м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10183/14 15.07.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Астіка-Буд»

до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оптово-роздрібний ринок «Жуляни»

про стягнення 123 758,48 грн.

Суддя Удалова О.Г.

представники сторін:

від позивача Жуков Д.О. (за
довіреністю)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Астіка-Буд»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оптово-роздрібний ринок «Жуляни» про
стягнення 117 476,70 грн., з яких 102 373,16 грн.
основного боргу, 6 961,37 грн. інфляційних
втрат, 1 438,83 грн. 3% річних та 6 703,34 грн.
пені. Крім того, позивач просить
покласти на відповідача судові витрати
(2 349,54 грн. судового збору та 24 000,00 грн.
витрат на послуги адвоката).

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору підряду № 082013 та
додаткових угод до нього в частині
повної та своєчасної оплати за
виконані позивачем роботи.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 29.05.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/10183/14, розгляд
останньої призначено на 24.06.2014 р.

12.06.2014 р. через канцелярію суду
від позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду для
долучення до матеріалів справи.

24.06.2014 р. через канцелярію суду
від позивача надійшла заява про
уточнення позовних, вимог, відповідно
до якої позивач просить стягнути з
відповідача 123 758,48 грн., а саме 102 373,16
грн. основного боргу, 11 272,06 грн.
інфляційних втрат, 1 775,28 3% річних, 8 337,98
грн. пені. За змістом вказана заява є
заявою про збільшення розміру позовних
вимог.

Через канцелярію суду від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю взяти участь у судовому
засіданні.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Суд задовольнив клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 24.06.2014 р. розгляд справи
було відкладено на 15.07.2014 р.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
надав усні пояснення по справі.

Відповідач відзиву на позов не надав,
представника в судове засідання не
направив, про причини неявки не
повідомив, про день та час проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та
ухвалу про відкладення розгляду справи
відповідачу було надіслано за належною
адресою (адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), отже,
адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе
на підставі ст. 75 ГПК України
розглянути справу за відсутності
відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив:

19.08.2013 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібний
ринок «Жуляни» (далі - замовник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Астіка-буд» (далі -
підрядник) було укладено договір
підряду № 082013 (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору
підрядник зобов'язується на умовах
договору та згідно з вимогами чинного
законодавства за завданням замовника,
належним чином та якісно, керуючись
будівельними нормами, на свій ризик,
власними силами виконати комплекс
робіт з будівництва вхідної групи на
об'єкті, що розташований за адресою: м.
Київ, вул. Молодогвардійська, 32 (далі -
роботи).

Орієнтовна вартість всього комплексу
робіт (ціна договору) складає 153 900,00 грн.

Замовник протягом 3-х банківських днів
з дати початку робіт перераховує на
рахунок підрядника авансовий платіж у
розмірі 30% від орієнтовної вартості
робіт. Сторони визначили, що замовник
сплачує підряднику кошти за фактично
виконаний підрядником та прийнятий
замовником етап роботи на підставі
підписаних сторонами актів приймання
виконаних будівельних робіт за формою
КБ-2В, не пізніше 5 робочих днів з дати
підписання актів за формою № КБ-2в та №
КБ-3 (п. 3.1 Договору).

Свої зобов'язання за вищевказаним
Договором позивач виконав належним
чином, що підтверджується актами
приймання виконаних будівельних робіт
(форма № КБ-2в) № 1 за листопад 2013 р. від
18.11.2013, № 2 за грудень 2013 р. від 06.12.2013 р.,
№ 3 за листопад 2013 р. від 18.11.2013 р., а
також довідками про вартість виконаних
будівельних робіт (форми КБ-3) за
листопад та грудень 2013 р. на загальну
суму 150 373,16 грн.

02.09.2013 р. відповідач сплатив на користь
позивача 48 000,00 грн., що підтверджується
банківською випискою по рахунку
позивача.

Таким чином, загальна заборгованість
відповідача за Договором становить 102
373,16 грн.

Спір виник внаслідок неналежного
виконання відповідачем зобов'язання
щодо сплати заборгованості за виконані
підрядні роботи за Договором.

З метою досудового врегулювання спору,
позивач направляв на адресу
відповідача вимогу про погашення
заборгованості в сумі 102 373,16 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та ст. 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України,
оплата робіт (за договором
будівельного підряду) провадиться
після прийняття замовником
збудованого об'єкта (виконаних робіт),
якщо інший порядок розрахунків не
встановлений за погодженням сторін.

В силу ст. 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої зави, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 4 статті 882 ЦК
України передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Враховуючи те, що наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем за виконані роботи
підтверджується актами приймання
виконаних робіт та беручи до уваги те,
що відповідачем в порядку ст. 33
Господарського процесуального кодексу
не було спростовано наявність
заборгованості та не доведено
припинення зобов'язання будь-яким
передбаченим законом способом в
частині суми боргу, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги
про стягнення заборгованості за
виконані роботи у розмірі 102 373,16 грн.

Крім основного боргу, позивач також
просить суд стягнути з відповідача 8
337,98 грн. пені, 11 272,06 грн. інфляційних
втрат та 1 775,28 грн. 3% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язань
може забезпечуватись згідно з
договором неустойкою, яку боржник
повинен сплатити в разі неналежного
виконання зобов'язань.

Відповідно до частин 1 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п. 9.4 Договору у разі
порушення строків оплати фактично
виконаних робіт, замовник сплачує
підряднику пеню у розмірі не більше
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу за кожен
день запізнення (прострочення).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

На підставі викладеного вище
суд здійснив власний розрахунок пені, 3%
річних та інфляційних втрат,
відповідно до якого з відповідача
підлягає стягненню 7 290,95 грн. пені, 1
767,32 грн. 3% річних та 11 272,06 грн.
інфляційних втрат.

У задоволенні 1 047,03 грн. пені та 7,96 грн. 3%
річних судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
витрат на правову допомогу в сумі 24 000,00
грн., слід зазначити наступне.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих втрат, крім судового збору, не
повинен бути явно завищеним. За таких
обставин суд, з урахуванням обставин
конкретної справи, зокрема ціни позову,
може обмежити цей розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи.

У визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх встановлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який би міг
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
які склалися в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

При вирішення питання про розподіл
судових витрат судом враховано принцип
співрозмірності: витрати на правову
допомогу - 24 000,00 грн., заявлена сума
позову - 123 758,48 грн., а також ту
обставину, що адвокат ОСОБА_2 особисто
не брав участі в жодному судовому
засіданні в Господарському суді м.
Києва, а займався підготовкою
документів, які надані суду.

Суд дійшов висновку про те, що з
відповідача підлягає стягненню 6 000,00
грн. витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптово-роздрібний
ринок «Жуляни» (03151, м. Київ, вул.
Молодогвардійська, 32, код 25410064) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Астіка-Буд» (03039, м. Київ, вул.
Саперно-Слобідська, будинок 25, код 31351951)
102 373 (сто дві тисячі триста сімдесят
три) грн. 16 коп. боргу, 11 272 (одинадцять
тисяч двісті сімдесят дві) грн. 06 коп.
інфляційних, 1767 (одна тисяча сімсот
шістдесят сім) грн. 32 коп. 3% річних, 7 290
(сім тисяч двісті дев'яносто) грн. 95 коп.
пені, 2 454 (дві тисячі чотириста
п'ятдесят чотири) грн. 07 коп. судового
збору, 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
витрат на послуги адвоката.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 21.07.2014 р.

Суддя

О.Г.
Удалова