КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р. Справа№ 910/20201/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Ткаченка Б.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Мельниченко
О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився ;

від відповідача : не з'явився;

від третьої особи : Матис Г.С. ( за
довіреністю від 23.10.2013 року)

розглянувши апеляційні скарги Фірми
"Каве Мікеланджело С.Р.Л." та товариство
з обмеженою відповідальністю
"Декоративний камінь України"

на рішення Господарського суду м. Києва
від 30.10.2013 р.

у справі № 910/20201/13

за позовом Публічне акціонерне
товариство "Гірничовидобувний і
каменеобробний комбінат "Біличі"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост - БЕП"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору товариство з
обмеженою відповідальністю
"Декоративний камінь України"

про узгодження розбіжностей, що
виникли при укладенні договору

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року позивач звернувся до
господарського суду м. Києва з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-БЕП", в якій
просив визнати укладеним договір між
Публічним акціонерним товариством
"Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат "Біличі" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Корост-БЕП", договору управління
майном на умовах поданого позивачем
проекту (з урахуванням заяви від
29.10.2013р.).

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 30.10.2013 р. задоволено позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат "Біличі", м. Ірпінь до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-БЕП", м. Київ,
про укладення між Публічним
акціонерним товариством
"Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат "Біличі" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Корост-БЕП", договору управління
майном частково: визнано укладеним між
Публічним акціонерним товариством
"Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат "Біличі" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Корост-БЕП", договір управління майном
на умовах запропонованих позивачем.

Мотивуючи рішення, суд першої
інстанції, враховуючи наявність у
позивача права власності на майно, що є
предметом управління, з метою
забезпечення ефективного використання
майна прийшов до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог укладення договору управління
майном між сторонами, при цьому спірний
договір укладено на строк проведення
процедури санації Публічного
акціонерного товариства
«Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат «Біличі».

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Декоративний камінь
України" (особа, яка не приймала участі
у справі, права або обов'язки якої
порушені), звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
м. Києва від 30.10.2013 року у справі №
910/20201/13 повністю, прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи
вимоги апеляційної скарги, вказали на
те, що керуючий санацією Жмайло О.В.
укладає договір управління майном
боржника від імені ПАТ
«Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат «Біличі», в порушення
спеціальних норм Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
а саме питання укладання керуючим
санацією угод під час провадження у
справі про банкрутство, якщо такі угоди
є значні та угоди, щодо яких є
заінтересованість, укладаються тільки
за згодою комітету кредиторів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.12.2013 року
апеляційну скаргу товариство з
обмеженою відповідальністю
"Декоративний камінь України" було
прийнято до провадження та призначено
розгляд справи на 22.01.2014 рік. у складі
колегії суддів, головуючий суддя
Руденко М.А., судді: Дідиченко М.А,,
Пономаренко Є.Ю.

Також, не погоджуючись з зазначеним
рішенням суду, 04.12.2013 року фірма "Каве
Мікеланджело С.Р.Л." (особа, яка не
приймала участі у справі, права або
обов'язки якої порушені) звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 30.10.2013 року у справі № 910/20201/13
повністю та відмовити в задоволені
позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
зазначили на те, що керуючий санацією
одноособово розпорядився майном в
процедурі банкрутства, балансова
вартість якого становить 44,3% яка
перевищує 1% балансової вартості
активів. Крім того, судом першої
інстанції було порушено норми ст. 1031 ЦК
України, відповідно до якої договір
управління нерухомим майном підлягає
нотаріальному посвідченню.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року,
апеляційну скаргу фірми "Каве
Мікеланджело С.Р.Л." з доданими до неї
документами повернуто скаржнику, на
підставі 91 ГПК України, так як
апеляційна скарга подана особою яка не
має право її подавати, права та
інтереси скаржника не порушені
рішенням господарського суду міста
Києва від 30.10.2013 року.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.03.2014 року по справі №
ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року
скасовано та справу направлено до
Київського апеляційного
господарського суду для прийняття
апеляційної скарги фірми « Каве
Мікеланджело» до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 року
було прийнято до провадження
апеляційну скаргу Фірми "Каве
Мікеланджело С.Р.Л.", та призначено
справу до розгляду на 06.05.2014 рік, у
складі колегії суддів, головуючий
суддя Руденко М.А, суддів: Буравльва
С.І., Пономаренка Є.Ю.

В подальшому розгляд справи
декілька разів відкладався, в зв'язку з
неявкою у судове засіданні
уповноважених представників позивача
та відповідача.

23.06.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
представника товариства з обмеженою
відповідальністю "Декоративний камінь
України" надійшли додаткові письмові
пояснення до апеляційної скарги.

24.06.2014 року представник позивача та
відповідача, а також особи "Каве
Мікеланджело С.Р.Л." (особа, яка не
приймала участі у справі, права або
обов'язки якої порушені) у судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили, як свідчать
матеріали справи, про час та місце
розгляду справи всі представники були
повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду від 13.08.2008 р. №
01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року
„Про деякі питання застосування норми
Господарського процесуального кодексу
України").

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
позивача та відповідача, за наявними у
справі доказами.

У судовому засіданні, 24.06.2014 року
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "Декоративний камінь
України ", підтримав вимоги апеляційної
скарги, просив її задовольнити,
рішення господарського суду міста
Києва скасувати та відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника
третьої особи, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, долучені до
матеріалів справи, виходячи з вимог
чинного законодавства, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як свідчать матеріали справи, ПАТ
«Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат «Біличі» перебуває в
процедурі банкрутства в стадії
санації - справа за №Б8/022-12 про
банкрутство ПАТ «Гірничовидобувний і
каменеобробний комбінат «Біличі»
розглядається Господарським судом
Київської області. (т.1 а.с.32)

21.02.2012 року порушено провадження у
справі № Б8/022-12 про банкрутство ПАТ
«Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат «Біличі».

15.10.2012 року введено процедуру санації
боржника на 12 місяців.

11.11.2013 року продовжено процедуру
санації боржника на 12 місяців. (т.2 а.с.54)

Станом на день розгляду справи №
910/20201/13 в суді першої інстанції
арбітражним керуючим план санації не
розроблено, не надано на затвердження
зборів кредиторів та не затверджено
судом. Виконання функцій керівника у
справі покладено на арбітражного
керуючого - керуючого санацією Жмайло
О.В (а.с.51-63 том 1).

Листом вих.№18-09/3 від 18.09.2013р. у зв'язку з
залученням Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-БЕП", в якості
інвестора до участі у справі про
банкрутство Публічного акціонерного
товариства "Гірничовидобувний і
каменеобробний комбінат "Біличі"
позивачем було запропоновано
відповідачу укласти договір
управління майном та направлено проект
договору від 18.09.2013р.

У відповідь на вказану пропозицію
відповідач листом б/н від 26.09.2013р. ( а.с. 15
том1) проти укладення договору на
викладених позивачем умовах, заперечив
та просив викласти договір в редакції,
що визначена у протоколі розбіжностей.
Зокрема, відповідачем було
запропоновано укласти договір не на 1
рік, а на строк процедури санації
установника управління.

За наслідками розгляду представленого
відповідачем, протоколу розбіжностей
позивач листом вих.№4-10/2 від 04.10.2013р.
(а.с. 17 том 1) проти укладення договору в
редакції Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-БЕП"
заперечив, посилаючись на невизначення
до цих пір строку процедури санації, у
зв'язку з чим, на думку позивача,
необхідно укласти договір на 1 рік або
передати спір на вирішення суду.

Листом б/н від 08.10.2013р. (а.с. 18 том 1),
відповідачем було висловлено згоду на
передання спору, що виник при укладенні
договору, на вирішення суду для
врегулювання наявних розбіжностей.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджується
наявність у Публічного акціонерного
товариства "Гірничовидобувний і
каменеобробний комбінат "Біличі" права
власності на майно, що є предметом
управління за умовами спірного
договору, а тому передання вказаного
майна позивачем в управління
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Корост-БЕП" є
правомірним та повністю узгоджується з
ч.1 ст.1032 Цивільного кодексу України, за
змістом якої установником управління є
власник майна, а управителем може бути
суб'єкт підприємницької діяльності.
Окрім того, зазначив, що зміст та факт
укладення спірного договору не
суперечать положенням Закону України «
Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Частиною 1 ст. 104 ГПК України підставами
для скасування або зміни рішення
місцевого господарського суду є: 1)
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення прийняте з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
висновки місцевого господарського
суду, викладені в оскаржуваному
рішенні не відповідають обставинам
справи, у зв'язку з чим воно підлягає
скасуванню у повному обсязі, з огляду
на наступне.

Предметом позову у даній справі є
договір управління майном, відповідно
до якого керуючим санацією ПрАТ
«Білицький завод
«Теплозвукоізоляція», Жмайлом О.В в
управління TOB «Корост-Беп» передано
нерухоме майно - цілісний майновий
комплекс підприємства-боржника з
оплатою за виконання функцій
управителя TOB «Корост - Беп» 20% доходу,
але в будь-якому разі не може
перевищувати середньомісячного
розміру фонду заробітної плати
установника управління за період з
01.01.2013р. по 01.09.2013р., а саме 47 000 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини
справи, спір про укладення договору
управління майном ПАТ
«Гірничовидобувний і каменеобробний
комбінат «Біличі», має розглядатися з
застосуванням до спірних
правовідносин спеціальних норм права -
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції, що
діяла станом на 04.11.2012 року.

Як передбачено частиною 9 статті 17
Закону України « Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» питання
укладення керуючим санацією угод під
час провадження у справах про
банкрутство, якщо такі угоди є значні
та угоди, щодо яких є
заінтересованість, укладаються тільки
за згодою комітету кредиторів.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
значні угоди - щодо розпорядження
майном боржника, балансова вартість
якого перевищує один відсоток
балансової вартості активів боржника
на день укладання угоди.

Колегія суддів вважає, що рішенням
господарського суду м. Києва від
30.10.2013р., порушуються права всіх
кредиторів у справі про банкрутство,
оскільки передача нерухомого майна
підприємства-боржника, є
розпорядженням цим майном з боку
керуючого санацією, без будь-якого
погодження на це комітету кредиторів.

Оскільки як видно з матеріалів справи
(т.2 а.с.50) балансова вартість активів
боржника складає: 14 930 000,00 грн.,
балансова вартість нерухомого майна,
яке планується передати в управління
складає 6 621 000,00 грн. Таким чином,
керуючий санацією розпоряджується
майном балансова вартість якого
перевищує 1 відсоток вартості активів,
угода про передачу в управління майно є
значною та повинна укладатись за згоди
комітету кредиторів.

Також, колегія суддів зазначає, що
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.03.2014р у
справі №Б8/022-12, було скасовано ухвалу
господарського суду Київської області
від 05.08.2013 у справі № Б8/022-12 в частині:
задоволення клопотання керуючого
санацією/розпорядника майна Боржника
Агафонова О.Ю. від 02.08.13 № 02 від 02.08.2013);
та в частині залучення у якості
учасника провадження у справі про
банкрутства, - інвестора - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Корост-БЕП"; покладення розробки,
погодження плану санації боржника та у
встановленому порядку внесення його на
затвердження на товариство з обмеженою
відповідальністю "Корост-БЕП" у якості
інвестора.

Таким чином, укладення договору
управління майном за відсутності плану
санації є неправомірним.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 2 ст. 1031 ЦК України
договір управління нерухомим майном
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Також, пунктом 3 ст. 203 Цивільного
кодексу України передбачено, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ст. 180 Господарського
кодексу України визначено, що договір
вважається укладеним, якщо сторони у
передбаченому законом порядку та формі
досягли угоди, щодо усіх його істотних
умов. А при укладанні договору сторони
зобов'язані погодити предмет, ціну та
строк договору.

Таким чином, позивач при укладанні
договору є вільним у виборі
контрагенту та погодженні умов
договору, та ні що не перешкоджало
сторонам досягти угоди у добровільному
порядку. Статтею 1036 ЦК України не
передбачено у разі неотримання згоди,
щодо строку договору на управління
майном звернення до суду з позовом,
визнання такого договору укладеним на
термін визначений позивачем.

Зважаючи на вишевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що враховуючи
порушення спеціальних норм права -
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», рішення суду
першої інстанції прийняте 30.10.2013р. у
справі №910/20201/13 підлягає скасуванню, а
апеляційні скарги TOB «Декоративний
камінь України» та Фірми "Каве
Мікеланджело С.Р.Л." задоволенню.

Отже, місцевий господарський суд при
прийнятті оскарженого рішення
наведеного не врахував, не повністю
з'ясував обставини, що мають значення
для справи натомість, виходячи з
наявних в матеріалах справи доказів,
виніс помилкове рішення.

Відповідно до ст. 104 ГПК України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи, неправильне застосування норм
матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги є обґрунтованими і підлягають
задоволенню, а оскаржуване рішення
господарського суду міста Києва від
30.10.2013р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фірми "Каве
Мікеланджело С.Р.Л." та Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Декоративний камінь України" на
рішення господарського суду міста
Києва від 30.10.2013 року у справі № 910/20201/13
задовольнити.

Рішення господарського суду міста
Києва від 30.10.2013 року у справі № 910/20201/13
скасувати. В позові відмовити.

Матеріали справи №910/20201/13 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
Б.О. Ткаченко

Є.Ю. Пономаренко