ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2014 року
Справа №904/2014/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М .-
доповідача,

суддів: Верхогляд Т.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання:
Малику С.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Кузьменко Н.О.,
довіреність №8 від 08.01.14;

представники відповідачів-1,2 в судове
засідання не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ВКФ
Тріада" на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.05.2014
року у справі №904/2014/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю торгова група
"Інтерпап", м.Київ

до відповідача-1: товариства з
обмеженою відповідальністю "ВКФ
Тріада", м.Київ

відповідача-2: товариства з обмеженою
відповідальністю торговий дім "Беріл",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 458 698,10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.05.2014
року у справі №904/2014/14 (суддя Крижний
О.М.):

- припинено провадження у справі в
частині стягнення заборгованості у
розмірі 5000,00 грн., оскільки ця сума
заборгованості погашена після
звернення з позовом до суду;

- позов задоволений частково;

- стягнуто солідарно з товариства з
обмеженою відповідальністю "ВКФ
Тріада" та товариства з обмеженою
відповідальністю торговий дім "Беріл"
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю торгова група
"Інтерпап" суму основного боргу в
розмірі 1000,00 грн.;

- стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКФ Тріада" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю торгова група
"Інтерпап" суму основного боргу у
розмірі 421 119,90 грн., пеню у розмірі 4 277,14
грн., штраф у розмірі 15 765,60 грн.,
проценти за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 11 515,44 грн.;

- в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що на підставі Договору
купівлі-продажу від 19.11.2012 року №ТГ-867
був поставлений товар, строк оплати
його настав, але відповідач ухилився
від здійснення сплати.

Не погодившись з рішенням
господарського суду, до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду звернувся
відповідач-1 із апеляційною скаргою, в
якій

посилається на недійсність Договору
поруки від 20.11.2012 року, фіктивність його
з метою штучної зміни підсудності, що
судом першої інстанції не дано оцінки і
неправомірно порушено провадження у
справі з порушенням ч. 3 ст. 15 ГПК
України.

Відповідач-1 вважає, що має бути
застосовано положення ст. 17 ГПК України
і справа повинна була розглядатись
господарським судом м.Києва.
Клопотання про роз'єднання позовних
вимог не було вирішено по суті.
Видаткові накладні оформлені з
порушенням вимог закону, оскільки
відсутнє прізвище особи, що прийняла
товар, а також посилання на доручення.
Слід доказувати кожну обставину
окремо. Оскільки право власності на
товар переходить з моменту підписання
видаткової накладної, а вони оформлені
з порушенням закону, то відсутнє
зобов'язання оплатити товар, а тим
більше штрафні санкції.

Просить скасувати рішення першої
інстанції у справі №904/2014/14.

10.07.2014 року від позивача надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
представник зазначає, що доводи
апеляційної скарги є безпідставними та
необґрунтованими, а рішення
господарського суду винесена у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у справі.

10.07.2014 року від представника
відповідача-2 надійшла заява про
розгляд справи без його участі.

Представник відповідача-1 в судове
засідання не з'явився, про дату та час
судового засідання повідомлений
належним чином, також 09.07.2014 року від
відповідача-1 надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, у зв'язку із об'єктивним
причинами.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови пленуму
ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки розгляд справи може бути
відкладений виключно у зв'язку із
неможливістю розглянути справу у
даному судовому засіданні, а не у
зв'язку з неявкою сторін, суд вважає, що
наявних у справі матеріалів достатньо
для прийняття рішення по справі. Таким
чином, підстави для відкладення
розгляду справи відсутні.

10.07.2014 року оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
задоволення вимог апеляційної скарги
та просив оскаржуване рішення залишити
без змін.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи сторін і давши їм
правову оцінку, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
доводи апеляційної скарги товариства з
обмеженою відповідальністю "ВКФ
Тріада" не можуть бути підставами для
скасування судового рішення з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК
України).

Статтею 218 ГК України визначено, що у
разі якщо інше не передбачено законом
або договором, суб'єкт господарювання
за порушення господарського
зобов'язання несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Матеріалами справи встановлено і
доводами апеляційної скарги не
спростовано, що між сторонами склалися
правовідносини з приводу поставки
товару на підставі Договору
купівлі-продажу від 19 листопада 2012 року
(далі-Договір, а.с.18), який був частково
оплачений відповідачем.

Відповідач не заперечує факт отримання
товару, проте заперечує проти зміни
підсудності з урахуванням наявності
договору поруки.

У Договорі сторони обумовили факт
переходу права власності на товар від
Продавця до Покупця у момент передачі
товару та підписання представниками
обох сторін видаткової накладної. З
матеріалів справи видно, що видаткові
накладні підписані (а.с.20,22,24,26, 28, 30, 31, 34,
36), вони знайшли своє відображення у
податковій звітності (а.с.103-111).

Посилання відповідача-1 на порушення
судом першої інстанції положень ст. 17
ГПК України не може бути підставою для
скасування судового рішення, оскільки
воно стосується випадків
непідсудності справи суду. Проте, з
урахуванням наявності двох
відповідачів у справі з урахуванням
поручителя (а.с.38) не можна стверджувати
про непідсудність справи
господарському суду Дніпропетровської
області, оскільки у відповідності до ч.
3 ст. 15 ГПК України, справи у спорах за
участю кількості відповідачів
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням одного з
відповідачів (сторони за Договором
поруки від 20.11.2012 року) за вибором
позивача, що і було зроблено.
Твердження про недійсність договору
поруки не може бути підставою для
скасування судового рішення, оскільки
відповідний позов не був заявлений, а
договір не є нікчемним і потребує свого
визнання недійсним у судовому порядку.
Доказом отримання товару, крім
видаткових накладних, є факт сплати за
нього, при чому всі накладні оформлені
аналогічним чином.

Суд першої інстанції правильно
становив всі фактичні обставини
справи, дав їм правильну юридичну
оцінку і підстави для його скасування
відсутні.

Згідно постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року №6 «Про судове рішення» - рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального та
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ВКФ
Тріада" на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.05.2014
року у справі №904/2014/14 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.05.2014 року у справі №904/2014/14
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст складений 14.07.2014 року.

Головуючий суддя
Л.М. Білецька

Суддя
Т.А. Верхогляд

Суддя
І.В. Тищик