ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"08" квітня 2014 р.
Справа № 911/451/14

за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Вамос 5»,
Усатівська сільрада Одеської області

до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
«Білоцерківський молочний комбінат»,
с. Томилівка Білоцерківського району
Київської області

про зобов'язання
вчинити дії.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників сторін:

від позивача: Легенченко О.А.,
уповноважена, довіреність від 10.01.2014р.
б/н;

від відповідача: Павлюченко Л.О.,
уповноважена, довіреність від 12.12.2013р.
б/н;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Вамос 5», Усатівська
сільська рада Одеської області,
звернувся до господарського суду
Київської області з позовною заявою
від 10.02.2014р. до відповідача - товариства
з обмеженою відповідальністю
«Білоцерківський молочний комбінат»,
с. Томилівка Білоцерківського району
Київської області, в якій просить суд
зобов'язати відповідача прийняти від
позивача повернення товару за
договором № 539-Мл-БМК/Дст на загальну
суму 173461,55 грн. шляхом підписання
накладної на повернення товару №В1 від
27.09.2013р. та підписання акту приймання
продукції (товарів) за кількістю
«прострочки» від 27.09.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
відповідності до додаткової угоди №1
від 29.04.2013р. до Договору поставки №
539-Мл-БМК/ДСТ від 01.11.2011р. сторони дійшли
згоди про зобов'язання постачальника
при проведенні рекламної компанії з 01
травня по 30 липня приймати від покупця
у відповідному не пошкодженому
товарному вигляді 100% нереалізованої
продукції торгової марки «Premialle» за
виключенням Фети та Бринзи в повному
обсязі, початок періоду для розрахунку
з моменту поставки першої партії
виробництва з 01.05.2013 по 30.07.2013р. Оскільки
вказаною додатковою угодою була
передбачена автоматична її
пролонгація при відсутності заяви
жодної із сторін про свій намір її
припинити, позивач у відповідності до
передбаченого сторонами порядку
повернення звернувся до відповідача
для здійснення повернення товару на
суму 173461,55 грн. та підготував
відповідний Акт приймання продукції
(товарів) за кількістю «прострочки» від
27.09.2013р. та накладну на повернення з
додатком. Оскільки відповідач
відмовився виконати свій передбачений
договором обов'язок та прийняти
повернення товару, позивач просить суд
зобов'язати відповідача вчинити
зазначені дії в судовому порядку.

Ухвалою від 14.02.2014р. порушено
провадження у справі № 911/451/14 та
призначено справу до розгляду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
від 04.03.2014р. (який поданий
господарському суду 28.02.2014р.) проти
позову заперечує та просить суд в
позові відмовити. Заперечення
мотивовані тим, що у відповідності до
ст. 188 ГК України у зв'язку з порушенням
умов договору позивачем в частині
оплати за поставлений товар (що
зафіксовано рішенням господарського
суду Одеської області від 17.02.2014р. у
справі № 916/3356/13) договір було розірвано
з 01.09.2013р. з ініціативи відповідача. За
таких обставин, оскільки розірвання
договору означає повне припинення
договірних зобов'язань, відповідач
твердить, що у нього відсутній
обов'язок приймати повернення товару
від позивача, за яким він звернувся
після припинення всіх договірних
зобов'язань між сторонами. Також
відповідач твердить, що Додаткова
угода №1, на яку позивач посилається як
на підставу свого права здійснити
повернення простроченої продукції
відповідачу, передбачає право на
повернення з 01.05.2013р. по 30.07.2013р., а пункт
3 Додаткової угоди (щодо продовження
терміну дії угоди за відсутності
письмової заяви сторін про її
припинення), стосується продовження
строку дії Додаткової угоди, а не
продовження терміну для проведення
повернення продукції.

В судовому засіданні 04.03.2014р. розгляд
справи було відкладено за неявкою
представника позивача, неподанням ним
витребуваних судом документів та
доказів.

25.03.2013р. позивачем було подано заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
позивач додатково твердив, що умовами
Додаткової угоди №1, яка є підставою
для вимог позивача про прийняття
відповідачем повернення товару, було
передбачено, що при проведенні
рекламної компанії з 1 травня по 30 липня
постачальник зобов'язується у ТОВ
«Вамос-5» у відповідному
непошкодженому товарному вигляді 100%
прийняти нереалізовану продукцію в
повному обсязі, початок періоду для
розрахунку з моменту поставки першої
партії виробництва з 1 травня по 30 липня
2013р. Тобто, на твердження позивача,
підставами виникнення у відповідача
права на повернення нереалізованої
продукції є проведення відповідачем
рекламної компанії у період з 1 травня
по 30 липня, використання у проведенні
рекламної компанії продукції, що була
поставлена не раніше першої партії
виробництва з 1 травня по 30 липня 2013р. За
таких обставин додатковою угодою не
обмежувалось право позивача повертати
продукцію виробництва після 30 липня
2013р., додатковою угодою не
конкретизовано строк завершення
рекламної компанії, оскільки в угоді
зазначена дата 30 липня без зазначення
року, а відповідач не інформував
позивача про припинення рекламної
компанії. Крім того, позивач твердить,
що позивач здійснював прийняття
повернення товару від позивача після
30.07.2013р., чим визнав його право на такі
повернення.

В судовому засіданні 25.03.2014р. в порядку
ст. 77 ГПК України судом було оголошено
перерву до 08.04.2014р., у зв'язку із
необхідністю витребування у сторін
документів, що регламентують процедуру
повернення товару, поставленого за
договором від 01.11.2011р. № 539-Мл-БМК/Дст,
про що представникам сторін було
повідомлено особисто під розпис.

Документи, які б регламентували
повернення товару, сторонами не подано.
Сторони підтвердили, що єдиним
документом, який регламентує зазначені
відносини сторін договору, є додаткова
угода №1 від 29.04.2013р.

Розглянувши позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Вамос-5»,
Усатівська сільська рада Одеської
області (далі по тексту - ТОВ «Вамос») до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Білоцерківський
молочний комбінат», с. Томилівка
Білоцерківського району Київської
області (далі по тексту - ТОВ «БМК»),
вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, всебічно та
повно вивчивши зібрані у справі докази,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 ЦК
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства,
зокрема, з правочинів.

Підставою виникнення взаємних прав та
обов'язків сторін у справі є укладений
01.11.2011р. між ТОВ «БМК» (постачальник) та
ТОВ «Вамос» (дистриб'ютор)
дистриб'юторський договір
№539-Мл-БМК/Дст (далі - Договір № 539),
згідно якого постачальник
зобов'язується поставляти
дистриб'ютору окремими партіями товар
(молоко, молочна продукція, інші
продукти харчування) а дистриб'ютор
зобов'язується приймати та оплачувати
поставлений товар, розміщувати
рекламні матеріали, проводити рекламні
акції з метою збільшення кількості
кінцевих споживачів товару. Відповідно
до умов Договору:

- Метою постачання товару є
подальша його реалізація
дистриб'ютором замовникам (п. 2.2
Договору);

- Асортимент, кількість, умови
передачі товару обумовлюються у
замовленні - специфікації та
вказуються у товарній
(товарно-транспортній, видатковій)
накладній, які є невід'ємною частиною
Договору (п. 2.3 Договору);

- Договір вважається укладеним з
моменту підписання, діє до 31.12.2011р.,
автоматично продовжується на кожний
наступний річний період, якщо жодна із
сторін не пізніше, ніж за 30 днів не
повідомить про свій намір його
розірвати. Дія договору може бути
достроково припинена у випадку
систематичного порушення однією із
сторін своїх зобов'язань в момент
отримання стороною-порушником
письмового повідомлення, або з моменту
отримання іншою стороною поштового
повідомлення про неможливість
вручення повідомлення (п.п. 3.1, 3.3, 3.4
Договору).

- Строк дії договору може бути
достроково припинений з боку
постачальника за умови попередження
про це дистриб'ютора. Дострокове
припинення строку дії договору тягне
за собою одночасне припинення дії всіх
приналежних до нього документів, в тому
числі додаткових угод (п.п. 3.5, 3.7
Договору);

- Право власності на товар
переходить в момент поставки. Після
передачі товару ризик випадкової
втрати, ушкодження чи псування товару,
а також всі інші можливі витрати, несе
дистриб'ютор (п.п. 6.10, 6.11 Договору);

- У випадку виявлення в товарі
недоліків дистриб'ютор зобов'язаний
негайно повідомити про це
постачальника а також направити йому
письмову претензію. Сторони
домовились, що повернення товару,
заміна чи зменшення його ціни
відбувається лише на підставі
підписаного обома сторонами Акту
фіксації поставки неякісного товару (п.
9.4 Договору).

29.04.2013р. сторони уклали додаткову угоду
№1 до договору поставки №539-Мл-БМК/ДСТ
від 01.11.2011р., згідно якої досягли згоди
додати до Договору пункт 5.2.6 наступного
змісту: «при проведенні рекламної
компанії з 1 травня по 30 липня
постачальник зобов'язується у ТОВ
«Вамос 5» у відповідному не
пошкодженому товарному вигляді 100%
прийняти не реалізованої продукції
марки «Premialle» в повному обсязі за
виключенням Фети 0,250, 0,500 та Бринзи 0,250,
початок періоду для розрахунку з
моменту поставки першої партії
виробництва з 1 травня по 30 липня 2013р.
Повернення здійснюється по ТТН та
накладної на повернення продукції».
Дана додаткова угода діє з 1 травня по 30
липня 2013р. якщо за два тижні до
закінчення терміну дії даної
додаткової угоди жодна із сторін не
заявить про свій намір її припинити,
вона продовжуються зо закінчення
терміну дії договору.

Листом від 07.05.2013р., направленим
дистриб'ютору в електронному вигляді,
постачальник повідомив дистриб'ютора
про процедуру фіксації «повернень»
продукції «Premialle» (за виключенням Фети
та Бринзи), яка полягала в наступному:
територіальний менеджер ТОВ «БМК» не
рідше за один раз на тиждень фіксує
«повернення» на складі дистриб'ютора, а
саме робить фото всієї простроченої
продукції та висилає фото на ТОВ «БМК»,
підписавши його (ДС-місто-період);
скручує кришечки з простроченої
продукції, кладе у ємність та висилає
при можливості на ТОВ «БМК», підписавши
(ДС-місто-період-кількість кришечок);
візує зворотну накладну, висилає її в
електронному варіанті на ТОВ «БМК», при
можливості передає оригінал;
дистриб'ютор утилізує прострочену
продукцію. Всі необхідні документи
висилаються на ТОВ «БМК» не пізніше
однієї доби з моменту фіксації
повернень.

Суд звертає увагу на те, що вказаний
лист взагалі ніким не підписаний, не
оформлений у відповідності до вимог
ст.ст.207, 208, 639, 654 ЦК України як додаткова
угода до Договору № 539, відповідно не є
правочином, який породжував би для його
сторін будь-які права та обов'язки.
Разом із тим, суд звертає увагу на те, що
вказаною в листі процедурою сторони
керувалися при здійсненні повернень
продукції позивачем відповідачу в тому
числі протягом серпня 2013р, про що ані
відповідач ані позивач не заперечують.
Крім того, в судовому засіданні
позивачем для огляду суду були подані
документи на здійснені між сторонами
повернення, саме за цією процедурою.
Підтвердження здійснення між
сторонами повернень (копії накладних
на повернення) відповідачем додані до
відзиву.

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179 ЦК
України) і сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору (стаття 627 ЦК
України).

За таких обставин, між позивачем і
відповідачем існують зобов'язальні
майново-господарські зобов'язання,
підставою виникнення яких є укладений
між ними 01.11.2011р. Договір № 539 з
додатковою угодою №1 від 29.04.2013р., яка є
його невід'ємною частиною.

Згідно положень статті 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлі-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки.

За частиною 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу.

Згідно до ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Сторони мають право
укласти договір, в якому містяться
елементи різних договорів (змішаний
договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

За правовим змістом Договір № 539,
укладений між сторонами, є змішаним
договором - поставки з окремими
елементами договору про надання послуг
(розміщення рекламних матеріалів,
проведення рекламних акцій тощо).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Керуючись умовами Додаткової угоди №1
від 29.04.2013р. та процедурою повернення,
викладеною в листі від 07.05.2013р., позивач
склав накладну на повернення від
27.09.2013р. №1 з додатком (який містить
перелік продукції, ціну, номер партії
та номер та дату накладної, за якою
продукція поставлялась дистриб'ютору),
відповідний накладній Акт приймання
продукції (товарів) за кількістю
прострочки від 27.09.2013р., та звернувся до
відповідача для оформлення повернення
простроченого товару.

За твердженням позивача, отримавши від
територіальних менеджерів ТОВ «БМК»
відмову від фіксації повернення та
підписання Акту, позивач направив
відповідачу лист від 01.10.1013р., в якому,
посилаючись на відсутність припинення
дії додаткової угоди №1, просив
відповідача виконати свій обов'язок,
передбачений пунктом 5.2.6 Договору № 539
та прийняти від ТОВ «Вамос 5»
повернення продукції та підписати всю
передбачену процедурою документацію.

У відповідь на лист від 01.10.2013р.
відповідач надав позивачу відповідь
від 17.10.2013р. № 847/13, в якій твердив, що ТОВ
«БМК» у відповідності до пункту 3.5
Договору попередив ТОВ «Вамос 5» про
розірвання договірних відносин листом,
який був вручений позивачу 16.08.2013р. На
твердження відповідача, сторонами було
погоджено, що всі процедури повернення
мають бути завершені до 25 числа
поточного місяця. Повернення, які
будуть у період з 26 числа до кінця
місяця, необхідно відображати у акті
від 1 числа наступного місяця.
Враховуючи припинення договірних
відносин сторін, повернення повинні
бути відображені одразу після
закінчення терміну придатності товару
за останній місяць. Оскільки всі
повернення товару, який постачався з
01.05.2013р. по 14.08.2013р., між сторонами вже
проведені, відповідач відмовився
прийняти повернення товару та просив
погасити наявну заборгованість.

На погоджуючись з прийнятим
відповідачем рішенням щодо відмови
позивачу у прийнятті повернення,
позивач просить суд в примусовому
порядку зобов'язати відповідача
прийняти повернення нереалізованої
продукції за накладною від 27.09.2013р. та
Актом приймання продукції (товарів) за
кількістю «прострочки» від 27.09.2013р. на
суму 173461,55 грн.

Вказана вимога задоволенню не підлягає
з огляду на наступне.

По-перше, суд відхиляє аргументи
відповідача про те, що всі процедури
повернення між сторонами мають бути
завершені до 25 числа поточного місяця,
а повернення, які будуть у період з 26
числа до кінця місяця, необхідно
відображати у акті від 1 числа
наступного місяця. Зазначений порядок
жодним документом, підписаним обома
сторонами, не погоджений, доказів того,
що відповідач хоча б довів до відома
позивача зазначені строки повернення,
суду не подано.

Суд відхиляє твердження відповідача
про припинення дії договору від 01.11.2011р.
та всіх додаткових угод до нього з
01.09.2013р. в порядку пунктів 3.5, 3.7 Договору
за письмовим попередженням
дистриб'ютора. Так, лист ТОВ «БМК» від
16.08.2013р. № 682/13 (копія залучена до
матеріалів справи), на який відповідач
посилається як на письмове
попередження дистриб'ютора про
припинення Договору в порядку пункту 3.5
Договору, взагалі не містить
інформації про припинення дії
договору.

За таких обставин судом встановлено, що
єдиним двостороннім письмовим
документом, який відповідає вимогам ст.
208 (укладення правочинів між юридичними
особами в письмовій формі), ст. 639
(укладення письмового договору в
момент його підписання сторонами) ЦК
України та який передбачає право
позивача повернути відповідачу
нереалізовану продукцію за Договором,
є Додаткова Угода №1 від 29.04.2013р., яка
передбачає прийняття 100%
нереалізованої продукції марки «Premialle»
при проведенні рекламної компанії.

Судом відхиляється твердження
позивача про те, що відсутність
зазначення у Додатковій угоді року
свідчить про те, що сторонами не
визначено строку проведення рекламної
компанії. Зазначене свідчить про
некоректне формулювання пункту 2
Додаткової угоди, однак, з тексту
Додаткової угоди недвозначно
вбачається, що термін проведення
рекламної компанії сторонами чітко
визначений - з 1 травня по 30 липня 2013р.

За таких обставин, суд робить висновок
про те, що продовження строку дії умов
Додаткової угоди після завершення її
строку дії, зазначеного в пункті 5 (з 01
травня по 30.07.2013р.) пов'язане з
одночасним настанням двох подій:
по-перше, відсутності заяви жодної із
сторін за два тижні до закінчення
строку дії додаткової угоди №1 про
намір її припинити, і по-друге,
продовження строку проведення
рекламної компанії.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Відповідно
до ст. 32 ГПК України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також обставини, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

За таких обставин закон зобов'язує
позивача при зверненні до
господарського суду довести належними
та допустимими доказами наявність
свого права і факт його порушення або
оспорення з боку зобов'язаної особи -
відповідача.

Суд погоджується з твердженням
позивача про те, що заяв від жодної із
сторін про намір припинити дію
додаткової угоди не надходило.

Однак, позивачем не доведений суду факт
продовження проведення рекламної
компанії після 30.07.2013р. включно до
строку звернення до відповідача з
вимогою про прийняття повернення
товару 01.10.2013р. За таких обставин
позивачем не доведено також і
наявність у нього права вимагати від
відповідача прийняти повернення
товару.

Згідно визначення ст. 42 ГК України
підприємництвом є самостійна,
ініціативна, систематична на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання. Пунктами 6.10, 6.11
Договору сторони передбачили, що право
власності на товар переходить в момент
поставки і після передачі товару ризик
випадкової втрати, ушкодження чи
псування товару, а також всі інші
можливі витрати, несе дистриб'ютор.
Жодним пунктом договору або
законодавчим актом не передбачено
обов'язку виробника та постачальника
продукції нести всі ризики
дистриб'ютора, пов'язані з
нездійсненням в повному обсязі
реалізації продукції в межах строку її
придатності кінцевим споживачам.

Підписанням додаткової угоди №1 від
29.04.2013р. постачальник взяв на себе
зазначений ризик як рекламний захід
при проведенні рекламної компанії.
Вказаний рекламний захід був
спрямований на те, щоб дистриб'ютор без
ризику фінансових втрат мав змогу
збільшити закупівлі у постачальника
продукції торгової марки «Premialle» і як
наслідок збільшити обсяги її
реалізації кінцевим споживачам.
Продовження цих відносин
постачальника і дистриб'ютора поза
межами проведення рекламної компанії
ані законом, ані договором не
передбачено.

Суд бере до уваги подані позивачем
докази того, що відповідачем в серпні
здійснювалось прийняття повернень
товару. Однак, зазначене не свідчить
про встановлення між сторонами з цього
питання зобов'язальних відносин,
заснованих на письмовому договорі,
який був би обов'язковим для
відповідача в силу ст. 525, 526, 629 ЦК
України.

По-друге, пунктом 2 Додаткової угоди №1
встановлено, що при проведенні
рекламної компанії з 1 травня по 30 липня
постачальник зобов'язується у ТОВ
«Вамос 5» у відповідному не
пошкодженому товарному вигляді 100%
прийняти не реалізованої продукції
марки «Premialle» в повному обсязі за
виключенням Фети 0,250, 0,500 та Бринзи 0,250,
початок періоду для розрахунку з
моменту поставки першої партії
виробництва з 1 травня по 30 липня 2013р.

При дослідженні поданого позивачем
додатку до накладної на повернення від
27.09.2013р. судом встановлено, що позивачем
до товару, що повертається,
безпідставно включено товар, який був
вироблений та поставлений
відповідачем позивачу в серпні та
вересні 2013р., тобто поза межами
визначеного Додатковою угодою №1
терміну. За таких обставин позивач
безпідставно просить зобов'язати
відповідача підписати вказану
накладну на повернення від 27.09.2013р. з
додатком та відповідний ній Акт
приймання продукції (товарів) за
кількістю «прострочки» від 27.09.2013р.

По-третє, позивачем подано копію Актів
здачі-прийняття робіт (наданих послуг)
від 19.09.2013р. № ОУ-0000079 та від 20.09.2013р. №
ОУ-0000080, згідно яких виробничим
кооперативом «Екологія» надано
послуги товариству «Вамос» з
прийняття, утилізації і видалення
виробничих відходів кількістю 30 куб.м.
19.09.2013р. та ще 30 куб.м. 20.09.2013р., як доказ
того, що позивачем утилізовано
продукцію, прийняти повернення якої
позивач просить суд зобов'язати
відповідача.

За таких обставин, зобов'язати
відповідача прийняти повернення
простроченої продукції будь-яким
чином, в тому числі за процедурою,
передбаченою електронним листом ТОВ
«БМК» від 07.05.2013р., на який посилається
позивач ( огляд територіальним
менеджером ТОВ «БМК», фотофіксація,
скручування кришечок, за результатом -
візування зворотної накладної) є
фізично неможливим, оскільки зазначена
продукція вже утилізована.

Фактично вимога позивача зводиться до
зобов'язання відповідача підписати
документи (накладну на повернення від
27.09.2013р. з додатком, Акт приймання
продукції (товарів) за кількістю
«прострочки» від 27.09.2013р.), які нададуть
можливість позивачу зменшити належну
до сплати відповідачу вартість
поставленої продукції на 173461,55 грн., без
фактичної наявності самої продукції,
яка підлягає поверненню, що ані
Договором, ані Додатковою угодою №1 від
29.04.2013р. не передбачено.

За таких обставин, повно та
обґрунтовано дослідивши наявні у
справі докази, перевіривши на
відповідність закону та дійсним
обставинам справи доводи учасників
провадження, суд вважає вимоги
позивача безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 11. 16, 207, 208, 525, 529, 627, 628, 629, 639, 712. 901
Цивільного кодексу України, ст.ст. 42, 179,
Господарського кодексу України, ст. ст.
1, 22, 32, 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариству з обмеженою
відповідальністю «Вамос 5» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Білоцерківський
молочний комбінат» відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 25.04.2014р.