номер провадження справи 31/68/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014
Справа № 908/2064/14

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Хуторного В.М., при
секретарі Романовій К.І.

За участю представників: від позивача -
Пармузін А.С., довіреність № 189 від
01.04.2013 р.; від третьої особи 1 -
Слободянюк Д.Б., довіреність № 13808 від
07.06.2014 р.; від відповідача та третьої
особи 2 - не з'явились.

Розглянувши в судовому засіданні
матеріали справи № 908/2064/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль», м. Запоріжжя
(скорочено ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль»);

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Сапсан»,
м. Запоріжжя (скорочено ТОВ «Компанія
«Сапсан»);

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача:

1. Ленінський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, м.
Запоріжжя (скорочено Ленінський ВДВС
ЗМУЮ);

2. Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів, м.
Запоріжжя (скорочено ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів);

про звільнення майна з-під арешту

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 17.06.2014 р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено справу та присвоєно номер
провадження 31/68/14, справу до розгляду в
засіданні призначено на 02.07.2014 р.
Розгляд справи відкладався на 16.07.2014 р.

За клопотанням представників позивача
та третьої особи 1 розгляд справи
здійснювався без застосування засобів
фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заявлено
позов до ТОВ «Компанія «Сапсан» про
звільнення заставленого майна з-під
арешту, а саме: транспортного засобу
вантажного фургону марки АХУ 1 на шасі
ГАЗ 3302 ЗНГ, 2007 року випуску, номер шасі
Х Х22128, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
АРС 035216 видане РЕВ МРВ ДАЇ № 1, 2 при УМВС
України в Запорізькій області від
29.08.2007 року, який належить Товариству з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Сапсан», накладеного на підставі абз. 4
п.п. 8.2.1 п.п. 8.2 ст. 8 Закону № 2181, б/н, 21.12.2000
Державною податковою інспекцією у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів та
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 04.06.2009 р. 8297525 державним виконавцем
Дерій Є.О. Ленінським відділом
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
державним виконавцем Ленінського ВДВС
ЗМУЮ та ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів здійснено
арешт майна, яке знаходиться у заставі
за Договором від 04.09.2007 року, укладеного
в забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору від 03.09.2007 року,
укладеному між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ТОВ «Компанія «Сапсан». В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на ст. ст. 52, 54 Закону
України «Про виконавче провадження» та
ст. ст. 1, 2, 4, 54 Господарського
процесуального кодексу України.

Представник позивача у судовому
засіданні доводи, викладені у позовній
заяві, підтримує в повному обсязі,
просить позов задовольнити.

ТОВ «Компанія «Сапсан», відповідач у
справі, відзиву на позовну заяву не
надало, представник в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
слухання справи відповідач
повідомлений належним чином. Ухвали
господарського суду від 17.06.2014 р. та від
02.07.2014 р. було надіслано за адресою
відповідача, що вказана у позовній
заяві та у витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, що відповідає
вимогам статті 64 ГПК України.

Ленінський ВДВС ЗМУЮ, третя особа 1 у
справі, у запереченні № 23814 від 16.07.2014
року на позовну заяву зазначає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки посилання
позивача на те, що йому стало відомо про
арешт майна, яке перебуває в заставі, з
довідки державного реєстру обтяжень
рухомого майна не відповідає
дійсності, оскільки майно перебуває на
відповідальному зберіганні в банку,
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» входить до
переліку стягувачів у зведеному
виконавчому провадженні та має
пріоритет відносно інших стягувачів.

Представник третьої особи 1 у судовому
засіданні підтримав позицію, викладену
в запереченні, в задоволенні позову
просить відмовити.

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
ГУ Міндоходів, третя особа 2 у справі,
відзиву на позовну заяву не надала,
представник в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце слухання
справи третя особа 2 повідомлена
належним чином, що підтверджується
підписом уповноваженої особи на
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Згідно ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
позивача та третьої особи 1, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Запорізької обласної дирекції,
яке було перейменовано в ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор,
Банк, позивач у справі) та ТОВ «Компанія
«Сапсан» (Позичальник, відповідач у
справі) був укладений Кредитний
договір № 010/02-2/460 (далі - Кредитний
договір), згідно з яким останньому
надано кредит у сумі 63694,03 грн. із
сплатою 17% річних, строком до 27.08.2012
року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором 04.09.2007 року між
Банком та відповідачем укладено
Договір застави транспортного засобу
№ 010/02-2/460/2 (далі - Договір застави),
відповідно до умов якого предметом
договору застави є транспортний засіб:
вантажний фургон марки АХУ 1 на шасі ГАЗ
3302 ЗНГ, 2007 року випуску, номер шасі
Х Х2128, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
АРС 035216 видане РЕВ МРВ ДАЇ № 1, 2 при УМВС
України в Запорізькій області від
29.08.2007 року.

Зазначений Договір застави 04.09.2007 року
було посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_4 Запорізького міського
нотаріального округу та зареєстровано
в реєстрі за номером 5285.

За твердженням позивача, йому з
інформаційної довідки з Єдиного
державного реєстру заборон відчуження
об'єктів рухомого майна стало відомо,
що на заставне майно ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль», а саме: транспортний засіб
- вантажний фургон марки АХУ 1 на шасі
ГАЗ 3302 ЗНГ, 2007 року випуску, номер шасі
Х Х2128, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
АРС 035216 видане РЕВ МРВ ДАЇ № 1, 2 при УМВС
України в Запорізькій області від
29.08.2007 року державним виконавцем
Ленінського ВДВС ЗМУЮ та ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів було накладено арешти:

- арешт рухомого майна від 20.11.2008 р. №
8210766, накладений на підставі абз. 4 п.п.
8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону № 2181, б/н, 21.12.2000 ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів;

- арешт рухомого майна від 04.06.2009 р. №
8778696, накладений відповідно до
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 04.06.2009 р. № 8297525 державним
виконавцем Дерій Є.О. Ленінського ВДВС
ЗМУЮ.

Позивач вважає, що Ленінським ВДВС ЗМУЮ
та ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів здійснено
арешт майна, що належить ТОВ «Компанія
«Сапсан» та знаходиться в заставі у
Банку відповідно до Договору застави, з
грубим порушенням чинного
законодавства, оскільки він має
переважене право на задоволення своїх
вимог за рахунок предмету
забезпечення, а тому арешт
заставленого майна з метою його
реалізації для задоволення вимог інших
стягувачів, які не є
заставодержателями, призводить до
порушення речового права позивача на
чуже майно, яке підлягає захисту у
спосіб встановлений Законом України
«Про виконавче провадження».

Предметом розгляду по даній справі є
вимога до ТОВ «Компанія «Сапсан» про
звільнення заставленого майна з-під
арешту, а саме: транспортного засобу
вантажного фургону марки АХУ 1 на шасі
ГАЗ 3302 ЗНГ, 2007 року випуску, номер шасі
Х Х22128, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
АРС 035216 видане РЕВ МРВ ДАЇ № 1, 2 при УМВС
України в Запорізькій області від
29.08.2007 року, який належить Товариству з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Сапсан», накладеного на підставі абз. 4
п.п. 8.2.1 п.п. 8.2 ст. 8 Закону № 2181, б/н, 21.12.2000
Державною податковою інспекцією у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів та
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 04.06.2009 р. 8297525 державним виконавцем
Дерій Є.О. Ленінським відділом
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
заслухавши представників позивача та
третьої особи 1, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №
606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) встановлено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 9
від 17.10.2012 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»,
відповідно до статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на майно і про
зняття з нього арешту. Відповідачами у
справах за цими позовами є стягувач і
боржник, а справи підлягають
розглядові за правилами
господарського судочинства, якщо вони
виникають у цивільних чи господарських
правовідносинах і суб'єктний склад
сторін у них відповідає вимогам статті
1 ГПК. Що ж до заперечень проти арешту
(опису) майна, які не пов'язані зі спором
про право на це майно, а стосуються
порушень вимог виконавчого
провадження з боку органів державної
виконавчої служби, то їх слід
розглядати за правилами статті 121-2 ГПК.

Виходячи з викладеного вище,
відповідачем по даній справі буде ТОВ
«Компанія «Сапсан» лише в тому випадку,
якщо позивач буде ставити в прохальній
частині позовної заяви питання про
визнання за ним права власності на
заставлене майно. Однак, предметом
розгляду по даній справі є вимога до
ТОВ «Компанія «Сапсан» про звільнення
заставленого майна з-під арешту.

Оскільки арешт на заставлене майно
було накладено Ленінським ВДВС ЗМУЮ та
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
ГУ Міндоходів, саме вони є належними
відповідачами щодо вимоги про
звільнення майна з-під арешту. Однак,
слід зазначити, що вирішуючи питання,
чи буде така справа підвідомчою
господарському судочинству, слід
виходити із відповідності суб'єктного
складу сторін вимогам статті 1 ГПК
України.

Відповідно до абзацу 2 п. 1.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»,
заміна первісного відповідача
належним відповідачем допускається
лише за згодою позивача, яка має бути
викладена в його письмовій заяві чи
зафіксована в протоколі судового
засідання. Якщо ж такої згоди не надано,
то господарський суд у залежності від
конкретних обставин справи вчиняє одну
з таких дій: 1) розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і відмовляє в
позові, оскільки відповідач не є
належним; 2) залучає до участі у справі з
власної ініціативи іншого відповідача
згідно з частиною першою статті 24 ГПК.
При цьому в останньому із зазначених
випадків: господарський суд зобов'язує
позивача згідно з частиною другою
статті 56 ГПК надіслати відповідачу
копії позовної заяви та доданих до неї
документів, а в разі невиконання цього
обов'язку у встановлений судом строк
залишає позов без розгляду на підставі
пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з викладеного вище,
враховуючи відсутність письмової
заяви або усного клопотання позивача
про заміну первісного відповідача
належним відповідачем, суд,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Судові витрати у відповідності до ст. 44,
49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено 17.07.2014 р.

Суддя
В.М. Хуторной