ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014 р.
Справа №917/1020/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Українська
гірничо-металургійна компанія", вул.
Баренбойма - 1, м.Київ, 01013

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод",
вул. Івана Приходька - 141, м.Кременчук,
Полтавська область,39621

про стягнення 199 019,76грн.

Суддя І.Г. Кльопов

Представники:

від позивача: Герелес Л.В., дор. № 1072 від
02.07.14р.

від відповідача: Гнатенко С.І., дор.
№30-21/5 від 15.01.14р.

У судовому засіданні 03.07.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна
заява Приватного акціонерного
товариства "Українська
гірничо-металургійна компанія" про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" заборгованість за
Договором поставки товару № 0064-СН від
21.01.2014р. у розмірі 199019,76 грн., у т.ч.
185115,36грн. - сума основного боргу,
7764,27грн. - інфляційні нарахування,
953,33грн. - 3% річних та 5186,80грн. - пеня.

Позивач позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав.

В зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів наявних в
матеріалах справи достатньо для
розгляду справи, справа розглядається
за наявними в ній матеріалами на
підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

21 січня 2014 року між приватним
акціонерним товариством «Українська
гірничо-металургійна компанія» в особі
Харківської регіональної філії
Приватного акціонерного товариства
«Українська гірничо-металургійна
компанія» (Постачальник, Позивач) та
публічним акціонерним товариством
«Кременчуцький сталеливарний завод»
(ідентифікаційний код юридичної особи
№ 05756783) (Покупець, Відповідач) було
укладено Договір поставки товару №
0064-СН ( Договір).

Відповідно до умов Договору
Постачальник (Позивач) зобов'язався
поставити і передати у власність
Покупця визначений договором товар, а
Покупець (Відповідач) прийняти цей
товар та своєчасно здійснювати його
оплату. Найменування, одиниця виміру,
загальна кількість товару, ціна за
одиницю товару, його часткове
співвідношення
(асортимент,номенклатура) вказана в
Специфікаціях, у вигляді Додатків до
даного Договору, які є невід'ємною їх
частиною (п.1.1 та п.1.2 Договору)..

Відповідачем договір поставки товару
№ 0064-СН від 21 січня 2014 року був
підписаний 13 лютого 2014 року.

Як зазначає позивач, виконуючи
договірні зобов'язання по Договору,
Позивач поставив Відповідачу в строк з
19.02.14 р. по 21.02.14 р. відповідно до умов
Договору металопродукцію на суму
235281,00грн., що підтверджується
видатковими накладними №Хф000000611 від
19.02.2014р. на суму 78763,92грн., №Хф000000629 від
20.02.2014р. на суму 82783,02грн., Хф000000659 від
21.02.2014р. на суму 73734,06грн. та довіреністю
№ від 18.02.2014р. (копії в матеріалах
справи).

Таким чином, в рамках договору № 0064-СН
від 21.01.2014 року за специфікацією № 1
було поставлено товару на суму 235 281,00
грн.

Відповідно до п. 6.1. Договору розрахунки
за товар здійснюються Покупцем
протягом 30-ти календарних днів з дати
поставки.

Вказана металопродукція не була
оплачена Покупцем повністю, 06.05.2014 року
публічним акціонерним товариством
«Кременчуцький сталеливарний завод»
повернуто товар на суму 50115,36 грн. за
накладною Хф000000007 від 06.05.2014 року.

Таким чином, сума заборгованості
публічного акціонерного товариства
«Кременчуцький сталеливарний завод»
перед приватним акціонерним
товариством «Українська
гірничо-металургійна компанія» станом
на 13.05.2014 р. за поставлену
металопродукцію за договором № 0064-СН
від 21.01.2014 року складає 185 115,36 грн.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною першою ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний сплатити
на вимогу продавця суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем трьох процентів річних від
простроченої суми у розмірі 953,33грн. та
суму інфляційних нарахувань - 7764,27грн,
суд прийшов до висновку, що вимоги
позивача відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України є
правомірними та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним
із видів забезпечення виконання
зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549
Цивільного кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Пунктом 10,2 Договору Постачальник за
несвоєчасну поставку сплачує Покупцю
неустойку в розмірі 0,1% від вартості
неоплаченого товару за кожний день
прострочення.

Так як 0,1% від вартості неоплаченого
товару за кожний день прострочення є
більшим від розміру подвійної ставки
НБУ, що діє на момент прострочення, то
відповідно до вимог ч. З Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно ч.б ст.232 Господарського кодексу
України, яка передбачає, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Так, сума пені, що нарахована
відповідачу становить 5186,80грн.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як зазначається в частині першій ст.32
ГПК України, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення спору.

Доказів в спростування
вищевикладеного чи інших заперечень по
суті спору відповідач суду не надав.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно повно
та об'єктивно за своїм внутрішнім
переконанням оцінивши всі обставин
справи в їх сукупності, суд дійшов
висновку про задоволення позову
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України
судові витрати, понесені позивачем при
подачі позову, покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод", вул. Івана
Приходька - 141, м.Кременчук, Полтавська
область,39621 (ід.код 4679 у ПАТ КБ
"Приватбанк" м.Дніпропетровськ, МФО 305299,
п/р 3592 у відділенні "Кременчуцька
філія Полтавського ГРУ "Приватбанк",
м.Кременчук,МФО 331401) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Українська гірничо-металургійна
компанія", вул. Баренбойма - 1, м.Київ, 01013
(ід.код 25412086, р/р 7201 в ПАТ
"Альфа-Банк",м.Київ, МФО 300346)
заборгованість за Договором поставки
товару № 0064-СН від 21.01.2014р. у розмірі
199019,76 грн., у т.ч. 185115,36грн. - сума
основного боргу, 7764,27грн. - інфляційні
нарахування, 953,33грн. - 3% річних та
5186,80грн. - пеня, а також 3980,40грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 04.07.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.