м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7780/13 03.07.14
За позовомДочірнього підприємства
"Мілкіленд Україна"До Київської
регіональної митниці Міндоходів,
Державної казначейської служби
УкраїниПровідшкодування шкоди в
розмірі 59 138,16 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Ющишен В.Р.,
представник за довіреністю;
Від відповідача-1 не з'явився;
Від відповідача-2 не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідачів про відшкодування шкоди в
розмірі 59 138,16 грн.
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.11.2013р. у справі №910/7780/13 у
позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014р.
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.11.2013р. у справі №910/7780/13
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.03.2014р. постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014р. та
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.11.2013р. у справі №910/7780/13 в
частині відшкодування 34200 грн.
сплачених у якості послуг
вантажно-митного терміналу скасовано,
а справу в цій частині передано на
новий розгляд до Господарського суду
міста Києва.

За результатами повторного
автоматичного розподілу справа
№910/7780/13 передана для подальшого
розгляду судді Борисенко І.І.

Розгляд справи неодноразового
відкладався.

Представники сторін надали письмові
пояснення з урахуванням постанови
Вищого господарського суду України від
26.03.2014р., які долучені судом до
матеріалів справи.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
обставини та докази, на необхідність
дослідження яких вказав Вищий
господарський суд України у постанові
від 26.03.2014р., об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, Господарський суд міста Києва,
-

ВСТАНОВИВ:

04.01.2011р. між Публічним акціонерним
товариством «Українська автомобільна
корпорація» та Позивачем був укладений
договір №113/24.01.11 про надання послуг
вантажного митного терміналу,
автостоянки, відповідно до умов якого
публічне акціонерне товариство
«Українська автомобільна корпорація»
надало Позивачу послуги митного
терміналу для догляду ватажу, стоянки
автомобілів, при необхідності
розвантаження, навантажування або
перевантажування вантажу.

Судом встановлено, що відповідно до п.
2.1 договору розрахунки за надані
послуги здійснюється у формі
попередньої оплати, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок публічного
акціонерного товариства «Українська
автомобільна корпорація» у
відповідності з рахунками-фактури,
виставленими на адресу Позивача по
затвердженим тарифам, скорегованим на
кожне 1-е число місяця на індекс
інфляції.

10.12.12р. публічне акціонерне товариство
«Українська автомобільна корпорація»
виставило Позивачу рахунок-фактуру
№б/н для оплати послуг
вантажно-митного терміналу на суму
27000,00 грн.

11.12.12р. Позивач перерахував кошти на
рахунок публічного акціонерного
товариства «Українська автомобільна
корпорація» в сумі 27000,00 грн., з
призначенням платежу «передоплата за
послуги митного терміналу зг pax № від
10/12/2012».

14.12.2012р. позивач направив на митний пост
Київської регіональної митниці
"Столичний" в електронному вигляді 14
митних декларацій (форма МД-2) для
оформлення на експорт 242 тон сиру на
загальну суму 12 493 948,26 грн. до
Російської Федерації та 19 тон сиру на
загальну суму 957 600,00 грн. до Республіки
Казахстан, а саме: №100190000/2012/026936,
№100190000/2012/026940, №100190000/2012/026935,
№100190000/2012/026942, №100190000/2012/026939,
№100190000/2012/026930, №100190000/2012/026931,
№100190000/2012/026938, №100190000/2012/026937,
№100190000/2012/026934, №100190000/2012/026928,
№100190000/2012/026941, №100190000/2012/026933,
№100190000/2012/026932, копії яких наявні в
матеріалах справи.

В цей же день, 14.12.2012р. транспортні
засоби з товаром позивача прибули на
митний пост, де було розпочато митне
оформлення товару, яке було закінчене
лише 27.12.2012р., про що свідчать штампи в
митних деклараціях та підтверджується
листом Київської регіональної митниці
від 29.12.2012 № 14/3-26/28592.

27.12.12р. публічне акціонерне товариство
«Українська автомобільна корпорація»
виставило Позивачу рахунок-фактуру
№27/12 для оплати послуг
вантажно-митного терміналу на суму
30000,00 грн.

27.12.12р. Позивач перерахував кошти на
рахунок публічного акціонерного
товариства «Українська автомобільна
корпорація» в сумі 30000,00 грн., з
призначенням платежу «передоплата за
послуги митного терміналу зг pax №27/12
від 27/12/12».

27.12.2012р. між Позивачем та публічним
акціонерним товариством «Українська
автомобільна корпорація» був
підписаний зведений акт виконаних
робіт за період з 27.12.12р. по 27.12.12р.,
відповідно до якого публічне
акціонерне товариство «Українська
автомобільна корпорація» здало, а
Позивач прийняв надані послуги
вантажного митного терміналу на
загальну суму 49236,00 грн.

Позивач, вважаючи, що зупинення
оформлення митних декларацій понад
строк, встановлений ст. 255 Митного
кодексу України є незаконним,
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської регіональної
митниці.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.01.2013р. в справі №2а-17738/12/2670 за позовом
позивача до відповідача-1 визнано дії
останнього по зупиненню митного
оформлення товарів згідно митних
декларацій №100190000/2012/026936, №100190000/2012/026940,
№100190000/2012/026935, №100190000/2012/026942,
№100190000/2012/026939, №100190000/2012/026930,
№100190000/2012/026931, №100190000/2012/026938,
№100190000/2012/026937, №100190000/2012/026934,
№100190000/2012/026928, №100190000/2012/026941,
№100190000/2012/026933, №100190000/2012/026932 -
протиправними.

Постанова мотивована тим, що Митним
кодексом України не передбачено, що
відібрання зразків для проведення
експертизи не є підставою для
зупинення митного оформлення
експортованого позивачем товару.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013р.,
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.01.2013р. в справі №
2а-17738/12/2670 - залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08.08.2013р., постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16.01.2013р. та ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013р. в
справі № 2а-17738/12/2670 - залишені без змін.

Отже, постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.01.2013р., якою визнано дії Київської
регіональної митниці Міндоходів щодо
зупинення митного оформлення товарів
згідно вищезазначених митних
декларацій протиправними, набрала
чинності 12.03.2013р.

Відтак, судом встановлений факт
неправомірних дій відповідача-1, що
полягали у протиправному перевищенні
терміну митного оформлення
експортованого позивачем товару, що
був встановлений судовим рішенням в
адміністративній справі, що сторонами
також не заперечувалось.

Розмір збитків позивач обґрунтовує
наступним:

- умовами договору про здійснення
попередньої оплати;

- зведеним актом виконаних робіт
за період з 27.12.2012р., відповідно до якого
сума послуг вантажного митного
терміналу включно з ПДВ за 14
автомобілів з 13-денним простоєм скала 49
236 грн.;

- рахунками-фактури б/н від 10.12.2012р.,
№27/12 від 27.12.2012р.;

- платіжними дорученнями про
сплату відповідних коштів №2285 від
27.12.2012р., №2099 від 11.12.2012р.

На виконання вказівок, які містяться у
постанові Вищого господарського суду
України від 26.03.2014р. судом встановлено,
що календарний період протягом якого
відповідачем-1 були здійсненні
протиправні дії рахується позивачем з
15.12.2012р. до 27.12.2012р. та триває 13
календарних днів, враховуючи що на
митний пост транспортні засоби прибули
для митного оформлення товару 14.12.2012р.

Судом встановлено, що договір Позивача
з ТОВ «Українська автомобільна
корпорація» від 04.01.2011р. був укладений
між Позивачем та його контрагентом до
виникнення обставин по неправомірному
зупиненню вантажу на митному посту та
після настання подій по зупиненню
митного оформлення товарів Позивача до
зазначеного договору сторонами жодних
змін не вносилось. Відносини, які
склались між позивачем та ТОВ
«Українська автомобільна корпорація»
є тривалими.

Кошти, які сплачені Позивачем КГЦ
«УкрАвто», були оплачені авансовими
платежами, оскільки договором від
04.01.2011р., що укладений між ними,
передбачена попередня форма оплати
згідно виставлених Позивачу рахунків
фактур, яка і відбулась на його
виконання. Позивачу було виставлено
Рахунок фактуру №б/н від 10.12.2012р. та
Рахунок фактуру №27/12 від 27.12.2012р., які
оплачені позивачем в повному обсязі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №2099 від 11.12.2012р. та №2285 від
27.12.2012р.

Вартість шкоди, яку заявляє Позивач в
частині сплати коштів КГЦ «Укравто»,
підтверджується Зведеним актом
виконаних робіт від 27.12.2012 року і яка
підрахована згідно Переліку та
вартості робіт і послуг, які
виконуються робітниками КГЦ «Укравто»
на території підприємства, суб'єктами
ЗЕД, що прибули до зони митного
контролю з січня 2012 року.

Відповідно до зведеного акта виконаних
робіт від 27.12.2012р. сума послуг
вантажного митного терміналу включно з
ПДВ за 14 автомобілів з 13-денним
простоєм склала 49 236 грн., з них 15 036 грн. -
платіж, що не пов'язаний із затримкою
товару.

Отже, сплата Позивачем коштів в сумі 34
200 грн. КГЦ «Укравто» відбулась
відповідно до договору між Позивачем
та КГЦ «УкрАвто» (на підставі
попередньої оплати за умовами
договору), але не у зв'язку із його
невиконанням, а у зв'язку із
неправомірними діями відповідача-1, які
і спричинили сплату значно більшої
суми коштів, у зв'язку із простоєм
вантажу на митному кордоні, ніж
передбачалось за умовами договору.

Враховуючи викладене, саме
протиправність дій відповідача-1 по
незаконному зупиненню митного
оформлення товарів Позивача потягло за
собою наслідки у вигляді сплати
Позивачем КГЦ «Укравто» суми коштів в
розмірі 34200 грн., яку не передбачувалось
сплачувати за умови дотримання
Відповідачем-1 законодавства. У зв'язку
із цим, Позивач був змушений виплатити
значно більшу суму коштів КГЦ
«УкрАВТО», аніж як би це відбулось за
відсутності неправомірних дій
Відповідача-1.

Тому, між неправомірними діями
Відповідача-1 та сплатою вказаної суми
коштів наявний прямий
причинно-наслідковий зв'язок.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у разі їх порушення,
невизнання чи оспорювання. Одним з
способів захисту цивільних прав та
інтересів є відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому збитками,
зокрема, є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Крім того, згідно зі статтею 1174
Цивільного кодексу України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Таким чином, на відміну від загальної
норми статті 1166 Цивільного кодексу
України, яка вимагає встановлення усіх
чотирьох елементів цивільного
правопорушення (протиправна поведінка,
наявність шкоди, причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та завданою
шкодою, вина заподіювача шкоди),
спеціальні норми статей 1173, 1174
Цивільного кодексу України допускають
можливість відшкодування шкоди
незалежно від вини державного органу
та його посадової або службової особи.

За таких обставин необхідною підставою
для притягнення державного органу до
відповідальності у вигляді стягнення
шкоди є факти неправомірних дій цього
органу чи його посадових або службових
осіб, наявність шкоди та причинний
зв'язок між неправомірними діями і
заподіяною шкодою.

За встановлених фактичних обставин
справи, суду доведений, факт
неправомірних дій відповідача-1, факт
сплати 34 200 грн. послуг вантажно-митного
терміналу, відповідно до умов п. 2.1
Договору про надання послуг вантажного
митного терміналу, автостоянки від
04.01.2011р. саме у зв'язку із затриманням
митного оформлення на 13 днів,
причинно-наслідковий зв'язок між діями
відповідача-1 та сплатою коштів в сумі 34
200 грн. суду також доведений.

Положеннями ст. ст. 167, 170 ЦК України
визначено, що держава набуває і
здійснює цивільні права та обов'язки
через органи державної влади у межах їх
компетенції, встановленої законом.

Згідно вимог ст. 48 Бюджетного кодексу
України, в Україні застосовується
казначейська форма обслуговування
Державного бюджету України, яка
передбачає здійснення Державним
казначейством України операцій з
коштами державного бюджету.

Зі змісту ст. 25 Бюджетного кодексу
України вбачається, що державне
казначейство здійснює безспірне
списання з рахунків, на яких
обліковуються кошти Державного
бюджету та місцевих бюджетів, за
рішенням, яке було прийнято державним
органом, що відповідно до закону, має
право на його застосування.

У спірних правовідносинах має місце
шкода, заподіяна органами Київської
регіональної митниці, у зв'язку зі цим
позовні вимоги підлягають задоволенню
за рахунок держави.

Судом не приймаються заперечення
відповідача викладені у відзиві на
позовну заяву, та письмових поясненнях,
оскільки вказані твердження не
спростовують викладених обставин та
встановлених судом фактів та
суперечать висновкам, до яких дійшов
господарський суд.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов в частині стягнення 34 200 грн.
задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Дочірнього підприємства
«Мілкіленд-Україна» (02099, м. Київ, вул.
Бориспільська, 9, Код:24255176) суму
матеріальної шкоди в розмірі 34 200
(тридцять чотири тисячі двісті) грн.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.07.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко