ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014 року Справа №
904/1718/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Дармін М.О., Прудніков В.В. (зміна
складу колегії відбулася на підставі
розпорядження голови суду від 08.07.2014р.)

Секретар судового засідання: Литвин
А.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Карпов А.О. представник,
довіреність №860 від 22.04.14;

від позивача: Овчинніков Б.С.
представник, довіреність №29 від 01.01.14;

від позивача: Працюк В.В. представник,
довіреність №141 від 01.01.14;

від відповідача: Невмержицька О.М.
представник, довіреність №52-16/107 від
30.01.14.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.05.2014р.
у справі № 904/1718/14

за позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м.Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного
товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м.
Кривий Ріг

про стягнення 11 238,12 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.05.2014р.
у справі №904/1718/14 (суддя Колісник І.І.)
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ
КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг, на користь
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м.Дніпропетровськ, плату за
користування вагонами у сумі 10 295,04 грн.,
збір за зберігання вантажу у сумі 943,08
грн., судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

Не погодившись з оскарженим рішенням,
відповідач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
прийняти нове, яким відмовити в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі. Вважає, що рішення винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідач в апеляційній скарзі
зазначає, що акти загальної форми ГУ-23,
надані позивачем в підтвердження
наявності вини ПАТ "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" у
скупченості вагонів на ст..Кривий Ріг,
не є належним доказом, оскільки вони не
відповідають вимогам п.8 Правил
користування вагонами та контейнерами,
з огляду на те, що підписані
неуповноваженими представниками
відповідача; відповідно до Положення
про зайнятість колій станції
призначення за спірним наказом вина
відповідача у затримці вагонів на
шляху прямування відсутня, оскільки
доводи позивача про зайнятість колій
на станції призначення спростовуються
фактичною їх зайнятістю з вини
позивача внаслідок недотримання ним
вимог Єдиного технологічного процесу
роботи під'їзної колії ПАТ "ПівдГЗК" і
станції примикання Кривий Ріг
Придніпровської залізниці та
наявністю достатньої кількості
вільних колій, на які можна було
доставити спірні вагони. Будь які
докази відмови відповідача прийняти
спірні вагони у матеріалах справи
відсутні. Стверджує, що відповідач був
готовий прийняти затримані вагони.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просить суд залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а рішення
господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи та
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Взаємовідносини залізниці з
контрагентами визначаються Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів та відповідними
договорами. Щодо порядку та умов
експлуатації залізничних під'їзних
колій, подачі та збирання вагонів
згідно зі ст. 21 Закону України "Про
залізничний транспорт " та ст. 71 Статуту
визначаються договором.

Взаємовідносини залізниці щодо подачі
та забирання вагонів між
ДП"Придніпровська залізниця" та ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", регулюються договором
№ПР/М-08-2/11-2476аНЮдч про експлуатацію
залізничної під'їзної колії відкритого
акціонерного товариства "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці" від 06.11.08р.

На підставі вищевказаної угоди, за
накладними №№ 40276910, 40270993, 40270944, 40270951,
40270969, 40271025, 40270928, 40270878, 40271033, 40271512, 40271595,
40271629, 40271520, 40271538, 40271603, 40271611, 40271645, 40271546,
40271504, 40271553, 40271587, 40271637, 40271579, 40271694, 40271686,
40271678, 40271710, 40270902, 40270936, 40270977, 40270860, 40271017,
40270852, 40270886, 40270985, 40271009, 40266702, 40266694,
40266728,40266637, 40267444, 40266645, 40266736, 40266751, 40266710,
40266652, 40266686, 40266629, 40266660, 40266678 залізницею
були прийняті порожні власні вагони
для перевезення на адресу одержувача
ПАТ"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (а.с. 117 - 166, т.1).

Відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил
користування вагонами та контейнерами
(далі Правила), затверджених наказом
Міністерства транспорту України
25.02.1999р. №113 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999р.
за № 165/3458, на шляху прямування дані
вагони були затримані на підставі
наказу № 500 від 15.09.2013 року через
зайнятість колій на станції
призначення Кривий Ріг, у зв'язку з
неприйняттям вантажу одержувачем ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на свою під'їзну колію. За час
затримки вагонів, згідно до відомостей
плати за користування вагонами ф.ГУ-46
19099831, 20099832, 22099837, 10109860 залізницею було
нараховано плату за користування
вагонами у сумі 10295,04 грн. та збір за
зберігання вантажу у загальній сумі
943,08 грн. з ПДВ за накопичувальною
карткою форми ФДУ-92 №23099187. У зазначених
документах працівники відповідача
зазначили про відмову від оплати,
оскільки колії були вільні, вагони
прийняти могли.

Стаття 908 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується із ст. 307
Господарського кодексу України
встановлює, що умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту за
користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами,
громадянами - суб'єктами
підприємницької діяльності вноситься
плата. Порядок визначення плати за
користування вагонами (контейнерами)
та увільнення від зазначеної плати у
разі затримки вагонів (контейнерів), що
виникла з вини залізниці,
встановлюється Правилами користування
вагонами і контейнерами. Зазначена
плата вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства.

Плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватись лише за наявності вини
у сторони у зобов'язанні.

Збір за зберігання вантажу
розраховується згідно п.8 Правил
зберігання вантажів: "Збір за
зберігання вантажів у вагонах у разі
затримки їх з вини одержувача, після
закінчення терміну безоплатного
зберігання сплачується незалежно від
місця затримки (на станції призначення
та на підходах до неї, на прикордонних,
припортових станціях тощо)" та п. 2
Тарифного керівництва № 1 п.п. 2.1 "Збір
за зберігання власного (орендованого)
рухомого складу на своїх осях (з
одиниці) справляється в розмірі 5, 90 грн.
за добу. У всіх випадках неповна доба
округляється до повної ".

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів встановлено, що порожні власні
вагони перевозяться за перевізними
документами, в яких у графі
"найменування вантажу" вказується:
"Власник вагона (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт тощо)". Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
17 Тарифного керівництва №1. Отже,
порожні приватні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом №1,
а також інші права та обов'язки, які має
одержувач відносно вантажу, що прибув
на його адресу.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Наказ про затримку спірних вагонів на
підході до станції призначення був
виданий через наявність на коліях
станції призначення Кривий Ріг
неприйнятих ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
вагонів, що надійшли на його адресу. За
цим фактом станцією затримки Мусіївка
у порядку передбаченому п.9,10 Правил,
складено акти про затримку вагонів
форми ГУ-23а № 20 від 15.09.2013 року та акт
загальної форми ГУ-23 № 22 від 15.09.2013 року.
Повідомлення про затримку вагонів
станцією призначення Кривий Ріг
представникам комбінату вручено в
порядку і строки, визначені, абз. 4 п. 10 р.
III Правил користування вагонами та
контейнерами.

Позивач посилається на те, що на час
прийняття спірних наказів всі колії
станції Кривий Ріг були зайняті з вини
відповідача. Зайнятість
прийомо-відправочних колій по ст.
Кривий Ріг, згідно з технологічним
процесом роботи станції планує поїзний
диспетчер дирекції з урахуванням
підводу під навантаження порожніх
вагонів парку УЗ і власних, вагонів з
вантажами на адресу підприємства,
маневрової роботи, необхідності
приймання навантажених маршрутів і ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", обгону локомотивів, для чого
необхідна наявність вільних колій
станції. Згідно п. 13.2.1 п. 14.2 Інструкції з
руху поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.05р. № 5076,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього технічно -
розпорядчим актом станції.

Посилання на акти загальної форми, як
на підтвердження затримки вагонів на
колії станції Кривий Ріг з вини
одержувача, зазначені також у
Положенні про зайнятість колій по ст.
Кривий Ріг.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил
користування вагонами, усі завантажені
вагони, а також порожні вагони, які
належать підприємствам, організаціям,
портам, установам і громадянам, та
орендовані ними, знаходяться на
станціях і на підходах до них в
очікуванні подавання під вантажні або
інші операції з причин, які залежать
від вантажовласника, є такими, що
перебувають у користуванні
вантажовласника. У разі затримки
вагонів на станції з причин, які
залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
початку та закінчення затримки вагонів
і їх номери.

Про затримку вагонів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.
Облік затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Усі дані в цьому акті,
передаються станцією у повідомленні
про затримку вагонів на станцію
призначення. Станція призначення
інформує вантажовласника про затримку
вагонів з його вини, передаючи йому
копію повідомлення про затримку
вагонів не пізніше двох годин після
його отримання (телефонограмою,
телеграфом, поштовим зв'язком, через
посильних, факсом або іншим способом)
(пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та
нарахування плати за користування ними
провадиться на станціях відправлення
та призначення за Відомістю плати за
користування вагонами форми ГУ-46, яка
складається на підставі Пам'яток про
подавання/забирання вагонів форми ГУ-45,
Повідомлення про закінчення вантажних
операцій з вагонами, Актів про затримку
вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної
форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ
Правил користування вагонами і
контейнерами загальний час, за який
вноситься вантажовласником плата
залізниці за користування вагонами,
включає час затримки вагонів з його
вини та час перебування їх у
безпосередньому розпорядженні
вантажовласника. Час до 30 хвилин не
враховується, час 30 хвилин і більше
враховується як повна година.

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідності до зазначених вище вимог
станціями затримки Мусіївка та
призначення Кривий Ріг були оформлені
акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №
20 від 15.09.2013 року, загальної форми ГУ-23
№ 22 від 15.09.2013 року, акти загальної
форми ГУ-23 на віднесення на
відповідальність вантажовласника №№
7618-7623, 7675-7682, 7684-7687, 7624, 7669-7670, 7662-7665, 7712-7714,
7644, 7625-7626, 7650-7652, 7645, 7726-7736, 7608-7612, 7672-7674, 7720
(а.с. 33-77, т.1, а.с. 82- 85, т.2), на підставі
яких розрахована плата за
користування спірними вагонами по
відомості плати ф.ГУ-46 у сумі 10 295,04 грн.
та збір за зберігання вантажу у сумі
943,08 грн. за накопичувальною карткою
форми ФДУ-92.

Як вбачається з доданих до
матеріалів справи актів загальної
форми ГУ-23 їх складено відповідно до
вимог п. 8 "Правил користування вагонами
та контейнерами", згідно з яким, у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції
та вантажовласником.

Відповідно до приписів пункту 3 Правил
складання актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 року № 334, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.2002
року за № 567/6855, акти загальної форми
складаються (окрім іншого), як у випадку
затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства, так і в інших випадках
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, якщо при цьому не
потрібне складання комерційного акта.

При цьому акт загальної форми
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Отже, на станції призначення,
відповідно до Правил складання актів
акт форми ГУ-23 може бути складений без
участі представника вантажовласника,
лише за участі не менше двох осіб для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності.

Акти загальної форми ГУ-23 станції
призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці складені не
про затримку вагонів на передавальних
коліях станції призначення з причин,
які залежать від вантажовласника, про
що йдеться у пункті 8 Правил
користування вагонами і контейнерами,
а на віднесення на відповідальність
вантажовласника зайнятості колій
призначення порожніми вагонами (тобто
такими, які не призначені для їх
вивантаження та перевантаження) з
причин їх скупчення з вини
вантажовласника.

Надані позивачем акти загальної форми
(форма ГУ-23) відповідають формі та
змісту Правил користування вагонами і
контейнерами.

Таким чином, наведені акти форми ГУ-23
були складені для засвідчення
обставин, що виникли в процесі
перевезення вантажу (на віднесення на
відповідальність вантажовласника), а
не про затримку вагонів на станції
призначення, і могли бути складені за
участі не менше двох осіб без участі
представника вантажовласника.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією з цього питання
Вищого господарського суду України,
викладеною у постанові від 25.03.2014р. у
справі №904/6844/13.

Відповідачем не надано
документального підтвердження
можливості прийняти спірні вагони, які
були затримані залізницею, на підходах
до станції призначення.

За змістом пунктів 5, 6 укладеного між
Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" та
Відкритим акціонерним товариством
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" договором № ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч
від 06.11.2008 року про експлуатацію
залізничної під'їзної колії Відкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, передача
(здача) порожніх вагонів під
навантаження для під'їзної колії
здійснюється локомотивом залізниці
через інтервал часу 1,5 год. на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна. Подальший рух вагонів
виконується локомотивом власника
колії.

Відповідно до пункту 8 цього договору
про готовність вагонів до забирання
диспетчер цеху зовнішнього транспорту
УЗТ по прямому телефонному зв'язку
повідомляє старшого
прийомоздавальника або маневрового
диспетчера станції Кривий Ріг.
Повідомлення передається не пізніше
ніж за 2 години до фактичної здачі
вагонів з реєстрацією у книзі
повідомлень форми ГУ-2.

Жодних доказів на підтвердження
повідомлення залізниці прямим
телефонним зв'язком відповідно до умов
договору чи іншим чином щодо
готовності забрати на свою під'їзну
колію вагони зі станції призначення
відповідач суду не надав. Доказів на
підтвердження прийняття заходів до
залізниці з приводу порушення нею умов
договору в частині дотримання строку
здачі вагонів на під'їзну колію
вантажовласника відповідач також не
надав.

Відповідно до ЄТП, затвердженим між
зазначеними сторонами 25.09.2003р., станція
Допоміжна налічує 11 колій, призначених
за своєю спеціалізацією для прийому зі
станції Кривий Ріг та відправлення на
станцію Кривий Ріг вагонів: №№ I, 2, 3, 4, 5,
6, 7, 8, 9, 10, 11 (а.с. 203-204 том 1).

В матеріалах справи наявна довідка
щодо зайнятості колій на станції
Допоміжна, надана відповідачем в
обґрунтування правової позиції щодо
готовності забрати вагони зі станції
призначення на свої під'їзні колії. З
даної довідки вбачається, що на момент
видачі наказу № 500 від 15.09.2013 року
вільними були колії №№ 1, 3, 5 (а.с. 235, т.1).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
навіть за умов наявності вільних
під'їзних колій на станції Допоміжна,
за обставин відсутності з боку
відповідача доказів на підтвердження
прийняття ним передбачених договором
заходів до забирання вагонів зі
станції призначення, що прибули на його
адресу, не можна погодитися з
відсутністю його вини у їх скупченні, а
навпаки - це є свідченням саме його вини
у такому скупченні внаслідок допущеної
бездіяльності у забиранні вагонів зі
станції призначення за наявності
вільних під'їзних колій.

Зазначене спростовується твердження
відповідача про його готовність
прийняти спірні вагони на свою під'їзну
колію та відсутність його вини у їх
затримці.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає правомірними та
обґрунтованими висновки
господарського суду: акти форми ГУ-23
підписані працівниками відповідача,
відповідно до вимог п.8 Правил
користування вагонами та контейнерами;
доводи відповідача про наявну
можливість позивача доставити спірні
вагони на станцію призначення
внаслідок наявних деяких вільних
колій, вільних проміжків часу на деяких
з них на фоні встановлених ним випадків
перевищення позивачем часу обробки
поїздів, проведення на цих коліях
маневрової роботи та інших
технологічних операцій, є
безпідставними; безспірним є та
обставина, що наявність тимчасово
вільних колій на станції - це звичайний
виробничий процес роботи станції,
передбачений нормами Статуту
залізниць України, положеннями
Тимчасової угоди та ЄТП, у той час як
несвоєчасне забирання з колій станції
відповідачем вантажів, які прибули на
його адресу, є порушенням вимог пунктом
33 Правил видачі вантажів та статтями 46,
47 Статуту залізниць України.

За даних обставин апеляційна скарга
публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" підлягає залишенню без
задоволення, рішення господарського
суду Дніпропетровської - без змін.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ
ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.05.2014р.
у справі № 904/1718/14 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 11.07.2014
року.

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
М.О. Дармін

Суддя
В.В. Прудніков