ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р.
Справа № 914/314/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Дубник О.П.

Суддів
Скрипчук О.С.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання
Карнидал Л.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства «Іскра» вих. №112/588 від 08.05.2014
року (вх. №01-05/2234/14 від 13.05.2014 року)

на рішення Господарського суду
Львівської області від 15.04.2014 року

у справі №914/314/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Іскра», м. Львів

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», м. Львів

про внесення змін у договір оренди
газопроводу

за участю представників сторін:

від позивача: Манівська Л.Р., Кіт М.С.,
представники (довіреності в матеріалах
справи);

від відповідача: Гарбузюк Р.О.,
представник (довіреність в матеріалах
справи).

Судом роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
-ГПК України).

Відводів складу суду в порядку
ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про
технічну фіксацію судового процесу від
учасників судового процесу не
надходило.

В судових засіданнях 11.06.2014р. та
01.07.2014р. оголошувались перерви до
01.07.2014р. та 02.07.2014р. відповідно.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 15.04.2014р. у справі
№914/314/14 (суддя Б.І. Яворський) у
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Іскра» до
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про внесення змін у договір
№ 0102111/8104 від 01.01.2011р. оренди
газопроводу високого тиску ГРС
«Винники» - ВАТ «Іскра», укладеного між
сторонами у справі, шляхом викладення
його у новій редакції відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
внесення змін у договір можливе лише
під час його дії, а, оскільки договір
оренди газопроводу ГРС «Винники»-ВАТ
«Іскра» від 01.01.2011р. припинив свою дію
31.12.2013р., то внесення змін у такий не
можливе (позов про внесення змін до
договору подано 30.01.2014р., після
закінчення його строку дії).

Згідно висновків суду за таких
обставин слід укласти новий договір.
Крім того, місцевий суд зазначив, що
об'єкт договору (газопровід) є
нерухомим майном, а тому укладений на 3
роки договір оренди повинен бути
нотаріально посвідчений та пройти
державну реєстрацію, чого сторонами
здійснено не було, а тому договір можна
вважати неукладеним.

Не погоджуючись із рішенням
господарського суду першої інстанції,
Публічне акціонерне товариство
«Іскра» звернулося до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення місцевого суду з
підстав невідповідності його
висновків обставинам справи. Апелянт
зазначає, зокрема, що відповідач не
повернув орендодавцеві орендоване
майно по акту прийому-передачі, то
зобов'язання по оспорюваному договору
припиненими вважати не можна, тим паче,
що Публічне акціонерне товариство
«Львівгаз» продовжує фактичне
користування об'єктом оренди,
свідченням чого є підписані акти
прийому передачі газу у січні - березні
2014р. При вирішенні цього спору слід
застосувати п. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України та
ч. 3 ст. 179 ГК України, які передбачають
можливість внесення змін в договір у
разі істотного порушення умов
договору. Апелянт вважає, що
користування газопроводом на умовах
оренди не суперечить Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу». Публічне акціонерне
товариство «Іскра» стверджує про
помилковість висновків місцевого
господарського суду щодо
неукладеності договору від 01.01.2011р. №
0102111/8104 оренди газопроводу високого
тиску ГРС «Винники»- ВАТ «Іскра» та
необхідності його державної
реєстрації і нотаріального
посвідчення.

На думку апелянта, якщо сторони не
в змозі досягти згоди стосовно
внесення змін до договору, то такі
зміни можуть бути здійснені судом.
Скаржник вважає свої доводи
обґрунтованими і такими, що є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу та
письмових поясненнях Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» з викладеними в апеляційній
скарзі доводами апелянта не
погоджується та просить суд
апеляційної інстанції у задоволенні
такої відмовити.

Зокрема, Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз», з посиланням
на наявність преюдиційних фактів,
встановлених судовими рішеннями у
справах за участю цих же сторін,
звертає увагу на те, що газопровід з
катодними станціями належать до
нерухомого майна, а відтак позивач мав
обов'язок зареєструвати право
власності на нього. Також відповідач
вважає, що позивач у встановленому
порядку не оформив права користування
земельною ділянкою в охоронній зоні
газопроводу, що перешкоджає передачі
цього об'єкту відповідачу для
відповідної мети найму.

Публічне акціонерне товариство
по газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» звертає увагу суду
апеляційної інстанції, що
запропоновані позивачем зміни в
договір оренди газопроводу , у разі
задоволення позову, змінять за 2011-2013
роки усі права та зобов'язання сторін,
взаємну відповідальність, порядок
розрахунків тощо. Закон, на його думку,
не передбачає можливості зміни судом
договірних зобов'язань після їх
виконання сторонами на умовах
договору, а лише на майбутнє.

Вивчивши матеріали справи в
сукупності з апеляційною скаргою,
оцінивши зібрані докази по справі,
судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду
встановила наступні обставини та
керувалася такими мотивами.

З матеріалів справи вбачається,
що 01.01.2011р між Відкритим акціонерним
товариством «Іскра» та Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» укладено договір №0102111/8104
оренди газопроводу високого тиску ГРС
«Винники» - ВАТ «Іскра», згідно п.1.1
якого орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
(оренду) газопровід високого тиску ГРС
"Винники" - ВАТ "Іскра" та катодні
станції - 4 штуки, які належать
орендодавцю на праві власності.

Згідно п. 3.1 строк дії договору
визначено у 3 роки (з 01.01.2011р. по 31.12.2013р.),
однак, його термін може бути продовжено
за згодою сторін. Такі зміни,
відповідно до п. 3.3. договору,
оформляються окремими додатковими
угодами, які після підписання їх
сторонами є невід'ємними частинами
основного договору.

Відповідно до листа № 01/3523 від
16.12.2013р. Публічне акціонерне товариство
«Іскра» направило на адресу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» проект Додаткової угоди № 2
до Договору оренди газопроводу ГРС
«Винники» - ВАТ «Іскра» № 0102111/8104 від
01.01.2011р., у якій просило продовжити
термін дії договору до 15.04.2014р.

03 січня 2014 року відповідач
направив на адресу позивача лист № 07/4-5
з підписаною ним вищезазначеною
Додатковою угодою № 2, тим самим
прийнявши прохання Публічного
акціонерного товариства «Іскра» про
продовження строку дії договору оренди
газопроводу ГРС «Винники» - ВАТ «Іскра»
№ 0102111/8104 до 15.04.2014р.

Крім того, зазначеним листом на
адресу позивача надіслано протокол
розбіжностей до додаткової угоди № 2
від 11.12.2013р. до договору оренди
газопроводу ГРС «Винники» - ВАТ «Іскра»
№ 0102111/8104 від 01.01.2011р.

Відповідно до ст. 646 Цивільного
кодексу України відповідь про згоду
укласти договір на інших, ніж було
запропоновано, умовах є відмовою від
одержаної пропозиції і водночас новою
пропозицією особі, яка зробила
попередню пропозицію.

Оскільки сама додаткова угода № 2
сторонами підписана і наявна в
матеріалах справи, відповідно до норм
законодавства надіславши позивачу
протокол розбіжностей відповідач тим
самим зробив пропозицію укласти з ПАТ
«Іскра» новий договір оренди
газопроводу. На думку відповідача, така
редакція договору відповідає умовам
Типового договору, затвердженого
Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики від 07.03.2013р. № 227 «Про
затвердження Типового договору на
користування складовими Єдиної
газотранспортної системи України (між
власниками та газотранспортними або
газорозподільними підприємствами)».

В свою чергу ПАТ «Іскра», не
погоджуючись із викладеними
відповідачем (у протоколі
розбіжностей) умовами договору,
звернулась до Господарського суду
Львівської області з позовною вимогою
про внесення змін до договору № 0102111/8104
від 01.01.2011р..

У позовній заяві, позивач просить
суд внести зміни у вищевказаний
договір шляхом викладення його у новій
редакції (договір на користування
складовими Єдиної газотранспортної
системи України), що за своїм змістом є
відмінним від договору № 0102111/8104, а
відтак є новим.

Слід також зазначити, що Публічне
акціонерне товариство «Іскра» в
запропонованій редакції в розділі «VIII
Строк дії договору» в п. 1.1. Договору
запропонувала відповідачу термін
чинності договору з 01.01.2011 року, на що в
судових засіданнях звертав увагу
представник Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз».

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 цього ж кодексу
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 3 зазначеного вище Закону
передбачено, що однією з загальних
засад цивільного законодавства є
свобода договору.

У статті 627 ЦК України, яка
закріплює принцип свободи договору між
сторонами визначено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.ст.651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч.2, 3, 4 ст.188 Господарського
кодексу України, сторона договору, яка
вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції про це другій стороні за
договором. Сторона договору, яка
одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Відтак, колегія суддів зазначає, що
нормами законодавства передбачено
можливість зміни умов договору за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у випадках встановлених
договором або законом, але коли така
вимога за своєю правовою природою є
пропозицією укласти новий договір (що
має місце у даному спорі), то згідно
норм чинного законодавства суд не
наділений правом зобов'язати (змусити)
іншу сторону правовідносин укласти
договір у редакції визначеній іншою
стороною. Вказана вимога суперечить
принципу свободи договору.

Загальні ж умови укладення договорів,
що породжують господарські
зобов'язання, визначені ст. 179 ГК
України. Зокрема, ч. 3, ч. 4 цієї норми
зазначено, що укладення господарського
договору є обов'язковим для сторін,
якщо він заснований на державному
замовленні, виконання якого є
обов'язком для суб'єкта господарювання
у випадках, передбачених законом, або
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування.

При укладенні господарських договорів
сторони можуть визначити зміст
договору на основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

У своєму рішенні суд першої інстанції
вказує на те, що, оскільки, газопровід є
нерухомим майном, то договір оренди
газопроводу високого тиску ГРС
«Винники» - ВАТ «Іскра» № 0102111/8104 від
01.01.2011р. мав бути нотаріально
посвідчений та підлягав державній
реєстрації, і, оскільки, таких дій
сторонами не вчинено, то зазначений
договір можна вважати неукладеним.

З цього приводу суд апеляційної
інстанції зазначає, що зазначені
твердження виключають зроблені судом
першої інстанції вище висновки про те,
що за відсутності згоди орендаря на
внесення змін у договір, такі внесеними
бути не можуть, оскільки, якщо договір
вважається неукладеним, то внесення
змін до нього відбуватися не може, так
як правові підстави для цього відсутні.
По справі № 914/4717/13 встановлено факт
чинності договору до 15.04.2014р. Крім того
судова колегія звертає увагу на
наступне.

Що стосується реєстрації права
власності позивача на газопровід,
Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004р. визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 цього Закону його
дія не поширюється на державну
реєстрацію прав на повітряні і морські
судна, судна внутрішнього плавання,
космічні та інші об'єкти цивільних
прав, на які поширюється правовий режим
нерухомої речі.

Згідно ст. 5 зазначеного Закону у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

У своїх висновках суд першої інстанції
посилався на Методичні рекомендації
стосовно визначення нерухомого майна,
що знаходиться на земельних ділянках
затверджених наказом Міністерства
юстиції від 14.04.2009р. № 660/5 (які були
чинні на момент укладення договору),
однак суд апеляційної інстанції
вказує, що у таких не вказано, що право
власності на газопроводи підлягає
державній реєстрації, а навіть навпаки,
зазначено, що державна реєстрація прав
на нього, в силу законодавства, є
проблематичною.

Рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Відповідно до норм діючого
законодавства обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи все вищевикладене, суд
апеляційної інстанції зазначає, що
висновки місцевого господарського
суду не були належним чином
обґрунтовані у мотивувальній частині
рішення, однак те, що неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм чинного законодавства не
призвело до прийняття неправильного
рішення, не дає підстав для скасування
такого. Однак, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду вважала за
необхідне зазначити власну правову
кваліфікацію спірних відносин та
правову оцінку обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи
положення ст.ст.49, 105 ГПК України,
вважає, що витрати за подання
апеляційної скарги слід покласти на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Львівської області від 15.04.2014р. у
цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Публічне
акціонерне товариство «Іскра».

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-І Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст постанови підписано
07.07.2014р.

Головуючий суддя
Дубник О.П.

Суддя
Скрипчук О.С.

Суддя
Матущак О.І.