Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "01" липня 2014 р.
Справа № 906/689/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: Кувшиниця С.В. -
довіреність №12 від 15.05.2014р.;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Горизонт Д" (м.
Житомир)

до Приватного багатопрофільного
науково-виробничого підприємства
"Промсвіт" (м.Житомир)

про стягнення 26161,48 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 26161,48грн., з
яких: 20733,12грн. - основний борг, 1395,34грн. -
інфляційні, 579,39грн. - 3% річних, 1380,32грн. -
пеня, 2073,31грн. - штраф. Витрати по сплаті
судового збору просить покласти на
відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві. На виконання вимог ухвали суду
надав акт звірки розрахунків станом на
30.09.2013 року.

Відповідач не скористався своїм правом
надання письмового відзиву на позовну
заяву та правом на участь в судових
засіданнях, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлявся вчасно і
належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги те,
що неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
09.01.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мережа Трейд"
(постачальник) та Приватним
багатопрофільним науково-виробничого
підприємством "Промсвіт"
(покупець/відповідач) було укладено
договір постачання товарів №МТ-25/13
(а.с.8-9), за умовами якого постачальник
зобов'язується впродовж дії цього
Договору передавати у власність
покупцю товари в асортименті (надалі -
Товар), кількості та за ціною
зазначеними в рахунках-фактурах чи
видаткових накладних постачальника, а
покупець зобов'язується приймати та
своєчасно здійснювати оплату
отриманого товару на умовах даного
договору (п.1.1 договору від 09.01.2013р.).

Асортимент, ціна та кількість товару
обумовлюються сторонами при
узгодженні заявки і зазначаються у
відповідній видатковій накладній та/чи
рахунку - фактурі постачальника (п.1.2
договору від 09.01.2013р.).

Загальна сума цього Договору
складається з вартості товару, що
поставляється протягом терміну дії
даного договору (п.1.3 договору від
09.01.2013р.).

Постачальник та покупець гарантують,
що співпраця між ними щодо поставки та
отримання товару буде базуватись лише
на підставі та в рамках цього договору,
навіть якщо у видаткових накладних
постачальника не буде вказано його
номер (п.8.5 договору № МТ-25/13).

Згідно п.3.1 договору ціна на товар є
договірною і дійсна на день узгодження
сторонами заявки покупця.

Ціна за одиницю товару та загальна
вартість товару узгоджуються
сторонами при його замовлені та
зазначається у видаткових накладних
постачальника та/чи його рахунках -
фактурах (п.3.2 договору).

Оплата отриманого Товару проводиться
покупцем впродовж 14 (чотирнадцяти)
календарних днів з дати, вказаної у
видатковій накладній постачальника
(п.3.3 договору).

Розрахунок за товар здійснюються
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок постачальника, або
внесення готівки в його касу (п.3.4
договору).

Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника або
внесення готівки в його касу (п.3.5
договору).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мережа Трейд"
поставило Приватному
багатопрофільному науково-виробничому
підприємству "Промсвіт" (відповідач)
товар на загальну суму 33374,08грн., що
підтверджується видатковою накладною
№МТ02569 від 27.05.2013р. (а.с.10).

Проте, добровільно взяті на себе
зобов'язання щодо вчасного та повного
розрахунку за отримані
електроінструменти та електротовари
відповідач виконав частково в сумі
12640,96грн.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
своєчасної оплати товару у останнього
існує заборгованість у сумі 20733,12грн.,
що підтверджується актом звірки
розрахунків станом на 30.09.2013р.

12.09.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мережа Трейд"
(цедент) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Горизонт Д"
(цесіонарій/позивач) було укладено
договір відступлення права вимоги
(цесії), за умовами якого цедент
відступає цесіонарієві, а цесіонарій
набуває право вимоги, належне
цедентові, і стає кредитором за
договором постачання товарів від
09.01.2013р., укладеним між цедентом і
Приватним багатопрофільним
науково-виробничим підприємством
"Промсвіт" (надалі іменується "Боржник").

За цим договором цесіонарій набуває
право вимагати від боржника належного
виконання наступних обов'язків: оплати
отриманих боржником від цедента
товарів на суму 20733,12грн. (п.2 договору
від 12.09.2013р.).

23.09.2013р. відповідач письмово був
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні з наданням йому копії
договору про відступлення права вимоги
(цесії) від 12.09.2013р. Того ж дня,
відповідач надав письмову згоду на
заміну кредитора у зазначеному вище
грошовому зобов'язанні (а.с.12-13).

Таким чином, до позивача перейшли права
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мережа Трейд" за
договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
станом на момент розгляду даної справи
відповідач не здійснив оплату на
користь позивача на загальну суму 20733,12
грн. за Договором цесії.

Зважаючи на вищенаведене, позивач
просить суд стягнути з відповідача
20733,12грн. - основного боргу, 1395,34грн. -
інфляційних, 579,39грн. - 3% річних, 1380,32грн.
- пені та 2073,31грн. - штрафу.

Оцінюючи подані докази, що ґрунтується
на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, з
врахуванням приписів чинного
законодавства, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського
кодексу України передбачено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Реалізація суб'єктами господарювання
товарів не господарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у
статті 712 Цивільного кодексу України,
згідно з якою за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові, при
цьому, відповідно до ч. 1 ст. 514 цього
Кодексу до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до
уваги те, що факт наявності боргу у
відповідача перед позивачем у розмірі
20733,12грн. належним чином доведений та
документально підтверджений, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Горизонт Д" про
стягнення з Приватного
багатопрофільного науково-виробничого
підприємства "Промсвіт" 20733,12грн. боргу
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 1395,34грн. -
інфляційних, 579,39грн. - 3% річних, 1380,32грн.
- пені та 2073,31грн. - штрафу.

Відповідно до пункту 6.2 Договору №
МТ-25/13 за порушення строків оплати,
вказаних в п.3.3 даного договору,
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожний день
прострочення. Сплата пені не звільняє
покупця від інших зобов'язань за цим
договором. При порушенні покупцем
строків оплати, вказаних в п.3.3 даного
договору, на термін понад 30 календарних
днів, останній, крім пені, передбаченої
п.6.2 договору, сплачує на користь
постачальника штраф у розмірі 10% від
суми заборгованості.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Зважаючи на вищевикладені вимоги
законодавства, умови Договору та
обставини справи, судом перевірено
правильність розрахунку пені у розмірі
1380,32грн. та штрафу у розмірі 2073,31грн., та
встановлено, що розрахунки вірні та
відповідають обставинам справи,
відтак, вказані позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю у
заявлених розмірах.

У зв'язку з простроченням відповідачем
виконання грошового зобов'язання,
позивач на підставі статті 625
Цивільного кодексу України заявив
також до стягнення 3% річних у розмірі
579,39грн. та 1395,34грн. інфляційних.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Наданий позивачем розрахунок є вірним
та відповідає обставинам справи, а
тому, позовна вимога про стягнення
579,39грн. - 3% річних та 1395,34грн. підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, господарський
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими, заявленими
відповідно до чинного законодавства і
укладеного сторонами договору та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного
багатопрофільного науково-виробничого
підприємства "Промсвіт" (10003, м. Житомир,
вул. Щорса, 91/22, код 32265282)

- на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Горизонт Д" (10003,
м.Житомир, вул. Щорса, 54, код 38500163) -
26161,48грн., з яких: 20733,12грн. - основний
борг, 1395,34грн. - інфляційні, 579,39грн. - 3%
річних, 1380,32грн. - пеня, 2073,31грн. - штраф, а
також 1827,00грн. сплаченого судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено : 07 липня 2014
року.

Суддя
Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - відповідачу (рек. з повід.)