ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.14р. Справа № 904/3024/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ",
м.Дніпропетровськ в особі
Дніпродзержинського управління
експлуатації газового господарства,
м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська
область

до Департаменту житлово-комунального
господарства та будівництва
Дніпродзержинської міської ради,
м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська
область

про визнання договору укладеним

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Васільєв В.О., представник
за довіреністю № 685 від 19.05.14р.;

Рудницька Ю.О.,
представник за довіреністю № 641 від
24.03.14р.;

від відповідача: Кулага Н.С.,
представник за довіреністю №02 від
17.05.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 06.05.14р.
порушено провадження у справі №904/3024/14
за позовом публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Дніпропетровськгаз" в
особі Дніпродзержинського управління
експлуатації газового господарства
(далі - позивач) до Департаменту
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради (далі - відповідач) про
зобов'язання відповідача укласти з
позивачем договір на постачання
природного газу та технічне
обслуговування газопроводів. Справу
призначено до розгляду на 03.06.14р.

Суд розгляд справи відкладав з 03.06.14р.
на 26.06.14р.

Повноважний представник позивача, в
судовому засіданні, яке відбулося
26.06.14р., надав заяву про зміну підстав
позову в якій просив суд визнати
укладеним з 06.05.14р. між публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз" в особі
Дніпродзержинського управління по
експлуатації газового господарства
публічного акціонерного товариства
"Дніпропетровськгаз" та Департаментом
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради договір на постачання
природного газу за регульованим
тарифом для потреб балансоутримувачів
гуртожитків з додатками, за формою.

Господарський суд заяву позивача про
зміну підстав позову розцінив, як новий
позов та прийняв до розгляду.

Суд оголошував перерву з 26.06.14р. до
03.07.14р.

У судовому засіданні 03.07.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносини між газопостачальними
підприємствами, газорозподільними
підприємствами та фізичними особами
(населенням) - споживачами газу
регулюються Правилами надання
населенню послуг з газопостачання, які
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 09.12.99р. за № 2246
(далі по тексту - Правила).

На балансі Департаменту
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради обліковується гуртожиток,
що розташований за адресою:
Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, пр.Перемоги, 29.

Позивач стверджує, що неодноразово
звертався до відповідача та Управління
паливно-енергетичного комплексу
Дніпропетровської
облдержадміністрації щодо
необхідності укладання, зокрема
договору на постачання природного
газу.

Відповідач на пропозиції позивача
укласти договір на постачання
природного газу листом за вих.№8вих.-384/7
від 18.10.13р. (а.с.33) повідомив, що
Департамент житлово-комунального
господарства та будівництва міської
ради є балансоутримувачем вказаних
вище гуртожитків, але не є споживачем
житлово-комунальних послуг, у тому
числі послуг з газопостачання,
споживачами послуг є мешканці
гуртожитків. Відповідач зазначив, що не
має правових підстав для укладання
договорів на газопостачання
гуртожитків за вказаними адресами.

Враховуючи, що спір між сторонами в
добровільному порядку не врегульовано,
позивач звернувся до господарського
суду з даною позовною заявою та
посилаючись на нижчевикладене
стверджує, що позиція відповідача є
необґрунтованою.

Позивач вважає, що перебування майна на
балансі означає право і одночасно
обов'язок балансоутримувача
здійснювати з цим майном господарські
операції від власного імені, з
наступним відображенням цих операцій у
балансі.

Позивач наголошує, що мешканці
гуртожитку, розташованого за адресою:
Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, пр.Перемоги, 29 не
мають територіально відокремлених
газифікованих споруд, тобто у своїх
помешканнях не мають жодного газового
приладу чи пристрою (всі мешканці
гуртожитку користуються природнім
газом для приготування їжі шляхом
вмикання газових плит розташованих на
одній або декількох загальних кухнях
на поверх).

На думку позивача, за викладених умов
укладання договорів зі споживачами на
основі Типового договору про надання
населенню послуг з газопостачання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05.07.06р. за №938 є
неможливим, оскільки однією з умов
укладання таких договорів є наявність
у споживача газових приладів та
пристроїв, за безпечну експлуатацію
яких споживач несе персональну
відповідальність.

При обґрунтуванні своєї позиції
позивач звертав увагу суду на листи
Національної комісії регулювання
електроенергетики України, а саме:

Листом Національної комісії
регулювання електроенергетики від
17.11.10р. за №7324/14/17-10 "Щодо питання
укладення договорів на постачання
природного газу, який використовується
для задоволення потреб споживачів, що
проживають у гуртожитках, та
проведення поточного ремонту та
технічного обслуговування систем
газопостачання у гуртожитках"
повідомлено, що положенням пункту 2
Правил передбачено, що об'єкт споживача
- територіально відокремлена
газифікована споруда (житловий
будинок, квартира, майстерня тощо), що
належить споживачеві на правах
власності або користування.

При цьому слід зазначити, що мешканці
гуртожитків, як правило, не мають
територіально відокремлених
газифікованих споруд, тобто у своїх
помешканнях не мають жодного газового
приладу чи пристрою (наприклад: усі
мешканці гуртожитку користуються
природним газом для приготування їжі
шляхом вмикання газових плит
розташованих на одній або декількох
загальних кухнях на поверх).

За таких умов укладення договорів зі
споживачами на основі Типового
договору про надання населенню послуг
з газопостачання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 липня 2006 N 938, на думку Комісії, є
неможливим, оскільки однією з умов
укладення таких договорів є наявність
у споживача газових приладів та
пристроїв, за безпечну експлуатацію
яких споживач несе персональну
відповідальність.

Разом з цим, відповідно до положень
пункту 22 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів Української РСР від
03.07.86 N 208, адміністрація підприємства,
установи, організації, у віданні якої
перебуває гуртожиток, зобов'язана
утримувати гуртожиток відповідно до
встановлених санітарних правил, єдиних
правил і норм експлуатації та ремонту
житлового фонду, забезпечувати надання
мешканцям гуртожитку побутових послуг
і виділення для цих цілей приміщень.

Пунктом 38 Примірного положення про
гуртожитки зазначається, що витрати на
комунальні послуги входять до ставки
плати за користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується.

Варто зазначити, що, згідно з
положеннями статті 1 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", до
комунальних послуг як результату
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи, зокрема, відноситься і
забезпечення газопостачанням.

Враховуючи вищевикладене, якщо
гуртожиток знаходиться на балансі
управління житлово-комунального
господарства, постачання природного
газу для забезпечення надання послуг з
газопостачання мешканцям гуртожитку
здійснюється на підставі договору про
постачання природного газу, укладеного
між газопостачальним підприємством та
балансоутримувачем (управлінням
житлово-комунального господарства).

Листом Національної комісії
регулювання електроенергетики від
29.04.02р. за №05-39-11/1369 "Щодо укладення
договорів про надання послуг з
газопостачання" повідомлено, що
оскільки плата за проживання в
гуртожитку має включати в себе і частку
плати за використання газових приладів
та пристроїв загального користування,
а споживач розраховується
безпосередньо з власником гуртожитку,
вважаємо, що укладати із мешканцями
гуртожитку окремі договори про надання
послуг з газопостачання недоцільно.

Відповідач позовні вимоги позивача
вважає безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, свою позицію
обґрунтовує на підставі наступного.

Відповідач визнає, що є
балансоутримувачем будівлі за адресою:
Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, пр.Перемоги, 29,
однак зауважує, що не є споживачем
житлово-комунальних послуг, у тому
числі послуг з газопостачання.

Посилаючись на пункт 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 09.12.99р.
за №2246 "Про затвердження Правил
надання населенню послуг з
газопостачання" відповідно до якого
послуги з газопостачання надаються
споживачеві на підставі договору, що
укладається між ним та
газопостачальним підприємством
відповідно до типового договору,
затвердженого у встановленому порядку,
відповідач стверджує, що відсутні
підстави вважати, що у сторін могли
та/або можуть виникнути взаємні
договірні зобов'язання.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

У силу вимог ст.16 Цивільного кодексу
України та ст.20 Господарського кодексу
України, держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Згідно зі ст.16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права або інтересу.

Цією нормою визначено перелік способів
судового захисту.

Відповідно до визначення зазначеного
ст.1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються, зокрема на комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної води, централізоване
постачання гарячої води,
водовідведення (з використанням
внутрішньобудинкових систем), газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо).

Частиною 1 ст.19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Частиною 3 ст.179 Господарського кодексу
України визначено, що укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Позивач стверджував, а відповідач не
заперечував, що мешканці гуртожитку,
який розташований за адресою:
Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, пр.Перемоги, 29
користуються природним газом для
приготування їжі шляхом вмикання
газових плит розташованих на одній або
декількох загальних кухнях на поверх.
Однією з умов укладення договорів на
основі Типового договору про надання
населенню послуг з газопостачання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 5 липня 2006 N 938 є
наявність у споживача газових приладів
та пристроїв, за безпечну експлуатацію
яких споживач несе персональну
відповідальність (зазначена позиція
викладена в листі Національної комісії
регулювання електроенергетики від
17.11.10р. за №7324/14/17-10 "Щодо питання
укладення договорів на постачання
природного газу, який використовується
для задоволення потреб споживачів, що
проживають у гуртожитках, та
проведення поточного ремонту та
технічного обслуговування систем
газопостачання у гуртожитках").

Враховуючи, що мешканці гуртожитку,
який розташований за адресою:
Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, пр.Перемоги, 29 не
мають газових приладів та пристроїв, а
користуються природним газом для
приготування їжі шляхом вмикання
газових плит розташованих на одній або
декількох загальних кухнях на поверх з
кожним з мешканців гуртожитку укладати
окремі договори на споживання
природного газу є неможливим.

Пунктом 38 Примірного положення про
гуртожитки зазначається, що витрати на
комунальні послуги входять до ставки
плати за користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується.

З огляду на положення пункту 38
Примірного положення про гуртожитки є
недоцільним укладати з кожним
мешканцем гуртожитку договори на
споживання природного газу, так як
зазначені дії будуть мати наслідок у
вигляді подвійного стягнення за одну й
ту саму послугу. Зазначена позиція суду
кореспондується з положеннями листа
Національної комісії регулювання
електроенергетики від 29.04.02р. за
№05-39-11/1369 "Щодо укладення договорів про
надання послуг з газопостачання".

Так як гуртожиток, який розташований за
адресою: Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, пр.Перемоги, 29
знаходиться на балансі відповідача,
постачання природного газу для
забезпечення надання послуг з
газопостачання мешканцям гуртожитку
здійснюється на підставі договору про
постачання природного газу, укладеного
між газопостачальним підприємством та
балансоутримувачем (тобто
відповідачем). Зазначена позиція суду
відповідає повідомленням викладеним у
листі Національної комісії
регулювання електроенергетики від
17.11.10р. за №7324/14/17-10 "Щодо питання
укладення договорів на постачання
природного газу, який використовується
для задоволення потреб споживачів, що
проживають у гуртожитках, та
проведення поточного ремонту та
технічного обслуговування систем
газопостачання у гуртожитках".

Господарський суд вважає
обґрунтованою позицію позивача, а
надані суду докази - належними; доводи
відповідача такими, що не відповідають
вимогам чинного законодавства, а отже
не підлягають задоволенню. Договір на
постачання природного газу повинен
бути укладений між сторонами саме в
силу закону.

Аналогічна правова позиція висвітлена
у постанові Вищого господарського суду
України від 01.11.07р. по справі №7/270.

Судові витрати віднести на
відповідача, оскільки спір доведено до
суду з його вини.

Керуючись ст.ст. 1, 13, 19, 29 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", ст.ст.
15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст.
20, 174, 179 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Визнати укладеним з 06.05.14р. між
публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 2; ) в особі
Дніпродзержинського управління по
експлуатації газового господарства
публічного акціонерного товариства
"Дніпропетровськгаз" (51931,
Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, пров. Цегельний, 3)
та Департаментом житлово-комунального
господарства та будівництва
Дніпродзержинської міської ради (51931,
Дніпропетровська область, вул.
Москворецька, 14; )
договір на постачання природного газу
за регульованим тарифом для потреб
балансоутримувачів гуртожитків з
додатками, за формою.

Стягнути з Департаменту
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради (51931, Дніпропетровська
область, вул. Москворецька, буд. 14; ) на користь публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 2;
) суму судового збору у
розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті
вісімнадцять грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено

07.07.14р.

Суддя Н.Е. Петренко