУ по відповідачу;

- пояснення за вх.№01-29/6942/14 від 15.07.2014р. в
яких зазначили, що доводи представника
відповідача про те, що даний спір був
вже предметом розгляду аналогічної
справи, просять суд не звертати увагу,
оскільки предметом спору справи
№903/983/13 було фактично поновлення дії
договору оренди торгівельного місця
НОМЕР_2, укладеного між сторонами ще
25.02.2011р.

Представник відповідача в судових
засіданнях до матеріалів справи
долучив:

- поясненнях за вх.№01-29/6310/14 від 01.07.2014р.
в яких просить суд припинити
провадження в даній справі у зв'язку з
тим, що у тотожній справі за позовом ФОП
- підприємця ОСОБА_1 до КП "Любешівський
ринок" про зобов'язання укладення
договору оренди торгівельного місця,
винесено ухвалу господарського суду
Волинської області від 04.12.2013р. у
№903/983/13 про припинення провадження у
справі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги заперечив, як
необґрунтовані та непідтверджені
належними і допустимими доказами та
просить суд відмовити в позові.

Клопотання відповідача про припинення
провадження у праві до задоволення не
підлягає, оскільки в межах судового
розгляду справи №903/983/13 за позовом
Підприємця ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Любешівський ринок»
був інший предмет спору, а саме: про
зобов'язання укладення договору
оренди торгівельного місця за НОМЕР_2
відповідно до плану території ринку
«Любешівський ринок», чинного станом
на 25.02.2011р.

Оскільки, в матеріалах справи є всі
достатні документи, необхідні для
розгляду справи по суті, суд дійшов
висновку про судовий розгляд по суті.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
господарський суд, -

встановив:

06.12.2013р. ФОП ОСОБА_1 подав заяву
Комунальному підприємству
«Любешівський ринок» з пропозицією
укласти договір оренди торгівельного
місця в одному з торгівельних рядів на
території КП «Любешівський ринок». До
заяви підприємець долучив два
примірники зразка договору (а.с. 14-16)

З матеріалів справи вбачається, що дану
заяву отримав наручно представник КП
«Любешівський ринок» юрист Кучінка В.І.
20.05.2014р. (а.с.14)

22.05.2014р. КП «Любешівський ринок»
надіслав ФОП ОСОБА_1 лист-відповідь за
№63 в якому вказав, що питання про
укладення з позивачем договору буде
розглянуто у разі погашенням
основного боргу по орендній платі за
об'єкт торгівлі НОМЕР_2, загальною
площею 11,6 м2 в сумі 2122,44 грн. згідно умов
попереднього договору від 25.02.2011р.

Оскільки, фактично КП «Любешівський
ринок» ухиляється від укладення
договору оренди торгівельного місця із
підприємцем, останній звернувся до
суду із позовом про зобов'язання
адміністрації ринку до укладення
договору оренди за рішенням суду.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Кожна особа має право на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Згідно вимог ст.16 ЦК України
визначено способи захисту цивільних
прав та інтересів.

Виходячи з вимог даної норми, суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або Законом.

Зазначена норма кореспондується
із ст.20 Господарського кодексу України
у відповідності до якої, права та
законні інтереси суб'єктів
господарювання та споживачів
захищаються в т.ч. шляхом установлення,
зміни і припинення господарських
правовідносин.

Цивільним законодавством
передбачено (ст.627 ЦК України), що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
цього кодексу, інших актів
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства
(ст.180 ГК України).

Згідно ст.3 ЦК України однією із
основних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Згідно вимог ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Водночас, особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК
України). Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ст.203
ЦК України).

Між тим, загальний порядок
укладення договорів регулюється гл.53
Цивільного кодексу України та гл.20
Господарського кодексу України.

В ст. 187 ГК України передбачено, що особа
може звернутися до суду з вимогою про
зобов'язання (спонукання) укласти
договір в таких випадках:

- якщо укладення договору засновано на
державному замовленні;

- якщо укладення договору є
обов'язковим на підставі закону;

- якщо укладення договору передбачено
угодою сторін;

- якщо договір має бути укладений на
підставі попереднього договору.

Отже, законодавством визначено
вичерпний перелік умов за яких
господарський договір може бути
укладеним за рішенням суду.

Матеріалами встановлено, що між
позивачем -підприємцем ОСОБА_1 та
відповідачем - КП «Любешівський ринок»
не існувало правовідношення, в силу
якого сторони зобов'язані укласти
договір, а відповідач ухилявся від
нього.

Тобто, правових підстав для
зобов'язання КП «Любешівський ринок»
укласти договір оренди торговельного
місця з підприємцем ОСОБА_1 за рішенням
суду не має, оскільки укладення даного
договору не базується на державному
замовленні і не є обов'язковим для
відповідача у справі через пряму
вказівку на це в законі, а відповідач
ніколи не надавав попередньої згоди на
укладення такого договору.

Згідно постанови Пленуму ВГС України
від 29.05.2013р. №12 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про оренду (найм) майна» передбачено, що
відповідно до статті 638 ЦК України
договір вважається укладеним, коли між
сторонами досягнуто згоди з усіх
істотних умов. Вичерпного переліку
умов, істотних для договорів оренди
(найму), ЦК України і ГК України не
містять. Однак за змістом статей 759 - 762
ЦК України слід дійти висновку, що
істотними для даного виду договорів є
умови про предмет договору, плату за
користування майном та строк такого
користування.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем порушено
приписи ст. 188 Господарського кодексу
України, щодо дотримання вимог
укладення договору.

Дана норма зобов'язує сторону за
договором надіслати іншій стороні
проект договору, який включає всі його
істотні умови.

Між тим, підприємець ОСОБА_1 із заявою
від 06.12.2013р. надіслав на адресу КП
«Любешівський ринок» примірники
зразка договору, що додатково
унеможливлює розглянути спір по суті.

Доводи позивача щодо перешкоджання
йому зі сторони відповідача у
здійсненні підприємницької діяльності
не взято до уваги суду, оскільки під час
розгляду справи позивачем не було
доведено про те, що КП «Любешівський
ринок» займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку комплексних послуг
в межах смт. Любешова, або про наявність
інших обставин, які підтверджують факт
перешкоджання здійснення
підприємницької діяльності.

Згідно ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Як визначено ст.34 ГПК України,
господарський суд приймає ті докази,
які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 20,
181, 187 Господарського кодексу України,
ст.ст. 33-34, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, -

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Рішення господарського суду, у
відповідності до ст.85 ГПК України,
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

17.07.2014р.

Суддя
В.М. Дем'як