ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Справа № 23/800-б

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Панової
І.Ю.,суддів:Запорощенка М.Д., Погребняка
В.Я.,розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "АТЕМ"на ухвалу та
постановугосподарського суду м. Києва
від 23.10.2013 року Київського апеляційного
господарського суду від
27.05.2014 рокуу справі№ 23/800-б
господарського суду м. Києваза заявою
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м.
КиєвадоВідкритого акціонерного
товариства "Завод залізобетонних
конструкцій №2"провизнання банкрутом,

за участю представників сторін: від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЕМ" - Менюк С.А., дов.
б/н від 25.11.2013 року; від Відкритого
акціонерного товариства "Завод
залізобетонних конструкцій №2" -
Кишковський О.В., дов. б/н від 08.05.2014 року;
від Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" -
Беседін В.І., дов. № 010-01/552 від 28.01.2014
року; Липська Н.В., дов. № 010-01/542 від
05.07.2011 року;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 23.10.2013 року у справі № 23/800-б (суддя -
Мандичев Д.В.), зокрема: звільнено від
обов'язків ліквідатора Відкритого
акціонерного товариства "Завод
залізобетонних конструкцій № 2" (далі -
ВАТ "Завод залізобетонних конструкцій
№ 2") арбітражного керуючого Ковезу
Андрія Івановича; призначено
ліквідатором ВАТ "Завод залізобетонних
конструкцій № 2" арбітражного
керуючого Шаргало Романа Вікторовича.
Продовжено строк ліквідаційної
процедури ВАТ "Завод залізобетонних
конструкцій № 2" на шість місяців у
строк до 23.04.2014 року.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 року у
справі № 23/800-б (головуючий суддя -
Копитова О.С., суддя - Доманська М.Л.,
суддя - Шипко В.В.) апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЕМ" (далі - ТОВ
"АТЕМ") залишено без задоволення, а
ухвалу господарського суду м. Києва від
23.10.2013 року у справі № 23/800-б в
оскаржуваній частині - без змін.

Не погоджуючись із ухвалою
господарського суду м. Києва від 23.10.2013
року та постановою Київського
апеляційного господарського суду від
27.05.2014 року у справі № 23/800-б, ТОВ "АТЕМ"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати ухвалу
господарського суду м. Києва від 23.10.2013
року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
27.05.2014 року у справі № 23/800-б повністю.
Прийняти нове рішення, яким справу №
23/800-б направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи про банкрутство.

В обґрунтування доводів касаційної
скарги скаржники посилаються на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, зокрема п. 13 ст. 30
та ч. 4 ст. 32 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції до набрання чинності з
19.01.2013 року змін, внесених Законом
України від 22.12.2011 року № 4212-VI) (далі -
Закон про банкрутство). Скаржник
вказує, що господарський суд при зміні
ліквідатора не врахував відсутності
клопотання комітету кредиторів про
призначення нового ліквідатора, а
також, що належні докази на
підтвердження того, що ліквідатором не
виявлено або не реалізовано всіх
активів ліквідаційної маси в
матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, розглянувши наявні
матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги, дослідивши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду м. Києва
від 08.12.2003 року за заявою Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва порушено провадження у
справі № 23/800-б про банкрутство ВАТ
"Завод залізобетонних конструкцій № 2".

Постановою господарського суду м.
Києва від 08.02.2005 року у справі № 23/800-б
боржника ВАТ "Завод залізобетонних
конструкцій № 2" визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого В'язовченка А.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 25.02.2008 року у справі № 23/800-б
арбітражного керуючого В'язовченка А.М.
усунуто від виконання обов'язків
ліквідатора ВАТ "Завод залізобетонних
конструкцій № 2" призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Ковезу А.І.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 21.12.2011 року у справі № 23/800-б
затверджено звіт ліквідатора,
ліквідовано банкрута - ВАТ "Завод
залізобетонних конструкцій № 2",
провадження у справі припинено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 24.09.2013 року у
справі № 23/800-б, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 25.03.2014 року у справі № 23/800-б
ухвалу господарського суду м. Києва від
21.12.2011 року у справі № 23/800-б скасовано.
Матеріали справи № 23/800-б направлено
для подальшого розгляду до
господарського суду м. Києва на стадію
ліквідаційної процедури.

08.10.2009 року до господарського суду м.
Києва від Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" надійшло
клопотання про призначення
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Шаргала Р.В., обґрунтоване
неналежним виконанням ліквідатором
банкрута арбітражним керуючим Ковезою
А.І. своїх обов'язків, під час
здійснення ліквідаційної процедури.

З тих же підстав до господарського суду
м. Києва надійшло клопотання від
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" про призначення
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Шаргала Р.В.

Від арбітражного керуючого Шаргала Р.В.
надійшла заява про участь останнього у
справі в якості ліквідатора банкрута.

В судовому засіданні 23.10.2013 року судом
першої інстанції винесено оскаржувану
ухвалу, якою, зокрема, арбітражного
керуючого Ковезу А.І. звільнено від
виконання обов'язків ліквідатора
банкрута. Призначено новим
ліквідатором арбітражного керуючого
Шаргало Р.В., при цьому господарський
суд виходив з того, що зазначена особа
відповідає вимогам Закону про
банкрутство, не є зацікавленою
стороною у справі та може виконувати
обов'язки ліквідатора боржника. Крім
того, заяв від інших арбітражних
керуючих щодо призначення
ліквідатором до суду не надходило.

Переглядаючи ухвалу суду
господарського суду м. Києва від 23.10.2013
року у справі № 23/800-б в апеляційному
порядку, суд апеляційної інстанції
погодився з висновками суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
звільнення від обов'язків ліквідатора
ВАТ "Завод залізобетонних конструкцій
№ 2" арбітражного керуючого Ковези А.І.
Також визнав обґрунтованим висновок
місцевого суду щодо можливості
призначення ліквідатором ВАТ "Завод
залізобетонних конструкцій №2",
запропонованого кредиторами
арбітражного керуючого Шаргала Р.В.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що оскаржувані
рішення судів попередніх інстанції
прийняті з неправильним застосуванням
приписів ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України
провадження у справах про банкрутство
здійснюється у порядку, передбаченому
цим кодексом з врахуванням вимог
Закону про банкрутство.

19.01.2013 року набрала чинності нова
редакція Закону про банкрутство,
відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та
перехідних положень якого, положення
цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Враховуючи той факт, що постанову про
визнання боржника ВАТ "Завод
залізобетонних конструкцій № 2"
банкрутом було прийнято господарським
судом 08.02.2005 року, тобто до набрання
чинності новою редакцією Закону про
банкрутство, застосуванню підлягають
положення раніше чинної редакції цього
Закону.

Так, згідно зі ст. 1 Закону про
банкрутство арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор) - фізична особа, яка має
ліцензію, видану в установленому
законодавством порядку та діє на
підставі ухвали господарського суду.

Відповідно до ст. 31 Закону про
банкрутство при реалізації своїх прав
та обов'язків арбітражний керуючий
зобов'язаний діяти сумлінно та розумно
з урахуванням інтересів боржника та
його кредиторів. Невиконання або
неналежне виконання обов'язків,
покладених на арбітражного керуючого
згідно з цим Законом, може бути
підставою для усунення арбітражного
керуючого від виконання ним своїх
обов'язків.

Після скасування ухвали
господарського суду м. Києва від 21.12.2011
року у справі № 23/800-б, матеріали справи
№ 23/800-б направлено для подальшого
розгляду до господарського суду м.
Києва на стадію ліквідаційної
процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції, з яким погодився і
суд апеляційної інстанції, визнав
доведеним порушення ліквідатором
вимог чинного законодавства під час
здійснення ліквідаційної процедури і
відповідно звільнив його від виконання
обов'язків, при цьому посилаючись
виключно на факти встановлені
Київським апеляційним господарським
судом в постанові від 24.09.2013 року,
зокрема, вказав на те, що арбітражний
керуючий Ковеза А.І., виконуючи
обов'язки ліквідатора у справі, не
враховував інтереси всіх кредиторів, а
також боржника.

При цьому, в оскаржуваній ухвалі
відсутні посилання на докази
невиконання або неналежного виконання
обов'язків, покладених на арбітражного
керуючого чинним законодавством.

Крім того, відповідно до п. 13 ст. 30
Закону про банкрутство у разі
невиконання або неналежного виконання
ліквідатором своїх обов'язків
господарський суд за клопотанням
комітету кредиторів може припинити
повноваження ліквідатора і, за
пропозицією комітету кредиторів,
призначає нового ліквідатора.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що від комітету кредиторів
надходили пропозиції про припинення
повноважень ліквідатора, так само як і
відсутні пропозиції щодо нової
кандидатури ліквідатора боржника.

Відповідно до положень ст. 86 ГПК
України ухвала господарського суду
України має містити мотиви винесення з
посиланням на законодавство.

Згідно з п. п. 1, 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення"
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого:

- чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин
сторін, виходячи з фактів, установлених
у процесі розгляду справи, та яка
правова норма підлягає застосуванню
для вирішення спору.

На думку колегії суддів Вищого
господарського суду України,
оскаржувана ухвала суду першої
інстанції вказаним вимогам не
відповідає.

Ст. 99 ГПК України передбачено, що в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

На думку колегії суддів Вищого
господарського суду України, як суд
першої інстанції, так і суд апеляційної
інстанції припустились неправильного
застосування приписів ст. 43 ГПК України
стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110
ГПК України є підставою для скасування
судового рішення у справі.

Виходячи із викладеного та враховуючи,
що оцінка доказів і з'ясування обставин
у справі на підставі ст. 1117 ГПК України
знаходяться поза межами компетенції
суду касаційної інстанції, а прийнятті
у справі судові акти не можна вважати
законними та обґрунтованими, колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку про їх
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЕМ"
задовольнити.

Ухвалу господарського суду м. Києва від
23.10.2013 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
27.05.2014 року у справі № 23/800-б скасувати.

Справу № 23/800-б направити на новий
розгляд до господарського суду м. Києва
в іншому складі суду.

Головуючий: Панова І.Ю. Судді:
Запорощенко М.Д. Погребняк В.Я.