ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Справа № 5016/3340/2011(4/138)
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Гольцової
Л.А.,розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Славич"на постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 22.01.2014за скаргою Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль"на діївідділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській областіпро визнання
незаконним та скасування акту опису та
арешту баштового крану від 29.10.2013у
справі№ 5016/3340/2011(4/138) господарського
суду Миколаївської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк
Аваль"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Славич"за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 1. ОСОБА_5; 2.
ОСОБА_6;простягнення заборгованості у
сумі 10 450 026,96 грн.в судовому засіданні
взяли участь представники: - позивача
повідомлений, але не з'явився; -
відповідача Данилова К.Ю., - третьої
особи 1 повідомлений, але не з'явився; -
третьої особи 2 повідомлений, але не
з'явився; - ВДВС повідомлений, але не
з'явився;ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 09.12.2013 у
справі №5016/3340/2011(4/138) (суддя Дубова Т.М.)
відмовлено Публічному акціонерному
товариству "Райффайзен Банк Аваль"
(надалі банк) у відновленні строку на
оскарження дій відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області (надалі ВДВС), що
полягають у винесенні ВДВС акту опису
та арешту баштового крану.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 (судді:
Жеков В.І., Величко Т.А., Бойко Л.І.)
вказану ухвалу місцевого
господарського суду скасовано, скаргу
банку передано до господарського суду
Миколаївської області на розгляд.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Славич" (надалі ТОВ
"Славчи"/відповідач у даній справі), не
погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, звернулося до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального та
матеріального права, просить постанову
скасувати, а ухвалу місцевого
господарського суду залишити без змін.

Сторони належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
даної справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного судового акту, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 21.12.2012 у
даній справі частково задоволений
позов банку до ТОВ "Славич"; за рішенням
стягнуто з товариства 9 107 442,21 грн.

На виконання вказаного рішення видано
наказ від 20.02.2013.

03.07.2013 ВДВС винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання наказу господарського суду
Миколаївської області від 20.02.2013
№5016/3340/2011(4/138); крім того, згідно з
вказаною постановою вирішено накласти
арешт на все рухоме та нерухоме майно
боржника.

29.10.2013 ВДВС складений акт опису й арешту
майна, згідно з яким описано й
арештовано наступне майно ТОВ "Славич":
баштовий кран ТЕРЕХ COMEDIL, 2008 року
випуску.

Звертаючись із скаргою на дії ВДВС, що
полягають в описі й арешті вказаного
баштового крану, та вимагаючи визнати
незаконним акт опису й арешту майна від
29.10.2013 і скасувати вказаний акт, банк
послався на те, що вказаний акт
складено з порушенням ст. 52 Закону
України "Про виконавче провадження".
Крім того, заявив клопотання про
поновлення строку на оскарження акту
ВДВС від 29.10.2013, обґрунтовуючи його тим,
що банку стало відомо про існування
вказаного акту лише 18.11.2013, після
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження, а на адресу
банку вказаний акт не направлявся.

Місцевий господарський суд,
відмовляючи у задоволенні клопотання
банку про відновлення строку на
оскарження акту, послався на те, що
банком не надано доказів ознайомлення
з матеріалами виконавчого провадження
саме 18.11.2013, при тому, що він був
обізнаний про наявність постанови про
відкриття виконавчого провадження від
03.07.2012, в якій визначена адреса мережі
Інтернет та ідентифікатор для доступу
до нього. При цьому, місцевий
господарський суд послався на п. 9.7.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012,
п. 1.12.5. Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012.

Апеляційний господарський суд, не
погодився із такими висновками
місцевого господарського суду, та,
керуючись приписами Закону України
"Про судоустрій і статус суддів", ст. 55
Конституції України, п. 9.7. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012, скасував ухвалу
місцевого господарського суду, і
скаргу банку на дії ВДВС передав на
розгляд до суду.

Вищий господарський суд України
погоджується із такими висновками суду
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до статті 55 Конституції
України, кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини 2 статті 124
Конституції України, юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі. Суд здійснює
правосуддя на засадах верховенства
права, забезпечує захист гарантованих
Конституцією України та законами прав
і законних інтересів юридичних осіб.

В силу приписів статті 2 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" від
07.07.2010, № 2453-VI, суд, здійснюючи
правосуддя на засадах верховенства
права, забезпечує кожному право на
справедливий суд та повагу до інших
прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України, а
також міжнародними договорами, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 7 цього ж
Закону, кожному гарантується захист
його прав, свобод та законних інтересів
незалежним і безстороннім судом,
утвореним відповідно до закону.

Конституційне право на судовий захист
передбачає як невід'ємну частину
такого захисту можливість поновлення
порушених прав і свобод громадян,
правомірність вимог яких встановлена в
належній судовій процедурі і
формалізована в судовому рішенні, і
конкретні гарантії, які дозволяли б
реалізовувати його в повному об'ємі і
забезпечувати ефективне поновлення в
правах за допомогою правосуддя, яке
відповідає вимогам справедливості, що
узгоджується також зі ст.13 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод.

Відповідно до п 9.7. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
встановлений у частині першій статті
1212 ГПК десятиденний строк для подання
скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог статті 53 ГПК може
бути відновлений за наявності поважних
причин його пропуску та на підставі
заяви скаржника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в останній у вигляді клопотання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
погоджується із висновком суду
апеляційної інстанції щодо
поверхневого розгляду місцевим
господарським судом клопотання банку
про відновлення процесуального строку,
а можливість банку дізнатися із мережі
Інтернет про хід виконавчого
провадження з виконання наказу
господарського суду Миколаївської
області від 20.02.2013 №5016/3340/2011(4/138), про яку
зазначив місцевий господарський суд,
не може впливати на право особи
отримувати виконавчі документи та
оскаржувати їх в установленому законом
порядку до суду, в тому числі, й у разі
пропуску строку на їх оскарження з
відповідним клопотанням про його
відновлення.

В силу ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
судове рішення ухвалюється суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Суд апеляційної інстанції використав у
повному обсязі свої повноваження,
передбачені процесуальним законом та
правомірно скасував увалу місцевого
господарського суду, а відтак, відсутні
підстави для скасування постанови суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Славич"
залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 у справі
№5016/3340/2011(4/138) залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді
Т.Л. Барицька

Л.А. Гольцова