ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

08 липня 2014 року
Справа № 913/1412/14

Провадження №32/913/1412/14

за позовом: Державного підприємства
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль»,
м.Сєвєродонецьк,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Стаханов,
код ЄДРПОУ НОМЕР_1

про стягнення 6881,18 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Морозова
С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль»,
м.Сєвєродонецьк звернувся до
господарського суду Луганської
області з позовом до відповідача,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Стаханов про стягнення основного
боргу в сумі 5221,96 грн, 3% річних - 450,73 грн,
інфляційних витрат - 425,11 грн, пені - 783,38
грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору №602 від 15.04.2004р. в частині
проведення оплати поставленої в
опалювальні періоди 2010-2011 років
(березень-квітень 2011 року), 2012-2013 років,
2013-2014 років теплової енергії у вигляді
гарячої води на опалення нежитлового
приміщення відповідача, внаслідок чого
у останнього утворилась
заборгованість перед позивачем в сумі
5221,96 грн, що стало підставою для
нарахування 3% річних, інфляційних
збитків та пені.

Відповідач будь-яких пояснень по суті
спору не надав, витребуваних судом
документів не представив.

Сторони в судові засідання 24.06.2014р.,
08.07.2014р. на виклик суду не з'явились, про
розгляд справи №913/1412/14 були обізнані,
про що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень №342, №202,
№377, №745.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що прийняття участі у
судовому засіданні є правом сторони.
При цьому, норми вказаної статті
зобов'язують сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що
сторони у судові засідання 24.06.2014р.,
08.07.2014р. на виклик суду не з'явились,
справа може бути розглянута за
наявними в ній документами у
відповідності до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка вказаних учасників
судового процесу не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Крім того, судом враховано, що ухвалою
господарського суду від 24.06.2014р.
присутність представників сторін у
судовому засіданні 08.07.2014р. була
визначена необов'язковою.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Як свідчать матеріали справи, 15.04.2004р.
між позивачем (енергопостачальна
організація) та відповідачем (споживач)
було підписано договір №602 на
постачання теплової енергії в гарячій
воді.

Пунктом 1 вказаної угоди встановлено,
що енергопостачальна організація бере
на себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.10.1 договору №602 від
15.04.2004р. договір набуває чинності з
15.04.2004р. та діє до 15.04.2005р. При цьому, п.10.2
зазначеного правочину передбачено, що
договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах
справи відсутні будь-які докази
припинення дії договору №602 від
15.04.2004р., суд дійшов висновку, що
зобов'язання сторін за вказаною угодою
автоматично продовжувалися кожний
наступний рік та є чинними на
теперішній час.

Вказані висновки суду також
підтверджуються тим, що 09.03.2012р.
сторонами було укладено додаткову
угоду №2 до договору №602 від 15.04.2004р.

За приписами п.2.1 договору №602 від
15.04.2004р. теплова енергія постачається
споживачу у вигляді гарячої води на
потреби опалення в період
опалювального сезону у приміщення за
адресою: проспект Радянський, 70,
загальною площею 116,6 кв.м.

Відповідно до п.6.3 укладеного між
сторонами правочину орієнтовна
вартість теплової енергії, що
постачається споживачу, за поточний
рік, відповідно до тарифів, діючих на
момент укладання договору становить 1544
грн, ПДВ 309 грн, усього 1853 грн. Ціна за 1
Гкал (тариф) 96,52 грн без ПДВ.

Згідно із постановами №1789 від 14.12.2010р.,
№131 від 30.09.2011р., №136 від 16.03.2012р.
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг, на виконання яких
були прийняті накази №5 від 06.01.2011р.,
№200/1 від 30.09.2011р., №70 від 21.03.2012р.
Державного підприємства
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль», вартість 1 Гкал
теплової енергії, що постачалась
відповідачу в період з 18.01.2011р. по
30.09.2011р. складала 626,76 грн (без ПДВ), з
01.10.2011р. по 31.03.2012р. - 904,55 грн (без ПДВ), а з
01.04.2012р. - 970,02 грн (без ПДВ).

Як свідчать матеріали справи, за період
з березня 2011 року по жовтень 2013 року
позивачем було оформлено, зокрема,
наступні рахунки (акти
здавання-приймання (надання послуг) по
опаленню) на загальну суму 8049,97 грн:

- №602 від 31.03.2011р. за березень 2011
року на суму 5934,17 грн,

- №602 від 28.04.2011р. за квітень 2011 року
на суму 549,04 грн,

- №602 від 31.10.2012р. за
опалювальний сезон 2012-2013 років на суму
783,38 грн,

- №602 від 31.10.2013р. за
опалювальний сезон 2013-2014 років на суму
783,38 грн.

Доводів, які б спростовували
правильність визначення позивачем
обсягу поставленої теплової енергії та
її вартості відповідачем не наведено, а
судом не встановлено, внаслідок чого
суд приймає до уваги показники, які
наявні у рахунках за період з березня
2011 року по жовтень 2013 року.

Як вказує позивач, відповідач
встановлений договором обов'язок по
оплаті поставленої теплової енергії у
повному обсязі та у передбачений
договором строк не виконав, внаслідок
чого Державним підприємством
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» заявлено
вимоги, зокрема, про стягнення
заборгованості в сумі 5221,96 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання і одностороння зміна умов
договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

В силу норм ч.6 ст.19 Закону України «Про
теплопостачання» споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

За правилами п.6.4 договору №602 від
15.04.2004р. споживач за 3 дні до початку
розрахункового періоду сплачує
енергопостачальній організації
вартість зазначеної в договорі
кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період,
з урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок місяця.

Одночасно, за умовами п.6.1 договору №602
від 15.04.2004р. розрахунки за теплову
енергію, що споживається, проводяться
за рахунками, виписаними на підставі
показань приладів обліку або
розрахунковим способом, виключно в
грошовій формі відповідно до діючих
тарифів за розрахунковий період
(місяць), встановлених відділом цін
Луганської держадміністрації.

Як свідчать матеріали справи, рахунки
№602 від 31.03.2011р., №602 від 28.04.2011р., №602 від
31.10.2012р., №602 від 31.10.2013р. одержані
відповідачем 06.04.2011р., 25.05.2011р., 12.11.2012р.,
04.11.2013р.

Приймаючи до уваги, що факт отримання
рахунків відповідачем всупереч вимог
ст.ст.4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України не
спростовано, суд дійшов висновку, що
строк виконання зобов'язання
відповідача з оплати теплової енергії
на суму 8049,97 грн настав.

Проте, всупереч умовам укладеного
договору і положенням ст.526 Цивільного
кодексу України та ст.193 Господарського
кодексу України відповідач взяті на
себе за договором №602 від 15.04.2004р.
зобов'язання у повному обсязі не
виконав, внаслідок чого у Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 утворилась
заборгованість перед позивачем за
отриману теплову енергію на загальну
суму 5221,96 грн.

Належних та допустимих доказів, у
розумінні норм ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
погашення боргу у вказаному розмірі
відповідачем до матеріалів справи не
надано.

За таких обставин, приймаючи до уваги,
що позивач зобов'язання за договором
№602 від 15.04.2004р. виконав належним чином,
зауважень щодо кількості та якості
спожитої теплової енергії від
відповідача не надходило, враховуючи,
що відповідачем порушені взяті на себе
за спірним договором обов'язки в
частині строку їх виконання та у
повному обсязі, суд дійшов висновку, що
вимоги про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
позивача основного боргу в сумі 5221,96
грн підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

В силу ч.1 ст.230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного
кодексу України).

Статтею 627 вказаного Кодексу
передбачено, що сторони вільні в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
врахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно із п.7.2.3 договору №602 від 15.04.2004р.
споживач несе відповідальність за
несвоєчасне виконання розрахунків за
теплову енергію у вигляді пені в
розмірі 1% належної до сплати суми за
кожен день прострочення.

Відтак, позивачем нараховано та
заявлено до стягнення пеню в сумі 783,38
грн за період з 12.11.2013р. по 11.05.2014р.

За висновками суду, розрахунок пені,
який здійснено позивачем, є
арифметично вірним, відповідає змісту
п.7.2.3 договору №602 від 15.04.2004р. та
приписам Закону України «Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне виконання плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій», внаслідок
чого вимоги Державного підприємства
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» про стягнення
неустойки підлягають задоволенню на
визначену позивачем суму, а саме - 783,38
грн.

За змістом ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду на положення вказаної норми
права, позивачем нараховано за період з
14.04.2011р. по 21.05.2014р. та заявлено до
стягнення 3% річних в сумі 450,73 грн, а
також інфляційних витрат в розмірі 425,11
грн за аналогічний період.

За розрахунком суду сума 3% річних за
простроченими зобов'язаннями
відповідача є фактично більшою, ніж
заявлена позивачем до стягнення. Проте,
враховуючи, що суд обмежений обсягом
вимог позивача та не може їх змінити на
власний розсуд, стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягають 3% річних за вказаний період
у розмірі 450,73 грн.

Одночасно, інфляційні збитки за
визначений позивачем період
становлять 422,86 грн, внаслідок чого
позовні вимоги у цій частині на суму 2,25
грн є неправомірними.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведене, позов Державного
підприємства «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
основного боргу в сумі 5221,96 грн, 3%
річних - 450,73 грн, інфляційних витрат -
425,11 грн, пені - 783,38 грн підлягає
частковому задоволенню, а саме на суми
5221,96 грн, 450,73 грн, 422,86 грн, 783,38 грн
відповідно.

Згідно із ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного
підприємства «Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль»,
м.Сєвєродонецьк до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Стаханов про
стягнення основного боргу в сумі 5221,96
грн, 3% річних - 450,73 грн, інфляційних
витрат - 425,11 грн, пені - 783,38 грн
задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Державного підприємства
«Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль» (93403, Луганська
область, м.Сєвєродонецьк, ) основний борг в сумі 5221,96 грн, 3%
річних - 450,73 грн, інфляційні витрати -
422,86 грн, пеню - 783,38 грн, а також судовий
збір в розмірі 1827 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 08.07.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 10.07.2014р.

Суддя
Ю.О. Паляниця