ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р.Справа № 922/2065/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання
Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства теплових
мереж Харківського району Харківської
районної державної адміністрації, смт.
Хорошеве про стягнення 9310605,88 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Єфременко О.О., дов. № 14-88 від
18.04.2014 року

відповідача - Литвиненко Ю.О., за дов., №
7/17 від 08.01.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про
стягнення з відповідача 8362448,78 грн.
основного боргу, 617928,94 грн. пені, 108197,50
грн. інфляційних витрат та 222030,66 грн. 3%
річних за договором купівлі-продажу
природнього газу № 13/2618-ТЕ-32 від 28
грудня 2012 року.

Представник позивача у судовому
засіданні 01 липня 2014 року підтримує
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 01 липня 2014 року щодо
заявлених позовних вимог заперечує,
підтримує клопотання про зменшення
розміру пені на 58,81% та клопотання про
розстрочку виконання рішення. Також
представник відповідача оголосив усне
клопотання в якому просить суд
відкласти розгляд справи для
можливості ознайомитись з
запереченнями позивача.

Представник позивача у судовому
засіданні 01 липня 2014 року проти усного
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи заперечує.

У судовому засіданні 01 липня 2014 року
було вказано, що клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
на 58,81% буде розглянуто у наступному
судовому засіданні; клопотання
відповідача про розстрочку виконання
рішення буде вирішено при винесенні
рішення по справі; усне клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи було задоволено та оголошено
перерву до 14 липня 2014 року до 11 годин.

14 липня 2014 року судове засідання було
поновлено та продовжено у тому ж складі
суду.

Представник позивача у судовому
засіданні 14 липня 2014 року підтримує
заявлені позовні вимоги і просить їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 14 липня 2014 року проти
заявлених позовних вимог заперечує,
підтримує клопотання про зменшення
розміру пені на 58,81% та клопотання про
розстрочку виконання рішення.

У судовому засіданні 14 липня 2014 року
було вказано, що клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
на 58,81% буде розглянуто у наступному
судовому засіданні; клопотання
відповідача про розтрочку виконання
рішення буде вирішено при винесенні
рішення по справі та оголошено перерву
в судовому засіданні до 15 липня 2014 року
до 10 годин 40 хвилин.

15 липня 2014 року судове засідання було
поновлено та продовжено у тому ж складі
суду.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги і просить їх задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні визнає основну
заборгованість у розмірі 7835085,78 грн.,
оскільки частину основної
заборгованості погашено; проти інших
заявлених позовних вимог заперечує,
підтримує клопотання про зменшення
розміру пені на 58,81% та клопотання про
розстрочку виконання рішення.

Представник позивача у судовому
засіданні проти клопотань відповідача
про зменшення розміру пені на 58,81% та
розстрочку виконання рішення
заперечує.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, вислухавши
пояснення представників сторін, судом
встановлено наступне.

28 грудня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(позивачем) та Комунальним
підприємством теплових мереж
Харківського району Харківської
районної державної адміністрації
(відповідачем) був укладений договір №
13/2618-ТЕ-32 купівлі-продажу природного
газу.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 Цивільного
кодексу України).

Статтею 265 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник,
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки другій стороні -
покупцеві, товар, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
Договір укладається на розсуд сторін.

Відповідно до пункту 1.1. договору,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ на умовах цього
договору.

Згідно пункту 1.2. договору, газ що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для
виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до пункту 2.1. договору,
продавець передає покупцеві з 01 січня
2013 року по 31 грудня 2013 року газ в обсязі
до 10946,685 тис. куб.м., у тому числі по
місяцях кварталів.

Згідно пункту 3.1. договору, продавець
передає покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
покупця. Право власності на газ
переходить від продавця до покупця в
пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.

Відповідно до пункту 3.3. договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно пункту 3.4. договору, не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.

На виконання умов договору позивач
поставив протягом січня - грудня 2013
року, а відповідач прийняв природний
газ на загальну суму 10938729,92 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу:
від 21 жовтня 2013 б/н року на загальну
суму 2210585,50 грн. (за січень 2013 року), від 21
жовтня 2013 року б/н на загальну суму
1855544,87 грн. (за лютий 2013 року), від 21
жовтня 2013 року б/н на загальну суму
2045575,24 грн. (за березень 2013 року), від 21
жовтня 2013 року б/н на загальну суму
387191,96 грн. (за квітень 2013 року), від 24
січня 2014 року б/н на загальну суму 929542,47
грн. (за жовтень 2013 року), від 24 січня 2014
року б/н на загальну суму 1277823,71 грн. (за
листопад 2013 року) та від 24 січня 2014 року
б/н на загальну суму 2232466,17 грн. (за
грудень 2013 року).

Відповідно до пункту 6.1. договору,
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором в повному
обсязі, оскільки частково сплатив за
поставлений газ на суму 2576281,14 грн.,
внаслідок чого станом на 04 квітня 2014
року у Комунального підприємства
теплових мереж Харківського району
Харківської районної державної
адміністрації перед позивачем
утворилась заборгованість у розмірі
8362448,78 грн.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу
України, статті 173 Господарського
кодексу України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та статтею 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом статті 193 Господарського
кодексу України та статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно статті 193 Господарського
кодексу України та статті 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов`язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 25 квітня 2014 року
заборгованість Комунального
підприємства теплових мереж
Харківського району Харківської
районної державної адміністрації
перед позивачем частково погашена, що
підтверджується копією платіжного
доручення № 9 від 18 квітня 2014 року та
копією спільного протокольного
рішення № 929 від 17 квітня 2014 року та
складає суму у розмірі 8016142,78 грн.

Також матеріали справи свідчать про те,
що станом на 01 липня 2014 року
заборгованість Комунального
підприємства теплових мереж
Харківського району Харківської
районної державної адміністрації
перед позивачем ще частково погашена,
що підтверджується копією платіжного
доручення № 11 від 19 червня 2014 року та
копією спільного протокольного
рішення № 1383 від 18 червня 2014 року та
складає суму у розмірі 7835085,78 грн.

Відповідно до частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо: 1) спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України; 1-1) відсутній предмет
спору; 2) є рішення господарського суду
або іншого органу, який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав; 4) позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом; 5)
сторони уклали угоду про передачу
даного спору на вирішення третейського
суду; 6) настала смерть фізичної особи
або оголошено її померлою чи припинено
діяльність суб'єкта господарювання,
які були однією із сторін у справі, якщо
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва; 7) сторони уклали
мирову угоду і вона затверджена
господарським судом.

Пунктами 4.1. та 4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26 грудня 2011 року
№18 передбачено, що припинення
провадження у справі - це форма
закінчення розгляду господарської
справи без прийняття судового рішення
у зв'язку з виявленням після
порушення провадження у справі
обставин, з якими закон пов'язує
неможливість судового розгляду справи.
Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 7835085,78 грн. задовольнити, в
частині стягнення основного боргу на
суму 527363 грн. провадження у справі
припинити, у зв*язку з відсутністю
предмета спору, оскільки цю
заборгованість погашено.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарську-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбаченим кодексом, іншими
законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визначаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору сторони визначили,
що у разі невиконання покупцем умов
пункту 6.1. договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне відмовити у задоволенні
клопотання відповідача про зменшення
розміру пені на 58,81% та позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача пені в
сумі 617928,94 грн. задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не
виконані умови договору щодо оплати
отриманого природного газу, суд вважає
за необхідне стягнути з Комунального
підприємства теплових мереж
Харківського району Харківської
районної державної адміністрації на
користь позивача суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення у
розмірі 108197,50 грн. та три процента
річних в сумі 222030,66 грн.

Згідно статті 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує право
господарського суду певними
обставинами, при наявності яких
господарський суд може розстрочити
виконання прийнятого ним рішення,
проте визначальним фактором при
наданні розстрочки є винятковість цих
випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 7.1.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" розстрочка означає
виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що відповідачем не
підтверджено належними доказами
можливість виконання ним судового
рішення у разі надання розстрочки його
виконання.

При вирішенні питання щодо доцільності
надання розстрочки виконання судового
рішення судом враховуються
матеріальні інтереси обох сторін.

Судом також, враховується ступінь вини
відповідача у виникненні даного спору.
Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що даний спір виник саме з
вини відповідача.

З урахуванням вищевикладених обставин
справи, з огляду на матеріальні
інтереси як позивача, так і відповідача
та їх фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору, та інші
обставини справи, суд приходить до
висновку про відсутність у спірних
правовідносинах виняткових обставин,
які можуть бути підставою для
розстрочки виконання судового рішення.
З матеріалів справи не вбачається того,
що відсутність розстрочки виконання
судового рішення унеможливить
виконання такого рішення або
ускладнить його виконання.

В зв'язку з наведеним, суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
клопотання відповідача щодо
розстрочки виконання рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується статтею 49
Господарського процесуального кодексу
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 6, 8, 13, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 216, 217, 230, 232, 233
Господарського кодексу України,
статтею 526, частиною 1 статті 530, 549,
частиною 3 статті 551, статтями 610, 611, 625
Цивільного кодексу України, статтями 1,
4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, пунктом 1-1 статті 80,
статтями 82-85, 121 Господарського
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання відповідача
про зменшення розміру пені на 58,81%
відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача
про розтрочку виконання рішення
відмовити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
теплових мереж Харківського району
Харківської районної державної
адміністрації (62466, Харківська область,
Харківський район, смт. Хорошеве, вул.
Горького, буд. 1, ;
розрахунковий рахунок 97 у Філії
ХОУ АТ "Ощадбанк", м. Харків, МФО 351823;
поточний рахунок 260075316 в ПАТ "Мегабанк",
м. Харків, МФО 351629) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, рохрахунковий рахунок
1 в ПАТ "Державний ощадний банк
України", МФО 300465, код ЄДРПОУ 20077,78
грн. основного боргу, 617928,94 грн. пені,
108197,50 грн. інфляційних витрат, 222030,66 грн.
3% річних за договором купівлі-продажу
природнього газу № 13/2618-ТЕ-32 від 28
грудня 2012 року та 73080,00 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В решті заявлених позовних вимог
провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 16.07.2014 р.

Суддя П.В. Хотенець