ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.14р. Справа № 904/2792/14

За позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального страхування України з
тимчасової втрати працездатності

до Комунального закладу
"Новомосковська центральна міська
лікарня "Дніпропетровської обласної
ради"

про стягнення матеріальної шкоди в
розмірі 588 568,70 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

позивача - Романова І.М., за довіреністю
№08-04-93 від 10.01.14р., Явон М.В., за
довіреністю №08-04-3390 від 26.05.14р.

відповідача - Прокопович В.В., за
довіреністю №б/н від 19.06.14р., Біла В.М.,
за довіреністю №б/н від 24.06.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача
матеріальну шкоду - 588 568,70 грн.,
мотивуючи тим, що Відповідач
неправомірно видавав листки
непрацездатності, за якими за рахунок
коштів Фонду виплачено застрахованим
фізичним особам за місцем роботи
допомогу з тимчасової втрати
працездатності у сумі 588 568,70 грн., у
зв'язку з чим, Фонду завдано майнової
шкоди, яка відповідно до ст. 1166, 1172 ЦК
України має бути відшкодована
Відповідачем.

Відповідач позов заперечує,
посилаючись на те, що виплачені Фондом
виплати у розмірі 588 568,70 грн. є
виплатами на користь громадян, які він
повинен здійснювати відповідно до
вимог Закону України "Основи
законодавства України про охорону
здоров'я". Враховуючи те, що заклад є
єдиним у місті закладом, що надає
спеціалізовану медичну допомогу і
видає листки непрацездатності, то
Відповідач не мав права порушувати
конституційні права пацієнтів і
відмовляти у видачі листків
непрацездатності.

У судових засіданнях оголошувались
перерви.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України,
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.01.2013р., посилаючись на повноваження,
надані йому ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
(далі - Закон № 2240), з урахуванням наказу
Міністерства охорони здоров'я України
"Про затвердження Інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян" (далі -
Інструкція №455), працівники відділу
експертизи тимчасової
непрацездатності та якості медичних
послуг виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі - Позивач,
відділення Фонду), проведено
позапланову перевірку щодо
правомірності видачі та продовження
листків непрацездатності лікарями
Комунального закладу "Новомосковська
центральна міська лікарня"
Дніпропетровської обласної ради" (далі
- КЗ "Новомосковська ЦМЛ" ДОР",
Відповідач) в період відсутності
ліцензії на медичну практику з 18.08.2012р.
по 21.11.2012р.

За результатами перевірки Позивачем
складено довідку від 22.01.2013р. у якій
зазначено про видачу та продовження 645
листків непрацездатності лікарями КЗ
"Новомосковська ЦМЛ" ДОР" в період
відсутності Ліцензії на право
провадження господарської діяльності
з медичної практики, а саме з 18.08.2012р. по
21.11.2012р., що є порушенням вимог п. 1.2
Положення про експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом МОЗ України від 09.04.2008року №189,
оскільки видача листків
непрацездатності
лікувально-профілактичними закладами
здійснюється виключно за умови
наявності Ліцензії МОЗ України на
право провадження господарської
діяльності з медичної практики та
сертифікату державної акредитації
медичного закладу незалежно від форм
власності.

З метою досудового врегулювання спору,
головному лікарю КЗ "Новомосковська
ЦМЛ" ДОР" запропоновано відшкодувати
кошти Фонду за нанесені збитки його
бюджету у розмірі виплаченого
матеріального забезпечення за
необґрунтовано видані і продовжені
листки непрацездатності.

Відповідач відмовив у задоволенні
претензії Позивача.

Позивач вважає, що Відповідач
неправомірно видавав листки
непрацездатності, за якими за рахунок
коштів Фонду надано допомогу
застрахованим особам у сумі 588 568,70 грн.,
а саме: виплачено застрахованим
фізичним особам за місцем роботи
допомогу з тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з чим, як
вважає Позивач, Фонду завдано майнової
шкоди, яка відповідно до ст. 1166, 1172 ЦК
України має бути відшкодована
Відповідачем.

Наведене стало причиною звернення
Позивачем з позовом та є предметом
спору у даній справі.

До матеріалів справи Відповідачем
надано копію акту Позивача від 16.11.2012р.
перевірки обґрунтованості видачі та
продовження листків непрацездатності
застрахованим особам у КЗ
"Новомосковська ЦМЛ" ДОР". Перевірка
проводилась з 14.11.2012р. до 16.11.2012р.

Згідно з висновками, викладеними у
акті, випадків необґрунтованої видачі
листків непрацездатності по КЗ
"Новомосковська ЦМЛ" ДОР" не
встановлено; визнано необґрунтованими
продовження 6 листків непрацездатності
хворим стаціонару та КДЦ.

Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч.1).

Тобто, під майновою шкодою слід
розуміти такі фактичні втрати, які не
можуть бути повернуті особі, яка їх
зазнала, інакше, ніж як у спосіб,
зазначений у позові, а саме шляхом
відшкодування майнової шкоди.

Разом з тим, Позивачем не
заперечується, що кошти, які він
просить стягнути у позові як майнову
шкоду, виплачені конкретним фізичним
особам.

Із доводів, наведених у позові не
вбачається, що виплачені кошти є такими
втратами які не можуть бути повернуті,
а відтак, відсутні правові підстави
вважати, що виплата коштів є майновою
шкодою.

Крім того, відповідно до ст. 28 Закону №
2240 Позивач, як страховик, має право,
зокрема, здійснювати перевірку
обґрунтованості видачі та продовження
листків непрацездатності
застрахованим особам (п.1 ч.1),
одержувати необхідні пояснення (у тому
числі письмові) з питань, що виникають
під час перевірок (п.4 ч.1), а також
зобов'язаний забезпечувати
фінансування матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг відповідно до цього Закону (п.1
ч.2), здійснювати контроль за
достовірністю поданих
страхувальниками та застрахованими
особами відомостей (п.4 ч.2).

Частиною 2 ст. 28 Закону №2240, а зокрема і
цим Законом обґрунтовано позов,
Позивач, як страховик, зобов'язаний
забезпечувати фінансування
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг відповідно до цього
Закону (п.1), здійснювати контроль за
достовірністю поданих
страхувальниками та застрахованими
особами відомостей, визначених
статтями 27 і 51 цього Закону (п.4),
інформувати застрахованих осіб про
призначення (відмову) і розмір
матеріального забезпечення, порядок
виплати, види та умови надання
матеріального забезпечення і
соціальних послуг, а також про порядок
оскарження рішень у разі відмови в
наданні матеріального забезпечення і
соціальних послуг (п.8), стягувати
надміру виплачені кошти з юридичних і
фізичних осіб у встановленому законом
порядку (п.9).

Із наведених норм права, та із доводів,
наведених у позові, не вбачається, що
повернення виплачених коштів має
здійснюватись за рахунок Відповідача.

Разом з тим, з наведеного вище, ст. 1166 ЦК
України вбачається, що відшкодування
шкоди здійснюється у разі наявності у
діях Відповідача всіх елементів складу
цивільного правопорушення у їх
сукупності: неправомірної поведінки
особи, наявності шкоди, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
шкодою, вини завдавача шкоди. При цьому,
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою полягає у тому, що
наслідки у вигляді шкоди настають
через протиправну поведінку лише
відповідача, а не іншої особи, оскільки
сама лише неправомірна поведінка
особи, яка не пов'язана безпосередньо
із наслідками у вигляді шкоди, не тягне
за собою відшкодування шкоди.

Оскільки із встановлених обставин
справи не вбачається, що виплата
вказаної у позові суми здійснювалась
лише за волевиявленням Відповідача, а
також враховуючи те, що Законом № 2240 на
Позивача покладено повноваження як
щодо здійснення контролю за
достовірністю поданих
страхувальниками та застрахованими
особами відомостей, так і щодо
перевірки обґрунтованості видачі
листків непрацездатності
застрахованим особам, між негативними
наслідками, на які Позивач посилається,
і поведінкою Відповідача відсутній
причинно-наслідковий зв'язок.

Позивач не надав доказів того, що
листки непрацездатності видавались
Відповідачем без настання страхових
випадків (хвороби застрахованих осіб).
У акті Позивача від 16.11.2012р., зазначено,
що випадків необґрунтованої видачі
листків непрацездатності по КЗ
"Новомосковська ЦМЛ" ДОР" не
встановлено.

Лише відсутність ліцензії на право
провадження господарської діяльності
з медичної практики не може бути
свідченням завдання шкоди Позивачеві.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З урахуванням викладеного, суд не
приймає позицію Позивача, вважає, що у
діях Відповідача відсутній склад
правопорушення, передбаченого ст. 1166 ЦК
України, тому позов не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
господарські витрати у справі слід
покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 66, 67, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане ____________