ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р.
Справа № 909/308/14

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

Головуючого-судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Давид Л.Л.,

Якімець Г.Г.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Долинського спеціалізованого
агролісгоспу Обласного комунального
агролісогосподарського підприємства
«Івано-Франківськоблагроліс» № 91 від
18.06.2014 р. (вх. № 01-05/3010/14 від 02.07.2014 р.),

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 03
червня 2014 року

у справі № 909/308/14 (суддя Матуляк П.Я.),

порушеній за позовом Долинського
міжрайонного прокурора (м. Долина), в
інтересах держави в особі

Позивача: Державної екологічної
інспекції в Івано-Франківській
області, м. Івано-Франківськ,

До відповідача: Долинського
спеціалізованого агролісгоспу
Обласного комунального
агролісогосподарського підприємства
«Івано-Франківськоблагроліс», м.
Долина, Івано-Франківської обл.,

Про стягнення з Долинського
спеціалізованого агролісгоспу
Обласного комунального
агролісогосподарського підприємства
«Івано-Франківськоблагроліс» 58 436,64
грн. збитків, завданих навколишньому
природному середовищу, шляхом їх
перерахуванням одержувачам: 29 218,32 грн.
на користь Фонду охорони навколишнього
природного середовища Козаківської
сільської ради (п. і. 77211, с. Козаківка
Болехівської міськради, код 04355987); 11 687,32
грн. до спеціального фонду
Івано-Франківського обласного бюджету;
17 531,00 грн. до спеціального фонду
Державного бюджету України.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: керівник
Данів В.І., Пастущин Б.В. - п/к за
довіреністю б/н від 16.07.2014 р.,

від прокуратури: прокурор Куцик Б.В.
(посвідчення № 011165),

від позивача: не прибув,

Права та обов'язки сторін, визначені ст.
ст. 20, 22, 28, 29 ГПК України. Заяв та
клопотань про відвід суддів - не
надходило.

Прокурор та представник
апелянта/відповідача подали спільне,
письмове клопотання про відмову від
здійснення технічної фіксації
судового процесу.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» від 02.07.2014 р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014р. у склад колегії для розгляду
справи № 909/308/14 господарського суду
Івано-Франківської області введено
суддів - Л.Л.Давид та Г.Г.Якімець (а.с. 64).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 року
скаржнику поновлено строк на подання
апеляційної скарги (а.с. 65) та ухвалою
від 03.07.2014 р. (а.с. 66) прийнято апеляційну
скаргу Долинського спеціалізованого
агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» № 91 від
18.06.2014 р. (вх. № 01-05/3010/14 від 02.07.2014 р.) до
провадження і розгляд скарги
призначено на 16.07.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені рекомендованою поштою (а.с.
67, 68, 69, 70).

В судове засідання, яке відбулось
16.07.2014 р., прибули - керівник
підприємства та представник за
довіреністю від 16.07.2014 р., надали
пояснення аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі, доводи наведені в
апеляційній скарзі підтримали, також
усно зазначили, що, на їх думку,
підприємство вжило всіх необхідних
заходів, щодо винних осіб (згідно
вироку суду), які в подальшому були
звільнені з роботи, відтак просить
скасувати рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 03.06.2014 р.
по справі № 909/308/14 та прийняти нове
рішення, яким в позові Долинського
міжрайонного прокурора відмовити.

Від Долинського міжрайонного
прокурора прибув прокурор Львівської
області, проти апеляційної скарги
заперечив, просить рішення місцевого
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Позивач повноважного представника в
судове засідання не направив, 14.07.2014 р.
через канцелярію суду за вх. № 01-04/3907/14
подав клопотання № 02-02/1030 від 11.07.2014 р.,
просить рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 03.06.2014 р.
у справі № 909/308/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення. У
клопотанні просить розгляд справи
проводити за відсутності представника
ДЕІ в Івано-Франківській області, про
прийняте рішення повідомити додатково.

Також позивачем, через канцелярію суду
14.07.2014 р. за вх. № 01-04/3908/14 подано
заперечення на апеляційну скаргу №
02-02/1481 від 11.07.2014 р. з долученням копій:
Довідки з ЄДРПОУ; Акту перевірки від
02.08.2013 р.; розрахунку розміру шкоди до
Акту перевірки від 02.08.2013 р.; ухвали
Болехівської міського суду
Івано-Франківської області від 06.12.2013
р.; Наказу № 17-к від 23.04.2013 р.; договору
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність; посадову інструкцію
майстра лісу; акт прийому-передачі
обходу; польову відомість переліку
дерев по пнях, просить долучити вказані
документи до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України
визначено, що апеляційна скарга на
рішення місцевого господарського суду
розглядається у двомісячний строк з
дня постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 03.07.2014 р. участь
повноважних представників
обов'язковою не визнавалась, крім того,
сторін було належним чином повідомлено
про день, час та місце розгляду справи,
про що свідчать повідомлення про
вручення поштового відправлення, які
знаходиться в матеріалах справи (а. с.
67-70).

Також слід зазначити, що Позивачем
(Державною екологічною інспекцією в
Івано-Франківській області) подано
клопотання № 02-02/1030 від 11.07.2014 р. (вх. №
01-04/3907/14 від 14.07.2014 р.) про розгляд справи
за відсутності його представника (п. 3
прохальної частини клопотання).

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Згідно статті 99 ГПК України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення (ухвали) в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів
прийшла до висновку подані Державною
екологічною інспекцією документи
долучити до матеріалів справи, так як
вони були предметом дослідження у суді
першої інстанції та розглядати справу
№ 909/308/14 без участі представника
позивача.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення місцевого суду слід
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 03.06.2014 р.
по справі № 909/308/14 (суддя Матуляк П.Я.)
вирішено: позов задовольнити (абз.1-й
резолютивної частини рішення).
Стягнути з Долинського
спеціалізованого агролісгоспу
Обласного комунального підприємства
«Івано-Франківськоблагроліс» 58 436,64
грн. збитків, завданих навколишньому
природному середовищу, шляхом їх
зарахування одержувачам: 29 218,32 грн. на
користь фонду охорони навколишнього
природного середовища Козаківської
сільської ради; 11687,32 грн. до
спеціального фонду
Івано-Франківського обласного бюджету;
17531,00 грн. до спеціального фонду
Державного бюджету України (абз. 2-й
резолютивної частини рішення).
Стягнути з Долинського
спеціалізованого агролісгоспу
обласного комунального підприємства
«Івано-Франківськоблагроліс» в дохід
Державного бюджету України 1827,00 грн.
судового збору. Судовий збір
зарахувати в доход Державного бюджету
України за наступними платіжними
реквізитами: рахунок 3002 - судовий
збір (Державна судова адміністрація
України, 050) за кодом класифікації
доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ
у м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ
отримувача - 37952250, банк - ГУДКСУ в
Івано-Франківській області, МФО банку -
836014 (абз. 3-й резолютивної частини
судового рішення)(а. с. 55, 56-58).

Не погоджуючись з рішенням місцевого
суду Апелянт/відповідач (Долинський
спеціалізований агролісгосп Обласного
комунального агролісогосподарського
підприємства
«Івано-Франківськоблагроліс» (далі за
текстом - Долинський САЛГ) звернувся до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, просить скасувати рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 03.06.2014 р.
у справі № 909/308/14 і прийняти нове
рішення, яким в позові Долинського
міжрайонного прокурора відмовити (а. с.
71-74).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
місцевим господарським судом при
прийнятті рішення, порушено норми
матеріального права, оскільки місцевим
судом не правильно зроблено висновки,
які призвели до прийняття незаконного
рішення. Вважає, що позивачем не
доведено причинно-наслідкового зв'язку
між діями відповідача та шкодою
заподіяною позивачем, що є обов'язковою
умовою для стягнення позадоговірної
шкоди. Також зазначає, що завдання
шкоди працівником своїми
протиправними діями, які за своїм
змістом не випливають з трудового
(службового) становища, не тягне за
собою покладання обов'язку
відшкодування шкоди на юридичну особу,
а відшкодування здійснює сама особа,
яка завдала шкоди, на загальних
підставах, які визначені статтею 1166 ЦК
України. Таким чином, Долинський
спеціалізований агролісгосп ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» не
зобов'язаний відшкодовувати шкоду,
заподіяну протиправними діями його
працівника, який в наступному був
звільнений з роботи за власним
бажанням, а інших документів, які б
підтвердили, що саме Долинським САЛГ,
як відповідачем у справі, заподіяно
шкоду, відтак вважає, що Позивачем не
доведено, що Долинський САЛГ, як
відповідач, є суб'єктом
цивільно-правової відповідальності і
може бути притягненням до
відповідальності у вигляді
відшкодування шкоди, що матеріалами
справи не підтверджується завдання
шкоди лісовому господарству
Долинським САЛГ, як юридичною особою,
так як ним, не порушено приписів
Порядку спеціального використання
лісових ресурсів, затвердженого
постановою КМ України № 761 від 23.05.2007
року, який визначає умови та порядок
заготівлі деревини під час проведення
рубок лісу, що, на думку Апелянта,
доводить відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
діями (бездіяльністю) відповідача та
збитками, завданими незаконною
порубкою дерев невстановленими
особами, а сам факт порушення
кримінальної справи за ознаками
частини 1 статті 367 КК України не
встановлює преюдиційних обставин у
справі про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
завданою позивачу шкодою (знищенням
дерев внаслідок їх рубання
невстановленими особами) та діями
відповідача, який, як стверджує
Прокурор та Позивач, не забезпечив
належної охорони лісових насаджень.

Апелянт стверджує, що місцевий суд
безпідставно стягнув з Відповідача 58
436,64 грн. збитків, завданих
навколишньому природному середовищу.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи,
Позивач: Державна екологічна інспекція
в Івано-Франківській області, є
юридичною особою, йому присвоєно
ідентифікаційний код юридичної особи
№ 37952307, місцезнаходження юридичної
особи: п. і. 76014, м. Івано-Франківськ, вул.
Академіка Сахарова, буд 23-А, що
підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ) Серії АА №
660642 (а. с. 43).

Відповідач: Долинський
спеціалізований агролісгосп Обласного
комунального агролісогосподарського
підприємства
«Івано-Франківськоблагроліс»
(скорочене найменування: Долинський
САЛГ (а.с. 44), є юридичною особою,
ідентифікаційний код юридичної особи
№ 03105975, місцезнаходження: п. і. 77500,
Івано-Франківська обл., Долинський р-н,
м. Долина, вул. Міцкевича, буд 10, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серії
станом на 17.01.2013 р. (а. с. 44-45).

Як вбачається з матеріалів справи,
31.03.2014 р. Долинський міжрайонним
прокурором в інтересах держави в особі:
Державної екологічної інспекції в
Івано-Франківській області заявлено
позов до Долинського спеціалізованого
агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» про
стягнення 58 436,64 грн. збитків, завданих
навколишньому природному середовищу.

Заявлений прокурором позов мотивовано
тим, що службовою особою Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс»
/майстром лісу ОСОБА_5./ вчинено
службове недбальство, внаслідок якого,
навколишньому природному середовищу
завдано збитків на суму 58 436,64 грн., при
цьому вчинено посилання на норми
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
Бюджетного кодексу України, Закону
України «Про прокуратуру» та ст. 121
Конституції України.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на органи прокуратури
покладено представництво інтересів
держави в суді, у випадках передбачених
законом. Згідно ч.3 ст.2 ГПК України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, обґрунтовує
необхідність її захисту.

Згідно ч. 1 ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави та у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави (ч. 3
ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру»).

В рішенні Конституційного Суду України
від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 зазначено, що
«інтереси держави» є оціночним
поняттям, тому прокурор, у кожному
конкретному випадку, з посиланням на
законодавство, самостійно визначає, в
чому саме відбулося, чи може відбутися,
порушення матеріальних або інших
інтересів держави, обґрунтовує у
позовній заяві необхідність їх захисту
та зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах.
Державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. Інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що Долинський
міжрайонний прокурор правомірно
звернувся з позовом до господарського
суду в інтересах держави в особі:
Державної екологічної інспекції в
Івано-Франківській області (Позивач) до
Відповідача про стягнення 58 436,64 грн.
збитків, завданих навколишньому
природному середовищу, і зазначений
позов відповідає вимогам Законів
України «Про прокуратуру», Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» та Бюджетного
кодексу України та підлягає до
розгляду по суті.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено місцевим господарським
судом, що у період з 16.07.2013 р. по 02.08.2013 р.
Державною екологічною інспекцією в
Івано-Франківській області було
проведено планову перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства про охорону, захист,
використання та відтворення лісів
Долинським спеціалізованим
агролісгоспом ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс», за
наслідками перевірки складено
відповідний Акт від 02.08.2013 р. (а. с. 18-34).

Колегією суддів встановлено, що
вищезазначений Акт перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства про охорону, захист,
використання та відтворення лісів
Долинським спеціалізованим
агролісгоспом ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» від
02.08.2013 р. (далі за текстом - Акт)
підписано всім складом осіб, які брали
участь у перевірці: головним
спеціалістом - держінспектор з ОНПС в
Івано-Франківській області (Івасів
В.В.); головним лісничим Долинського
САЛГ (Дмитрів В.М); старшим майстром
лісу Болехівської тех. дільниці (Кухта
І.О.); старшим майстром лісу Гузіївської
технічної дільниці (Павлів Д.І.);
старшим майстром лісу Розточанської
технічної дільниці (Дмитрів В.М.);
інженером по охороні та захисту лісу
Долинського САЛГ (Борис Р.М.) та
директором Долинського САЛГ (Данів
В.І.), тобто за участю представників
Відповідача, в т.ч. керівника
Долинського САЛГ Данів В.І., без
будь-яких зауважень та претензій (а.с.
18-34).

Зазначений Акт від 02.08.2013 р. сторонами,
зокрема, Апелянтом/відповідачем, не
оскаржений у встановленому законом
порядку, не скасований, не відмінений,
відтак є чинним.

Як вбачається з Акту від 02.08.2013 р.,
перевірка проводилася у період з 16.07.2013
року по 02.08.2013 року, з метою
встановлення дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони, використання та
відтворення лісів Белеївською,
Гузіївською, Розточанською технічними
дільницями Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс».

При проведенні перевірки Гузіївської
технічної дільниці, яка є складовою
загальної площі лісового фонду, та
знаходиться у підпорядкуванні
Долинського спеціалізованого
агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс», при
обстеженні лісових насаджень, 17.07.2013
року у кварталі № 10 виділу 41, 51, 52, 55,
виявлено незаконну порубку 10
сироростучих дерев породи: ялиця біла,
наступних діаметрів: 55; 61; 58; 51, 62; 55; 54; 62;
45; 55 см., ліквідною масою (об'ємом) 18,62
м.куб.

Згідно Розрахунку до Акту перевірки
від 02.08.2013 р., проведеного на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.07.2008 р. № 665, розмір збитків,
завданих незаконною порубкою та
пошкодженням дерев на території
лісового фонду Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс»,
становить 58 436,64 грн. (а. с. 35).

Відповідно до вищенаведеного,
Державною екологічною інспекцією в
Івано-Франківській області, 05.08.2013 р.
було направлено в Долинську міжрайонну
прокуратуру супровідний лист з
матеріалами планової перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства на території лісового
фонду Долинського САЛГ, проведеною
Державною екологічною інспекцією в
Івано-Франківській області, для вжиття
заходів прокурорського реагування,
оскільки при проведенні вищезгаданої
перевірки було виявлено незаконну
порубку дерев на території лісового
фонду кварталу № 10 Гузіївської
технічної дільниці Долинського САЛГ,
розмір шкоди (збитків) завданої лісу,
даною незаконною порубкою дерев, склав
58 436,64 грн. (а. с. 17).

З матеріалів справи також вбачається,
що на момент вчинення незаконної
порубки 10 сироростучих дерев, породи:
ялиця біла, майстром лісу Гузіївської
технологічної дільниці Долинського
САЛГ, згідно наказу №17-К від 23 квітня 2013
р. «Про прийняття на роботу» був ОСОБА_5
(а.с. 36), з яким було укладено Договір про
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність (а.с. 37-38).

Відповідно до Посадової інструкції
майстра лісу, затвердженої 07.05.2013 р.
директором Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» № 23 (а.с.
39-40), майстер лісу ОСОБА_5, на час
виконання ним службових повноважень,
був наділений
організаційно-розпорядчими правами та
обов'язками, зокрема, зобов'язаний був
здійснювати захист та охорону лісу від
пожеж, пошкоджень, самовільних порубок,
тощо ввіреного йому майна в
закріпленому за ним обході, складати
протоколи про виявлені порушення
лісового законодавства, проводити
роз'яснювальну роботу серед населення
з питань збереження лісових ресурсів
та пожежної безпеки в лісі та
забезпечувати виконання всіх
доведених планів і завдань.

Як зазначено вище у цій постанові, між
Долинським спеціалізованим
агролісгоспом ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» та
майстром лісу ОСОБА_5, відповідно до
абз. третього Наказу № 17-к від 23.04.2013 р.
«Про прийняття на роботу» укладено
Договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність (а. с. 37-38),
згідно якого, майстер лісу ОСОБА_5
прийняв на себе повну матеріальну
відповідальність за забезпечення
зберігання ввірених йому
підприємством, установою, організацією
матеріальних цінностей і
зобов'язувався: а) дбайливо ставитись
до переданих йому для зберігання або
інших цілей матеріальних цінностей
підприємства та приймати заходи до
запобігання шкоди; б) своєчасно
повідомляти адміністрацію
підприємства, установи, організації
про всі обставини, які загрожують
забезпеченню зберігання ввірених йому
матеріальних цінностей; в) вести облік,
складати та подавати у встановленому
порядку товарно-грошові та інші звіти
про рух … матеріальних цінностей, тощо.

Місцевим господарським судом
встановлено та вбачається з матеріалів
даної справи, що майстер лісу ОСОБА_5
свої службові обов'язки по охороні
навколишнього природного середовища
на ввіреній йому території (квартал №
10), що передбачені Посадовою
інструкцією, виконував не сумлінно,
вчинив службову недбалість, а саме:
неналежно виконуючи свої службові
обов'язки по охороні ввіреного йому
лісу кварталу № 10 виділу 41, 51, 52, 55,
поблизу села Козаківка Болехівської
міської ради, внаслідок чого, допустив
незаконну порубку 10 сироростучих
дерев, породи: ялиці білої, діаметрами
55, 61, 58, 51, 62, 55, 54, 62, 45, 55, ліквідною масою
(об'ємом) 18,62 куб.м.

За даним фактом, 09.10.2013 р. було внесено
відомості до Єдиного реєстру досудових
розслідувань № 0000042 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального
кодексу України.

Ухвалою Болехівського міського суду
Івано-Франківської області від 06
грудня 2013 року у справі № 339/732/13-к 48
1-кп/339/42/13, ОСОБА_5 звільнено від
кримінальної відповідальності,
передбаченої ч. 1 ст. 367 КК України у
зв'язку із передачею його на поруки
трудовому колективу Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» та
закрито кримінальне провадження №
0000042 (а. с. 13-15).

Як вбачається з ухвали Болехівського
міського суду Івано-Франківської
області від 06 грудня 2013 року у справі №
339/732/13-к 48 1-кп/339/42/13, майстер лісу ОСОБА_5
вину у вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав, про що щиро
покаявся та за клопотанням трудового
колективу Долинського САЛГ, ОСОБА_5
звільнено від кримінальної
відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.
367 КК України і передано на поруки
трудовому колективу Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс».

Є помилковими твердженням
Апелянта/відповідача, що зазначена
вище ухвала Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від 06
грудня 2013 року у справі № 339/732/13-к 48
1-кп/339/42/13 свідчить про «сам факт
порушення кримінальної справи за
ознаками частини 1 статті 367
Кримінального кодексу України не
встановлює преюдиційних обставин у
справі …» (рядки 13-15 зверху на сторінці
4-й описової частини апеляційної
скарги)(а.с. 76), оскільки зазначена
ухвала Болехівського міського суду
Івано-Франківської області № 339/732/13-к 48
1-кп/339/42/13 була прийнята за наслідками
розгляду кримінального провадження №
0000042 про обвинувачення ОСОБА_5 у
вчиненні кримінального порушення
передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та
прийнята на підставі ст. 47 КК України,
ст.ст. 284, 286, 288, 350, 369, 371, 372 КПК України, з
урахуванням клопотання Долинського
спецагролісгоспу, яке було задоволено
та, відтак, звільнено ОСОБА_5 від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з передачею його на поруки
трудовому колективу Долинського
спеціалізованого агро лісгоспу.
Вказана ухвала є кінцевим
процесуальним актом суду у
кримінальному провадженні, яке
оскаржується в апеляційному та
касаційному порядку, згідно приписів
КПК України. Ухвала місцевого суду не
оскаржена ні Відповідачем/апелянтом,
ні обвинувачуваним, набрала законної
сили, відтак є обов'язковою до
виконання на всій території України,
відповідно до ст. 124 Конституції
України.

Згідно із ч. 4 ст. 35 ГПК України, вирок
суду в кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Відповідно до ст. 20-2 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» та Положення про Державну
екологічну інспекцію в
Івано-Франківській області,
затвердженого наказом
Держекоінспекції України за №136 від
12.12.2011 року, до компетенції Державної
екологічної інспекції належить
здійснення у межах компетенції
державного нагляду (контролю) за
додержанням вимог законодавства про
охорону, захист, використання та
відтворення лісів.

Відповідно до п.1.4. Порядку організації
та проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України № 464 від 10.09.2008 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15.01.2009 року за №181/16034
«Акт перевірки - документ, який фіксує
факт проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання».

Згідно ст. 1 Лісового кодексу України,
ліси України є її національним
багатством і за своїм призначенням та
місцерозташуванням виконують
переважно водоохоронні, захисні,
санітарно-гігієнічні, оздоровчі,
рекреаційні, естетичні, виховні, інші
функції та є джерелом для задоволення
потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України,
незалежно від того, на землях яких
категорій за основним цільовим
призначенням вони зростають, та
незалежно від права власності на них,
становлять лісовий фонд України і
перебувають під охороною держави.

Усі ліси на території України,
незалежно від того, на землях яких
категорій за основним цільовим
призначенням вони зростають, та
незалежно від права власності на них,
становлять лісовий фонд України і
перебувають під охороною держави.

За змістом ст.17 Лісового кодексу
України постійним лісокористувачем
зазначеної ділянки лісу є Долинський
спеціалізований агролісгосп ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс», тобто
Відповідач у даній справі.

Частина 2 статті 19 Лісового кодексу
України зазначає, що постійні
лісокористувачі зобов'язані: 1)
забезпечувати охорону, захист,
відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень,
посилення їх корисних властивостей,
підвищення родючості грунтів, вживати
інших заходів/відповідно до
законодавства на основі принципів
сталого розвитку; 2) дотримуватися
правил і норм використання лісових
ресурсів.

Приписами статті 63 Лісового кодексу
України встановлено, що ведення
лісового господарства полягає у
здійсненні комплексу заходів з
охорони, захисту, раціонального
використання та розширеного
відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ст. 64 Лісового кодексу
України підприємства, установи,
організації і громадяни здійснюють
ведення лісового господарства з
урахуванням господарського
призначення лісів, природних умов і
зобов'язані здійснювати охорону лісів
від пожеж, захист від шкідників і
хвороб, незаконних рубок та інших
пошкоджень.

В силу ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу
України спеціальне використання
лісових ресурсів на виділеній лісовій
ділянці проводиться за спеціальним
дозволом - лісорубний квиток або
лісовий квиток, що видається
безоплатно.

Як вбачається з матеріалів справи,
лісорубних квитків на вирубку лісу в
кварталі № 10 виділу 41, 51, 52, 55, поблизу
села Козаківка Болехівської міської
ради, 10 сироростучих дерев, породи:
ялиці білої, діаметрами 55, 61, 58, 51, 62, 55, 54,
62, 45, 55, ліквідною масою 18,62 куб.м. в
матеріалах справи відсутні, сторонами,
в т.ч. Апелянтом/відповідачем не подано,
про відсутність таких документів
зазначено у Акті від 02.08.2013 р., який
складено Державною екологічною
інспекцією в Івано-Франківській
області.

За приписами пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 23.05.2007
року № 761 «Про врегулювання питань щодо
спеціального використання лісових
ресурсів» підприємства, установи,
організації і громадяни, які
здійснюють спеціальне використання
лісових ресурсів, зобов'язані, зокрема
забезпечувати збереження підросту і не
призначених для рубки дерев.

Окрім того згідно ч. 1 ст. 86 Лісового
кодексу України, організація охорони і
захисту лісів передбачає здійснення
комплексу заходів, спрямованих на
збереження лісів від пожеж, незаконних
рубок, пошкодження, ослаблення та
іншого шкідливого впливу, захист від
шкідників і хвороб.

Згідно положень ст.ст. 90, 91 Лісового
кодексу України, основними
завданнями державної лісової охорони
є: здійснення державного контролю за
додержанням лісового законодавства,
забезпечення охорони лісів від
незаконних рубок...

Статтею 93 Лісового кодексу України
передбачені завдання контролю за
охороною, захистом, використанням та
відтворенням лісів.

Завданнями контролю за охороною,
захистом, використанням та
відтворенням лісів є:

забезпечення реалізації державної
політики у сфері охорони, захисту,
використання та відтворення лісів;

забезпечення додержання лісового
законодавства органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами;

забезпечення додержання лісового
законодавства власниками лісів,
постійними і тимчасовими
лісокористувачами;

запобігання порушенням законодавства
у сфері охорони, захисту, використання
та відтворення лісів, своєчасне
виявлення таких порушень і вжиття
відповідних заходів щодо їх усунення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу
України відповідальність за порушення
лісового законодавства несуть особи,
винні у порушенні строків
лісовідновлення та інших вимог щодо
ведення лісового господарства,
встановлених законодавством у сфері
охорони, захисту, використання та
відтворення лісів.

Статтею 107 Лісового кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації і громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну ними
лісу внаслідок порушення лісового
законодавства, у розмірах і порядку,
визначених законодавством України.

Колегія суддів вважає за доцільне
зазначити, що вирішуючи спори про
стягнення заподіяних збитків,
господарський суд перш за все повинен
з'ясувати правові підстави покладення
на винну особу зазначеної майнової
відповідальності. При цьому слід
відрізняти обов'язок боржника
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання, що випливає з
договору (ст. 623 ЦК України), від
позадоговірної шкоди, тобто від
зобов'язання, що виникає внаслідок
завдання шкоди та спричинення у зв'язку
з цим збитків (Глава 82 ЦК України).

В нашому випадку правовідносини
сторін, не пов'язані з виконанням
зобов'язання, що випливає з договору. За
таких обставин, місцевий господарський
суд правомірно керувався нормами ЦК
України та ГК України щодо
відшкодування позадоговірної шкоди
(ст. 1166 ЦК України).

Як у випадку невиконання договору, так
і за зобов'язаннями, що виникає
внаслідок заподіяння шкоди, чинне
законодавство виходить з принципу вини
контрагента або особи, яка завдала
шкоду. Однак щодо зобов'язань, які
виникають внаслідок заподіяння шкоди,
є виняток з цього загального правила,
тобто коли обов'язок відшкодування
завданої шкоди покладається на особу
без її вини (ст. 1172 ЦК України), що має
місце в нашому випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків. Майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК
України).

Підставами відповідальності за
заподіяння шкоди, передбачені статтями
1166 ЦК України, застосовують і при
вирішенні спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди, заподіяної
порушенням законодавства про охорону
навколишнього середовища. Особливості
застосування цивільно-правової
відповідальності за заподіяну шкоду
можуть бути передбачені спеціальними
законами, які регулюють питання
охорони певного виду такого
середовища.

В силу ст. 69 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
шкода, заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.68 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища», застосування заходів
дисциплінарної, адміністративної або
кримінальної відповідальності не
звільняє винних від компенсації шкоди,
заподіяної забрудненням навколишнього
природного середовища та погіршенням
якості природних ресурсів.

Виходячи із загальних правил судового
процесу (ст. 33 ГПК України) відповідно
до статті 1172 ЦК України позивач повинен
довести, що шкода заподіяна
працівником відповідача саме під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків, безпосередній
причинний зв'язок між правопорушенням
та заподіянням шкоди і розмір
відшкодування.

При цьому встановлення причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи, яка заподіяла шкоду, та збитками
потерпілої сторони є важливим
елементом доказування наявності
реальних збитків. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
завдавала є причиною, а збитки, які
виникли у потерпілої особи, - наслідком
такої протиправної поведінки.

Згідно ч. 1 ст. 224 ГК України, учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Стаття 153 ГК України визначає, що
суб'єкт господарювання, здійснюючи
господарську діяльність, зобов'язаний:

використовувати природні ресурси
відповідно до цільового призначення,
визначеного при їх наданні (придбанні)
для використання у господарській
діяльності;

ефективно і економно використовувати
природні ресурси на основі
застосування новітніх технологій у
виробничій діяльності;

здійснювати заходи щодо своєчасного
відтворення і запобігання псуванню,
забрудненню, засміченню та виснаженню
природних ресурсів, не допускати
зниження їх якості у процесі
господарювання;

своєчасно вносити відповідну плату за
використання природних ресурсів;

здійснювати господарську діяльність
без порушення прав інших власників та
користувачів природних ресурсів;

відшкодовувати збитки, завдані ним
власникам або первинним користувачам
природних ресурсів.

Як зазначалося вище у цій постанові,
відповідно до п. 1.4 Порядку організації
та проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища № 464 від 10.09.2008 р., вказаний
нормативно-правовий акт поширюється,
зокрема, на державних інспекторів з
охорони навколишнього природного
середовища Державної екологічної
інспекції, суб'єктів господарювання
(юридичних та фізичних осіб), оскільки,
як документ, фіксує факт проведення
планових, позапланових перевірок
суб'єктів господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог законодавства у сфері
охорони навколишнього природного
середовища та його дотримання.

Отже, зазначений Акт перевірки від
02.08.2013 р. слід розцінювати як належний
та допустимий доказ, в розумінні статей
33 та 34 ГПК України, в якому зафіксовано
факт вчинення правопорушення
природоохоронного законодавства.

У визначенні збитків слід виходити з
положень статті 22 ЦК України та статті
225 ГК України.

У відповідності до ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку із
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Як зазначалося вище у цій постанові,
для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Відповідно до ст. 35 ГПК України
преюдиціальне значення для
господарського суду мають вирок суду з
кримінальної справи, що набрав
законної сили, щодо певних подій та ким
вони вчинені або рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної
сили, щодо фактів, які встановлені
судом.

Частиною 4 ст. 35 ГПК України визначено,
що вирок суду в кримінальному
провадженні або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення, які набрали законної
сили, є обов'язковими для
господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Місцевим судом встановлено та
вбачається з матеріалів даної справи,
що працівник Відповідача - майстер лісу
ОСОБА_5, який перебував з Відповідачем у
трудових відносинах, що
підтверджується Наказом Долинського
спеціалізованого агролісгоспу № 17-к
від 23.04.2013 р. «Про прийняття на роботу»,
внаслідок службового недбальства
допустив незаконну порубку лісу, що
підтверджується Актом перевірки від
02.08.2013 р. та зазначені обставини
встановлено ухвалою Болехівського
міського суду Івано-Франківської
області від 06 грудня 2013 року у справі №
339/732/13-к 48 1-кп/339/42/13, яка набрала
законної сили, що, в свою чергу,
спричинило реальну шкоду
навколишньому природному середовищу у
розмірі 58 436,64 грн., а відтак є наявними
всі елементи цивільної
відповідальності, про що зазначено
вище у цій постанові, що
підтверджується належними та
допустимими доказами у справі, і
підстави для відповідальності власне
Відповідача, як юридичної особи, за
шкоду, завдану її працівником (майстром
лісу ОСОБА_5.) під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Разом з тим, належить зазначити, що, в
даному випадку Долинський САЛГ, як
постійний лісокористувач, не
дотримавшись вимог законодавства в
частині незабезпечення охорони та
захисту лісових насаджень, допустив, з
вини свого працівника, самовільну
порубку, на підпорядкованій йому
території, не забезпечив збереження не
призначених для порубки дерев, не
здійснив комплекс заходів, спрямованих
на збереження лісів, незаконних
порубок, не запобігав порушенням
законодавства у сфері охорони, захисту,
використання та відтворення лісів,
своєчасно не виявив таких порушень і не
вжив відповідних заходів щодо їх
усунення, а лише після виявлення
Державною екологічною інспекцією в
Івано-Франківській області фактів
незаконних порубок 10 дерев, звернувся
із відповідним листом до Долинського
РВ УМВС (а.с. 78).

Отже, своїми діями (бездіяльністю)
Долинський спеціалізований
агролісгосп ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» порушив
вимоги щодо ведення лісового
господарства, встановлених
законодавством у сфері охорони,
захисту, використання та відтворення
лісів.

Крім того, як вбачається із поданого
Апелянтом/відповідачем до апеляційної
скарги Акту взаємозвірки складеного
Долинським САЛГ та Долинським РВУ МВС
за 12 місяців 2013 р., який підписано
начальником Долинського РВУ МВС
І.С.Візнюк та Директором Долинського
САЛГ В.І.Данів, їх підписи посвідчено
печатками сторін (а.с. 81), Відповідачем
при проведенні взаємозвіряння не
заперечувався факт незаконної порубки
лісу у ввіреному йому господарстві за 12
місяців 2013 р., в т.ч. 17.07.2013 р. на
Гузіївській технічній дільниці
Долинського САЛГ, квартал 10, об'ємом 18,62
куб.м. на суму 58436,64 грн., згідно
протоколів.

З дослідження вищенаведених доказів,
які подані Позивачем в обґрунтування
даного позову та Апелянтом в
обґрунтування заперечень, враховуючи
приписи чинного законодавства України,
колегія суддів вважає безпідставним
посилання Апелянта/відповідача в
апеляційній скарзі та представників
Апелянта у судовому засіданні, що в
даному випадку відшкодування повинна
здійснювати сама особа, яка завдала
шкоди, тобто ОСОБА_5, та, що Долинський
спеціалізований агролісгосп не
зобов'язаний відшкодовувати шкоду,
заподіяну протиправними діями його
працівником, та, що Позивачем не
доведено належними доказами вини
Відповідача (рядки 44-45, 46-47 зверху на
сторінці 3-й описової частини
апеляційної скарги, рядки 1-24 зверху на
сторінці 4-й описової частини
апеляційної скарги)(а.с. 73, 74).

Усна заява представників
Апелянта/відповідача, що майстер лісу
ОСОБА_5 за власним бажанням звільнився
з роботи та виїхав до Російської
Федерації до уваги не береться, так як,
по-перше, зазначені обставини не
доведені Відповідачем належними
доказами, по-друге, не є підставою для
звільнення останнього від
відповідальності.

За приписами ст. 2 Бюджетного кодексу
України, бюджет - план формування та
використання фінансових ресурсів для
забезпечення завдань і функцій, які
здійснюються відповідно органами
державної влади, органами влади
Автономної Республіки Крим, органами
місцевого самоврядування протягом
бюджетного періоду; бюджетні кошти
(кошти бюджету) - належні відповідно до
законодавства надходження бюджету та
витрати бюджету; закон про Державний
бюджет України - закон, який затверджує
Державний бюджет України та містить
положення щодо забезпечення його
виконання протягом бюджетного періоду.

Частиною 1 статті 3 Бюджетного кодексу
України встановлено, що бюджетний
період для всіх бюджетів, що складають
бюджетну систему України, становить
один календарний рік, який починається
1 січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року. Неприйняття
Верховною Радою України закону про
Державний бюджет України до 1 січня
відповідного року не є підставою для
встановлення іншого бюджетного
періоду.

В силу п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу
України джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів є 30 відсотків
грошових стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу
України встановлено, що до надходжень
спеціального фонду місцевих бюджетів
належать 70 відсотків грошових стягнень
за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, в тому числі: до сільських,
селищних, міських бюджетів - 50
відсотків, обласних бюджетів та
бюджету Автономної Республіки Крим 20
відсотків, бюджетів міст Києва та
Севастополя - 70 відсотків.

Відтак, місцевим судом вірно
встановлено, що Відповідач
зобов'язаний відшкодувати завдані
збитки (спричинену шкоду) в дохід
спеціальних фондів Козаківської
сільської ради, Івано-Франківської
обласної ради та Державного бюджету
України.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
заслухала представників, які прибули в
судове засідання, оглянула та
дослідила докази подані сторонами у
справу, з'ясувала фактичні обставини,
що мають значення для вирішення спору в
їх сукупності, прийшла до висновку,
апеляційну скаргу Долинського
спеціалізованого агролісгоспу ОКП
«Івано-Франківськоблагроліс» залишити
без задоволення, рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 03
червня 2014 р. у справі № 909/308/14 - без змін.

Інші твердження Апелянта/відповідача
викладені в апеляційній скарзі до
уваги не приймаються, оскільки вони не
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, належними та
допустимими доказами (ст. 34 ГПК
України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір за перегляд судового
рішення в апеляційному порядку
покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 29, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 99, 101,
103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 03.06.2014
року у справі № 909/308/14 - залишити без
змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору
за перегляд судового рішення в
апеляційному порядку покласти на
апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути
господарському суду
Івано-Франківської області.

Головуючий суддя
Данко Л.С.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Якімець Г.Г.

В судовому засіданні 16.07.2014 р.
оголошено вступну і резолютивну часини
постанови. Повний текст постанови
складено та підписано - 18.07.2014р.