ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року Справа № 5011-17/14374-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого, Бондар С.В.,
Кривди Д.С. (доповідача),за участю
представників:позивачаКоваль А.П.,
представник, відповідачів1) не
з'явились 2) Піддубняк А.В.,
представник, 3) Піддубняк А.В.,
представник, третьої особиПіддубняк
А.В., представник, прокуратуриРоманов
Р.О., прокурор відділу ГП України,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скаргиФірми "NES
Inovative EnergieSysteme Unternehmergesellshaft" (фірми НЕС
Іновативні Енергосистеми (Товариства з
обмеженою відповідальністю),
Львівської митниці та Державної митної
служби Українина постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
08.04.2014 у справі№ 5011-17/14374-2012
Господарського суду міста Києваза
позовомФірми "NES Inovative EnergieSysteme
Unternehmergesellshaft" (фірми НЕС Іновативні
Енергосистеми (Товариства з обмеженою
відповідальністю)до1) Державної
казначейської служби України 2)
Харківської обласної митниці 3)
Львівської митницітретя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачаДержавна
митна служба України,за
участюПрокуратури міста
Києва,провідшкодування збитків,

Розпорядженням Секретаря четвертої
судової палати Вищого господарського
суду України від 09.07.2014 №05-05/895 у зв'язку
із закінченням строку повноважень
судді Капацин Н.В. та відпусткою судді
Грека Б.М. сформовано колегію суддів
Вищого господарського суду України в
такому складі: суддя Дерепа В.І. -
головуючий, судді Бондар С.В., Кривда
Д.С. для розгляду касаційних скарг
Фірми "Inovative EnergieSysteme Unternehmergesellshaft" (фірми
НЕС Іновативні Енергосистеми
(Товариства з обмеженою
відповідальністю), Львівської митниці
та Державної митної служби України на
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 у справі
№5011-17/14374-2012.

ВСТАНОВИВ:

Фірма "NES Inovative EnergieSysteme Unternehmergesellshaft"
(фірма НЕС Іновативні Енергосистеми
(Товариство з обмеженою
відповідальністю) (далі - позивач)
звернулася до Господарського суду
міста Києва з позовом про стягнення з
Державної казначейської служби
України збитків, що завдані
неправомірними діями посадових осіб
Державної митної служби України, та які
пов'язані з витратами на оренду
легкового автомобіля взамін
вилученого Державною митною службою
України автомобіля позивача „Audi A4"
(державний номерний знак НОМЕР_1) в сумі
51519,42грн. і витратами на оплату
продовженого відрядження в Україну
працівника позивача ОСОБА_7 у зв'язку з
його незаконним притягненням до
адміністративної відповідальності в
сумі 297153,83грн., всього: 297153,83грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.10.2012 до участі у справі, як
третіх осіб на стороні відповідача, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, було залучено Державну
митну службу, Харківську обласну
митницю та Львівську митницю.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.10.2012 до участі у справі як
інших відповідачів було залучено
Львівську митницю та Харківську
обласну митницю.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.12.2012 (суддя Удалова О.Г.),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2013 (судді:
Зубець Л.П. - головуючий, Новіков М.М.,
Мартюк А.І.), у позові відмовлено
повністю; стягнуто з позивача до
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 5943,08грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15.04.2013 касаційну скаргу
Фірми "NES Inovative EnergieSysteme Unternehmergesellshaft"
(Фірми НЕС Іновативні Енергосистеми
(Товариства з обмеженою
відповідальністю)) задоволено
частково; постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.02.2013 та рішення Господарського суду
міста Києва від 11.12.2012 у справі
№5011-17/14374-2012 скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.07.2013 (суддя Нечай О.В.),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 (судді:
Чорна Л.В. - головуючий, Мартюк А.І.,
Тищенко О.В.), у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 10.02.2014 касаційну скаргу
Фірми "NES Inovative EnergieSysteme Unternehmergesellshaft"
(Фірми НЕС Іновативні Енергосистеми
(Товариства з обмеженою
відповідальністю)) задоволено
частково; постанову Київського
апеляційного господарського суду від
04.12.2013 у справі №5011-17/14374-2012
Господарського суду міста Києва
скасовано; справу направлено на новий
розгляд до Київського апеляційного
господарського суду.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 (судді:
Власов Ю.Л. - головуючий, Корсакова Г.В.,
Самсін Р.І.) (з урахування ухвали про
виправлення описки від 29.04.2014) рішення
Господарського суду міста Києва від
24.07.2013 скасувано в частині відмови
Фірмі "NES Inovative EnergieSysteme Unternehmergesellshaft"
(фірми НЕС Іновативні Енергосистеми
(Товариства з обмеженою
відповідальністю) у позовній вимозі
про стягнення шкоди в сумі 51519,42грн.; в
цій частині прийнято нове рішення, яким
позов задоволено частково; стягнуто з
Державного бюджету України на користь
Фірми "NES Inovative EnergieSysteme Unternehmergesellshaft"
(фірми НЕС Іновативні Енергосистеми
(Товариства з обмеженою
відповідальністю) (Fangdieckstrasse, 79, 22547, Hamburg,
Deutschland, Ust-ldNr. DE 274187530 (Фангдікштрассе, 79,
22547, м. Гамбург, Німеччина, код DE 274187530)
шкоду в сумі 51519,42грн.; стягнуто з
Харківської обласної митниці та
Львівської митниці в дохід Державного
бюджету судовий збір в сумі по 515,20грн. з
кожної; в іншій частині рішення
Господарського суду міста Києва від
24.07.2013 залишено без змін; стягнуто з
Харківської обласної митниці
Львівської митниці в дохід Державного
бюджету судовий збір в сумі по 257,60грн. з
кожної за розгляд апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням та
постановою в частині відмови в
стягненні з відповідача витрат на
оплату продовженого відрядження в
Україну працівника фірми ОСОБА_7 у
зв'язку з його незаконним притягненням
до адміністративної відповідальності
в сумі 245634,41грн, позивач звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
прийняті у справі рішення та постанову
скасувати в зазначеній частині і
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги в цій частині задовольнити.
Скаргу мотивовано доводами про
порушення судами при повторному
розгляді норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст.ст.42, 47,
35, 43, 84 Господарського процесуального
кодексу України, ст.ст.1173, 1174 Цивільного
кодексу України, п.1 ст.247, ст.268 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення. Також скаржник
посилається на невиконання судами
вимог ст.11112 Господарського
процесуального кодексу України щодо
обов'язковості вказівок, що містяться в
постанові Вищого господарського суду
України від 15.04.2013.

Львівська митниця в касаційній скарзі
просить скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача шкоди в сумі
51519,42грн., стягнення з Львівської
митниці судового збору та просить в цій
частині прийняти нове рішення про
відмову в позові, залишивши без змін
постанову в іншій частині. В
обґрунтування касаційної скарги
відповдіач-3 посилається на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права.

Також з касаційною скаргою звернулася
третя особа - Державна митна служба
України, яка, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним
господарським судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача шкоди в сумі
51519,42грн. та просить в цій частині
прийняти нове рішення про відмову в
позові, а в іншій частині постанову
залишити без змін.

Заступник прокурора міста Києва
надіслав письмові пояснення по справі
і просить постанову Київського
апеляційного господарського суду від
08.04.2014 скасувати, а рішення
Господарського суду міста Києва від
24.07.2013 залишити без змін.

Відводів складу суду не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши наявні матеріали справи та
доводи, викладені у касаційних скаргах,
заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи та прокурора,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
таких підстав.

Як встановили суди попередніх
інстанцій, 02.11.2010 співробітник позивача
ОСОБА_7 перетнув митний кордон України
через МП "Мостиська" Львівської митниці
на автомобілі марки „Audi A4" (державний
номерний знак НОМЕР_1), належному
позивачу на праві власності, з
пасажиром - громадянином Німеччини
ОСОБА_14 (ОСОБА_14).

01.12.2010р. вказаний автомобіль під
керуванням ОСОБА_7 був зупинений
головним інспектором Харківської
обласної митниці Сушком Ю.В. на
автошляху Київ-Харків-Довжанський для
перевірки документів та законності
перебування на митній території
України, за результатами якої виявлено,
що згідно з відомостями бази даних
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України автомобіль марки „Audi A4"
(державний номерний знак НОМЕР_1) був
тимчасово ввезений на митну територію
України через митний пост „Мостиська"
Львівської митниці громадянином
Німеччини ОСОБА_14 (ОСОБА_14).

Оскільки названий автомобіль
знаходився під митним контролем та
використовувався іншою особою, а саме
ОСОБА_7, інспектор дійшов висновку про
те, що в даному випадку має місце
порушення ст. 11 Закону України "Про
порядок ввезення (вивезення) в Україну,
митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та
транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України" та ст. 366 Митного
кодексу України.

01.12.2010р. відносно ОСОБА_7 було складено
протокол про порушення митних правил
№633/80700/10 та вилучено автомобіль марки
„Audi A4" (державний номерний знак НОМЕР_1).

У зв'язку з вилученням автомобіля марки
„Audi A4" (державний номерний знак НОМЕР_1)
19.12.2010р. позивачем було прийнято
рішення про оренду автомобіля
аналогічного класу до закінчення
судового розгляду адміністративної
справи відносно ОСОБА_7 та повернення
автомобіля марки „Audi A4" (державний
номерний знак НОМЕР_1).

21.12.2010р. між позивачем (орендар) та
фірмою "Hermann Winkel Blechverpackungen"
(орендодавець) було укладено договір
оренди легкового автомобіля BMW,
номерний знак НОМЕР_2 за ціною 380 євро
щомісячно.

У відповідності до вказаного договору
позивач орендував автомобіль з 01.01.2011р.
по 10.01.2012р. і за весь період оренди (13
місяців) позивачу було виставлено до
сплати рахунок F-01.02.2012 на суму 5878,60євро
з ПДВ.

Позивач оплатив рахунок, що
підтверджується квитанцією №4Р7НS8 від
23.04.2012р.

20.12.2010р., 20.03.2011р. та 20.06.2011р. керівництвом
позивача були прийняті рішення про
продовження відрядження ОСОБА_7 до
31.03.2011р., до 30.06.2011р. та до 30.09.2011р.,
причина продовження відрядження -
необхідність особистого перебування в
Україні у зв'язку з адміністративною
справою проти митної служби м.Харкова
до того часу, доки вищевказану справу
не буде вирішено та транспортний засіб
Audi A4" (державний номерний знак НОМЕР_1)
не буде повернуто.

Постановою Київського районного суду
м. Харкова від 15.11.2011р. провадження по
справі №2018/3-6253/11 про адміністративне
правопорушення у відношенні ОСОБА_7 за
ст. 336 Митного кодексу України було
закрито у зв'язку з відсутністю складу
адміністративного правопорушення.
Автомобіль марки „Audi A4" (державний
номерний знак НОМЕР_1), ключі, технічний
паспорт, вилучені згідно з протоколом
№633/80700/10 від 01.12.2010р., повернуто ОСОБА_7
Окрім того, зобов'язано Державну митну
службу України внести до Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України виправлення в
електронний запис від 02.11.2010р. о 07 год. 45
хв. про переміщення автомобіля марки
„Audi A4" (державний номерний знак НОМЕР_1),
вказавши в графі „Водій" - ОСОБА_7, а в
графі „Адреса" - Гамбург.

На виконання постанови Київського
районного суду м. Харкова від 15.11.2011р. у
справі №2018/3-6253/11 автомобіль марки „Audi
A4" (державний номерний знак HH-SC 13370) було
передано Ковалю А.П. - представнику
ОСОБА_7, що підтверджується видатковою
накладною №374 від 20.12.2011р.

Посилаючись на неправомірність дій
посадових осіб Державної митної служби
України, позивач звернувся з позовом у
даній справі про стягнення збитків,
пов'язаних з витратами на оренду
автомобіля за 11 місяців, в сумі 4974,20
євро, а також витрати на вимушене
відрядження ОСОБА_7 в сумі 23716 євро,
всього 28690,20 євро (в перерахунку в
національну валюту за курсом НБУ
станом на 09.10.2012р. - 297153,83грн.).

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у разі їх порушення,
невизнання чи оспорювання. Одним з
способів захисту цивільних прав та
інтересів є відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому, збитками,
зокрема, є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Загальні положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної майнової
шкоди втілено у статті 1166 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам юридичної
особи, а також шкода, завдана її майну,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів (стаття
1173 Цивільного кодексу України).

Крім того, згідно зі статтею 1174
Цивільного кодексу України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Таким чином, на відміну від загальної
норми статті 1166 Цивільного кодексу
України, яка вимагає встановлення усіх
чотирьох елементів цивільного
правопорушення (протиправна поведінка,
наявність шкоди, причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та завданою
шкодою, вина заподіювача шкоди),
спеціальні норми статей 1173, 1174
Цивільного кодексу України допускають
можливість відшкодування шкоди
незалежно від вини державного органу
та його посадової або службової особи.

За таких обставин, необхідною
підставою для притягнення державного
органу до відповідальності у вигляді
стягнення шкоди є факти неправомірних
дій цього органу чи його посадових або
службових осіб, наявність шкоди та
причинний зв'язок між неправомірними
діями і заподіяною шкодою.

Як було встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
внаслідок дій відповідача-3, при
перетині кордону 02.11.2010р. працівником
Позивача на автомобілі "AUDI А4",
державний номерний знак HH-SC1337, були
невірно внесені відомості до бази
даних ЄАІС Державної митної служби
України, а саме вказано, що даний
автомобіль був ввезений на митну
територію України тимчасово
громадянином Німеччини ОСОБА_14.
Внаслідок зазначеного 01.12.2010
працівником відповідача-2 був
складений протокол про
адміністративне правопорушення та
неправомірно вилучений у позивача
автомобіль "AUDI А4", державний номерний
знак НОМЕР_1, що встановлено постановою
Київського районного суду м. Харкова
від 15.11.2011.

У зв'язку з вилученням вказаного
автомобіля позивач взяв в оренду
автомобіль аналогічного класу марки
"БМВ", державний номерний знак НОМЕР_2,
яким користувався 13 місяців до
повернення свого вилученого
автомобіля, внаслідок чого поніс
витрати на оренду вказаного автомобіля
в сумі 5878,60 євро.

За встановлених обставин та враховуючи
викладені вище приписи чинного
законодавства, колегія погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
щодо задоволення позовних вимог в
частині стягнення збитків, які
пов'язані з витратами позивача на
оренду легкового автомобіля взамін
вилученого.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення витрат на оплату відрядження
працівника позивача, який приймав
участь у справі про притягнення до
адміністративної відповідальності,
суд апеляційної інстанції погодився з
висновком місцевого господарського
суду про відсутність підстав для
задоволення позову в цій частині. При
цьому апеляційний господарський суд
виходив з того, що позивач не довів
належними доказами безпосереднього
причинно-наслідкового зв'язку між
неправомірними діями відповідачів-2, 3
по вилученню автомобіля та вказаними
витратами на відрядження працівника
позивача, зокрема: перебування
працівника позивача у відрядженні в
Україні саме для виконання виробничих
завдань позивача, а не у власних
інтересах; необхідність перебування
працівника Позивача у відрядженні в
Україні всі 196 днів саме у зв'язку з
судовою справою, а не з іншою метою;
яким чином працівник позивача,
перебуваючи в Україні всі 196 днів для
захисту своїх власних інтересів у
судовій справі по притягненню його до
адміністративної відповідальності,
представляв у відрядженні власні
інтереси Позивача.

Доводи, викладені у касаційних скаргах,
судова колегія вважає непереконливими,
такими, що не відповідають приписам
законодавства, спростовуються
матеріалами справи та встановленими по
справі обставинами і направлені на
переоцінку доказів, що відповідно до
ст.ст.1115, 1117 Господарського
процесуального кодексу України не
допускається.

Отже, з урахуванням меж перегляду
справи в касаційній інстанції, колегія
суддів визнає, що апеляційним
господарським судом правильно
застосовані норми матеріального і
процесуального права, тому підстави
для скасування переглянутої постанови
апеляційної інстанції та задоволення
касаційних скарг відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Фірми "NES Inovative EnergieSysteme
Unternehmergesellshaft" (фірми НЕС Іновативні
Енергосистеми (Товариства з обмеженою
відповідальністю), Львівської митниці
та Державної митної служби України
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 у справі
№ 5011-17/14374-2012 Господарського суду міста
Києва залишити без змін.

Головуючий
В.Дерепа

Судді
С.Бондар

Д.Кривда