ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 липня 2014 р. Справа № 902/1545/13

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сушия" 01010, м. Київ,
вул. Московська, 29-А ідент. код 35266336

до:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Овертайм" 21050,
Вінницька область, м. Вінниця,
Ленінський район, вул. Козицького, буд.
51, корпус 1

про спонукання виконати дії та
стягення 300000 грн. штрафу

Склад суддів господарського суду
Вінницької області :

Головуючий суддя Даценко М.В.

Секретар судового засідання Крейдін
В.О.

Представники сторін:

ТОВ "Сушия", Галінський М.О.,
довіреність № 17 від 07.07.14, ;

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сушия" звернулось до
господарського суду Вінницької
області з позовом - зобов"язати ТОВ
"Овертайм" вчинити дії по припиненню
реалізації на території
торгівельно-розважального комплексу
"Магіцент" страв японської кухні в
будь-яких закладах громадського
харчування окрім закладу громадського
харчування ТОВ "Сушия" та стягення з
ТОВ "Овертайм" 300000 грн. штрафу.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач
посилається на договір оренди від
17.08.2011р. укладений ТОВ "Овертайм" та ТОВ
"Сушия", відповідно до п. 5.4.4 якого ТОВ
"Овертайм" (орендодавець) зобов"язався
не розташовувати самостійно та /або не
дозволяти третім особам здійснювати
розміщення та ТРК нових об"єктів
громадського харчування, видом
діяльності яких виключно чи частково є
японська кухня та на чеки закладу
громадського харчування "Мафія", ТОВ
"Жар-КО".

15.11.13р. господарським судом Вінницької
області порушено провадження у справі
№ 902/1545/13.

В зв"язку з необхідністю витребування
додаткових документів розгляд справи
відкладався.

Ухвалою суду від 21.01.14р. позов залишено
без розгляду.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.04.14р. ухвалу
господарського суду Вінницької
області від 21.01.14р. скасовано.

Розпорядженням керівника апарату суду
справу спрямовано судді Даценку М.В. на
повторний розгляд.

Ухвалою суду від 28.04.14р. справу № 902/1545/13
призначено до розгляду на 29.05.14р.

В зв'язку з перебуванням судді Даценко
М.В. (з 12.05.14 по 13.06.14р.) у відпустці,
засідання не відбулось. Ухвалою суду
від 16.06.14р. справу призначено до
розгляду на 01.07.14р. Відповідач свого
представника в судове засідання не
направив.

Відповідно до клопотання представника
позивача, ухвалою суду від 01.07.2014р.
продовжено строк вирішення спору у
справі № 902/1545/13 на 15 днів до 15.07.2014р.
розгляд справи призначено на 14.07.14р.

Зазначеною ухвалою позивача
зобов'язано надати додаткові документи
необхідні для вирішення спору.

Позивача також попереджено, що в разі
ухилення від виконання вимог ухвали
суду справу буде розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Позивач належним чином вимоги ухвали
суду не виконав, витребувані ухвалою
суду документи не надав, його
представник в судовому засіданні
заявив, що позивачем подані всі
документи для розгляду спору, інших
документів в обґрунтування заявлених
вимог у нього немає, заявлені вимоги
підтримав.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, вимоги ухвали
суду не виконав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача судом встановлено, що 17 серпня
2011 року між товариством з обмеженою
відповідальністю «Сушия» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Овертайм» було
укладено договір оренди.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 договору
відповідач зобов'язався у строк,
визначений договором передати
позивачу у тимчасове платне
користування частину нежитлового
приміщення, загальною площею 348,8 м. кв.,
розташованого на першому поверсі
корпусу № 3 в
торгівельно-розважальному комплексі
«Магіцентр», що знаходиться за адресою:
м. Вінниця, вул. Козицького, 51.

Наданим позивачем актом
прийому-передачі від 17.08.11р.
(ксерокопія) стверджується, що сторони
виконали умови договору щодо прийому -
передачі об'єкту оренди.

П. 2.1 розділу 2 договору визначено, що
позивач використовує об'єкт оренди для
розміщення закладу громадського
харчування. Договір набуває чинності з
дня його підписання сторонами та діє до
31.12.2020 року.

Відповідно до пункту 5.4.4. договору
відповідач зобов'язався не
розташовувати самостійно та/або не
дозволяти третім особам здійснювати
розміщення в
торгівельно-розважальному комплексі
ТРК «Магіцентр» нових об'єктів
громадського харчування, видом
діяльності яких виключно чи частково є
японська кухня.

П. 15.15. договору визначено, що за
порушення відповідачем п. 5.4.4. договору
він сплачує позивачу штраф у розмірі 300
000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
також посилається на те, що у квітні 2013
року йому стало відомо про відкриття в
торгівельно-розважальному комплексі
відповідача поряд із закладом
громадського харчування японської
кухні позивача закладу громадського
харчування «Mafia», який в свою чергу
також реалізовує страви італійської
японської кухні, що, зокрема,
підтверджується копією чека № 4540 від
11.06.2013р., копією чека від 11.06.2013р.,
фотографіями.

11.07.13р. позивачем з метою
безпосереднього врегулювання спору з
відповідачем на адресу останнього було
направлено претензію за вих. № 390/ю, яка
містила вимогу про негайне (в
будь-якому разі) не пізніше 7 (семи)
календарних днів з дати отримання
претензії припинення порушення п. 5.4.4.
розділу 5 договору оренди від 17 серпня
2011 року та сплати позивачу штрафу,
визначеного п. 15.15 розділу15 договору у
розмірі 300 000 грн.

27.08.13р. на адресу позивача надійшов лист
від відповідача про результати
розгляду претензії, згідно якого
відповідач вважає, що свої зобов'язання
перед позивачем за договором
виконувало і виконує належним чином та
у повному обсязі.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача
необґрунтовані та такі, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Згідно ч.1 ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч.1 ст.36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

На підтвердження фактичних обставин
порушення відповідачем умов договору
позивачем подано до суду фіскальний
чек (ксерокопія) від 11.06.13р. № 4540 в якому
зазначено, що він виданий кафе ТОВ «ЖАР
- КО» м. Вінниця, вул. Козицького, 51 <В.
Соборна 24> як плату за вино «Алазанська
долина біле» на суму 24,00 грн. та чек №
24726 від 23.12.13р. як плату за "Джемисон" на
суму 45,00 грн. які не можуть бути взяті
судом як доказ в обґрунтування
заявлених вимог так як вони не
підтверджують порушення умов договору.

Надані позивачем як доказ в
обґрунтування заявлених вимог чеки б/н
від 11.06.13р. (ксерокопія) та б/н від 23.12.13р.
також не можуть бути взяті судом до
уваги так як вони не містять реквізитів
що видані об'єктом громадського
харчування яке розташовано в ТРК в
порушення вимог п. 5.4.4. договору.

Посилання позивача на визнання
відповідачем у листі № 157 від 12.08.2013р.
знаходження у торговому центрі закладу
громадського харчування «Mafia» в м.
Вінниця по вул. Козицького 51 також не
береться судом до уваги так як лист
підписано невідомою особою «Директор
ТОВ «Овертайм» ОСОБА_1.» тоді як ухвалою
суду від 18.04.2013р. господарським судом
Вінницької області у справі № 15/52/2012/5003
про банкрутство ТОВ «Овертайм»
виконання обов'язків керівника ТОВ
«Овертайм» покладено на розпорядника
майна ТОВ «Овертайм» арбітражного
керуючого Василика В.В.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

Враховуючи викладене в позовних
вимогах, з зазначених в позові підстав,
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4-3, 32, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115
ГПК України суд

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя Даценко
М.В.

Повне рішення складено 16 липня 2014 р.

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи

2 - Товариству з обмеженою
відповідальністю "Сушия" 01010, м. Київ,
вул. Московська, 29-А ідент.

3 - Товариству з обмеженою
відповідальністю "Овертайм" 21050,
Вінницька область, м. Вінниця,
Ленінський район, вул. Козицького, буд.
51, корпус 1 код,

4,5 - Арбітражному керуючому Василику
В.В. (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2).