ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.Справа № 916/1959/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Бєляновського
В.В.

(Склад судової колегії сформований
розпорядженням голови суду №1291 від
23.06.2014р.)

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від заступника прокурора Одеської
області - Пашаєв Р.В. - прокурор відділу;

від Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора - Пашаєв Р.В. -
прокурор відділу прокуратури Одеської
області;

від Одеської обласної державної
адміністрації - не з'явився;

від Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації - не з'явився;

від ТОВ «Крафт» - Блонський П.Ю. - за
довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
заступника прокурора Одеської області

на ухвалу господарського суду
Одеської області від 29 травня 2014 року

№916/1959/14

за позовом заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Одеської обласної державної
адміністрації

до

- Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації

- Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крафт»

про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, визнання незаконним
розпорядження

Сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги.

В судовому засіданні 08.07.14р. згідно
ст.85 ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

встановив:

26.05.2014р. Заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора звернувся до господарського
суду Одеської області в інтересах
держави в особі Одеської обласної
державної адміністрації з позовом до
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Крафт», в
якому просив:

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
23.11.2007р. № 2061/2007;

- визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 0,35га, в тому
числі 0,0208га. під забудовою, 0,3292га
пісків із земель, що знаходились в
користуванні СВК «Чорноморський», яка
знаходиться на території Будацької
коси, за межами населеного пункту біля
села Курортне, Білгород-Дністровського
району Одеської області, укладений
26.11.2007р. між Білгород-Дністровською
районною державною адміністрацією та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Крафт» для
обслуговування та реконструкції
будівель і споруд закладу відпочинку
«Крафт» строком на 49 років,
зареєстрований у
Білгород-Дністровському районному
відділі ДП «ЦДЗК» Одеської
регіональної філії, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від
26.11.2007р. за №38.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 29.05.2014р. (суддя Панченко О.Л.)
позовну заяву Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Одеської обласної державної
адміністрації повернуто без розгляду
на підставі п.5 ч.1 ст.63 ГПК України.

Ухвала суду вмотивована тим, що
заступником Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора об`єднано в
одній позовній заяві кілька вимог до
кількох відповідачів і сумісний
розгляд цих вимог суттєво утруднить
вирішення спору, у зв'язку з чим позовна
заява підлягає поверненню без
розгляду.

Не погодившись з ухвалою про
повернення позовної заяви без
розгляду, заступник прокурора
Одеської області області звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду із апеляційною скаргою, в якій
просив скасувати оскаржену ухвалу та
направити справу суду першої
інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної
скарги скаржник зазначив, що ухвала від
29.05.2014р. винесена з порушенням норм
процесуального права (ст.ст.58,63,86 ГПК
України, п.п.1,4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення», п.2.24
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
17.05.2011р. «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин»), у зв'язку з чим
підлягає скасуванню з наступних
підстав:

- нормами ст.86 ГПК України закріплено
обов'язок суду зазначити мотиви
винесення ухвали з посиланням на
законодавство, проте оскаржена ухвала
вказаним вимогам не відповідає,
оскільки підстави повернення позову
судом першої інстанції жодним чином не
обґрунтовано;

- у відповідності до норм ст.58 ГПК
України в одній позовній заяві може
бути об'єднано декілька позовних вимог,
зв'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами.
Основною підставою позову стало
надання в оренду спірної земельної
ділянки особою, яка не мала на те
законних повноважень (прийняття
Білгород-Дністровською
райдержадміністрацією розпорядження
№2061/2007 від 23.11.2007р. та укладення
спірного договору оренди на підставі
даного розпорядження). Таким чином, в
позовній заяві заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора об'єднано вимоги, пов'язані
між собою як підставами виникнення, так
і поданими доказами та сумісний
розгляд їх не утруднить вирішення
спору, а навпаки прискорить процес
усунення порушень закону;

- п.2.24 Пленуму Вищого господарського
суду України №6 від 17.05.2011р. «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» містить наступні
роз'яснення: «Для правильного
вирішення спору про визнання недійсним
договору оренди суттєве значення має
з'ясування правового режиму спірної
земельної ділянки та дотримання
сторонами порядку передачі її в оренду
згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК
України з урахуванням необхідності у
певних випадках дотримання порядку її
вилучення. З огляду на це судам
потрібно встановлювати наявність у
відповідної ради повноважень для
вирішення питання щодо затвердження
проекту відведення і передачі спірної
земельної ділянки в оренду, а отже й
дійсність укладеного договору, що
оспорюється. З огляду на це судам
необхідно враховувати, що оскільки
договір оренди укладається на
виконання рішення органу місцевого
самоврядування чи виконавчої влади, то
без скасування таких рішень у
встановленому законом порядку
відсутні правові підстави для визнання
відповідних договорів недійсними з
підстав відсутності повноважень у
відповідної місцевої ради чи органу
виконавчої влади на затвердження
проекту відведення та передачі спірної
земельної ділянки в оренду». З огляду
на дані роз'яснення, скаржник вважає, що
господарський суд Одеської області
фактично самоусунувся від розгляду
справи та прийняття рішення по суті
спору, всупереч норм закону повернув
позов без розгляду, позбавляючи права
захисту інтересів держави.

Також в апеляційній скарзі містилось
клопотання про відновлення строку на
апеляційне оскарження ухвали від
29.05.2014р. з посиланням на те, що оскаржена
ухвала прийнята судом першої інстанції
без виклику сторін та надійшла до
прокуратури лише 04.06.2014р., тобто після
спливу п'ятиденного строку на її
оскарження.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження; розгляд апеляційної
скарги призначено на 08.07.14р.;
зобов'язано заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в строк до 04.07.2014р. надати
апеляційному господарському суду
позовну заяву та додані до неї
матеріали, які були повернуті
оскарженою ухвалою суду від 29.05.2014р.

08.07.2014р. прокуратура надала суду
апеляційної інстанції позовну заяву
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора та додані до неї матеріали,
які були повернуті оскарженою ухвалою
суду від 29.05.2014р.

В засіданні апеляційного
господарського суду представник
прокуратури підтримав доводи та вимоги
апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Крафт» у
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував з
підстав законності та обґрунтованості
оскаржуваної ухвали.

Одеська обласна державна
адміністрація та
Білгород-Дністровська районна
державна адміністрація своїх
представників в засідання суду
апеляційної інстанції не направили.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури та ТОВ «Крафт»,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку
наявність підстав для відновлення
строку на подання апеляційної скарги
та для задоволення скарги виходячи з
наступного.

Згідно із ч.1 ст.91 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Ухвали
місцевого господарського суду
оскаржуються в апеляційному порядку
окремо від рішення господарського суду
лише у випадках, передбачених статтею
106 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.93 ГПК України,
апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, а на ухвалу
місцевого господарського суду -
протягом п'яти днів з дня їх оголошення
місцевим господарським судом. У разі
якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84
цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст.50 ГПК України
процесуальні дії вчиняються у строки,
встановлені цим Кодексом. У тих
випадках, коли процесуальні строки не
встановлено, вони призначаються
господарським судом. Перебіг
процесуального строку, обчислюваного
роками, місяцями або днями, починається
наступного дня після календарної дати
або настання події, якими визначено
його початок.

Відповідно до ч.4 ст.51 ГПК України
процесуальна дія, для якої встановлено
строк, може бути вчинена до 24-ї години
останнього дня строку. Якщо позовну
заяву, відзив на позовну заяву, заяву
про перегляд рішення та інші документи
здано на пошту чи телеграф до 24-ї години
останнього дня строку, строк не
вважається пропущеним.

29.05.2014р. господарським судом Одеської
області було постановлено оскаржену
ухвалу без виклику сторін та
проведення судового засідання.

Останній день строку подання
апеляційної скарги на цю ухвалу -
03.06.2014р.

В той же час, заступник прокурора
Одеської області звернувся з
апеляційною скаргою на вищезазначену
ухвалу 11.06.2014р., що підтверджується
відбитком штампу відділення зв'язку на
конверті, в якому апеляційна скарга
була спрямована скаржником до суду
першої інстанції.

В апеляційній скарзі містилось
клопотання про відновлення строку на
апеляційне оскарження ухвали від
29.05.2014р. з посиланням на те, що оскаржена
ухвала винесена судом першої інстанції
без виклику сторін та надійшла до
прокуратури лише 04.06.2014р., тобто після
спливу п'ятиденного строку на її
оскарження.

На стадії вирішення питання про
прийняття апеляційної скарги до
провадження клопотання прокурора про
поновлення строку на апеляційне
оскарження не розглядалось, оскільки
були відсутні докази щодо дати
одержання прокуратурою копії
оскарженої ухвали.

Розглянувши клопотання про
відновлення строку на апеляційне
оскарження, колегія суддів вважає його
обґрунтованим з огляду такого.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.53 ГПК України за
заявою сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом. Про відновлення пропущеного
строку зазначається в рішенні, ухвалі
чи постанові господарського суду. Про
відмову у відновленні строку
виноситься ухвала, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.93 ГПК України
апеляційний господарський суд
постановляє ухвалу про повернення
апеляційної скарги у випадках, якщо
вона подана після закінчення строків,
установлених цією статтею, і суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, та
незалежно від поважності причини
пропуску цього строку - у разі, якщо
апеляційна скарга подана прокурором,
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування після спливу
одного року з дня оголошення
оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в пункті 4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
17.05.2011р. «Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України»
вказано, що клопотання про відновлення
строку подання апеляційної скарги з
огляду на приписи статті 53
Господарського процесуального кодексу
України повинно містити обґрунтування
поважності причин пропуску такого
строку (за необхідності - з посиланням
на відповідні докази, які подаються
апеляційному господарському суду на
загальних підставах).

Заступник прокурора Одеської області
у своєму клопотанні обґрунтував
причини пропуску строку на апеляційне
оскарження тим, що копія оскарженої
ухвали надійшла до
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури лише 04.06.2014р.

В судовому засіданні 08.07.2014р. судом
апеляційної інстанції (за клопотанням
представника прокуратури) було
залучено до матеріалів апеляційного
оскарження копію ухвали
господарського суду Одеської області
від 29.05.2014р., на якій міститься відбиток
штампу канцелярії міжрайонної
прокуратури м.Білгород-Дністровського
про її отримання прокуратурою саме
04.06.2014р. (вхідний №4760 в/с 14 від 04.06.2014р.).

Крім того, господарський суд Одеської
області повернув
Білгород-Дністровській міжрайонній
прокуратурі позовну заяву з додатками
у конверті, на якому міститься
штриховий кодовий ідентифікатор
712.

Відповідно до інформації, яка
розміщена на веб-сайті Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» (http://www.ukrposhta.com)
поштове відправлення за номером
712відправлене 03.06.2014р. 10:54 об'єктом
поштового зв'язку
Білгород-Дністровський ЦП з індексом
67779 до об'єкту поштового зв'язку
Білгород-Дністровський з індексом 67707.

Отже доводи клопотання прокурора
знайшли об'єктивне підтвердження при
їх перевірці апеляційним
господарським судом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
клопотання заступника прокурора
Одеської області про відновлення
строку на апеляційне оскарження є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Згідно із ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Згідно із п.5 ч.1 ст.63 ГПК України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо порушено
правила поєднання вимог або об'єднано в
одній позовній заяві кілька вимог до
одного чи кількох відповідачів і
сумісний розгляд цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
заступником Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора об`єднано в
одній позовній заяві кілька вимог до
кількох відповідачів і сумісний
розгляд цих вимог суттєво утруднить
вирішення спору, у зв'язку з чим позовна
заява підлягає поверненню без
розгляду.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком місцевого
господарського суду виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 86 ГПК України
якщо господарський спір не вирішується
по суті (відкладення розгляду справи,
зупинення, припинення провадження у
справі, залишення позову без розгляду
тощо), господарський суд виносить
ухвалу. Ухвала господарського суду має
містити: 1) найменування господарського
суду, номер справи і дату винесення
ухвали, найменування сторін, ціну
позову, вимогу позивача, прізвища судді
(суддів), представників сторін,
прокурора, інших осіб, які брали участь
у засіданні (із зазначенням їх посад); 2)
стислий виклад суті спору або зміст
питання, з якого виноситься ухвала; 3)
мотиви винесення ухвали з посиланням
на законодавство; 4) висновок з
розглянутого питання; 5) вказівку на
дії, що їх повинні вчинити сторони, інші
підприємства, організації, державні та
інші органи та їх посадові особи у
строки, визначені господарським судом.

В той же час в оскаржуваній ухвалі суду
першої інстанції взагалі відсутнє
будь-яке правове обґрунтування того, в
чому саме полягає утруднення вирішення
спору у разі сумісного розгляду
позовних вимог про визнання
незаконним, скасування розпорядження
та визнання недійсним договору оренди.

Згідно із ч.1 ст.58 ГПК України в одній
позовній заяві може бути об'єднано
кілька вимог, зв'язаних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться
у п.3.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» позивач має право
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами
(зокрема, про стягнення неповернутого
кредиту, відсотків за користування
кредитом і неустойки; про визнання
недійсним акта і про відшкодування
заподіяної у зв'язку з його виданням
шкоди; про стягнення вартості
недостачі товару, одержаного за
кількома транспортними документами і
оформленої одним актом приймання або
коли такий товар сплачено за одним
розрахунковим документом; про
спонукання до виконання зобов'язань за
господарським договором і про
застосування заходів майнової
відповідальності за його невиконання
тощо). Право об'єднати кілька
однорідних позовних заяв або справ, у
яких беруть участь ті ж самі сторони,
надане також судді. При цьому останній
вправі вирішувати питання про
об'єднання лише тих заяв (справ), які
перебувають в його провадженні.

Як вбачається з позовної заяви, в
обґрунтування позовних вимог
Білгород-Дністровський міжрайонний
прокурор в першу чергу посилався на те,
що Білгород-Дністровська
райдержадміністрація не мала законних
повноважень на передачу відповідачу
ТОВ «Крафт» спірної земельної ділянки
в оренду, оскільки відповідно до ч.4
ст.122 ЗК України (у редакції, чинній
станом на 23.11.2007р.) саме обласні
державні адміністрації володіли
компетенцією розпоряджатися землями,
щодо яких укладено спірний договір
оренди земельної ділянки.

Фактично позовні вимоги про визнання
незаконним та скасування
розпорядження райдержадміністрації,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки заявлені прокурором
щодо одного об'єкта - земельної ділянки
площею 0,35га, в тому числі 0,0208га. під
забудовою, 0,3292га пісків із земель, що
знаходились в користуванні СВК
«Чорноморський», яка знаходиться на
території Будацької коси, за межами
населеного пункту біля села Курортне,
Білгород-Дністровського району
Одеської області, та об'єднані
спільними підставами - порушенням норм
законодавства при передачі вказаної
земельної ділянки в оренду ТОВ «Крафт»
на підставі оспорюваного
розпорядження Білгород-Дністровської
райдержадміністрації №2061/2007 від
23.11.2007р., з укладанням відповідного
договору оренди.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п.2.24. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
17.05.2011р. «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» для правильного
вирішення спору про визнання недійсним
договору оренди суттєве значення має
з'ясування правового режиму спірної
земельної ділянки та дотримання
сторонами порядку передачі її в оренду
згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК
України з урахуванням необхідності у
певних випадках дотримання порядку її
вилучення. З огляду на це судам
потрібно встановлювати наявність у
відповідної ради повноважень для
вирішення питання щодо затвердження
проекту відведення і передачі спірної
земельної ділянки в оренду, а отже й
дійсність укладеного договору, що
оспорюється. З огляду на це судам
необхідно враховувати, що оскільки
договір оренди укладається на
виконання рішення органу місцевого
самоврядування чи виконавчої влади, то
без скасування таких рішень у
встановленому законом порядку
відсутні правові підстави для визнання
відповідних договорів недійсними з
підстав відсутності повноважень у
відповідної місцевої ради чи органу
виконавчої влади на затвердження
проекту відведення та передачі спірної
земельної ділянки в оренду.

Таким чином, на думку колегії суддів,
об'єднання в позовній заяві та
сумісний розгляд позовних вимог про
визнання незаконним та скасування
розпорядження №2061/2007 від 23.11.2007р.,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 26.11.2007р.
(укладеного на підставі розпорядження
№2061/2007 від 23.11.2007р.), які стосуються
одного об'єкту - земельної ділянки
площею 0,35га., є правомірним та
сприятиме відновленню судом становища,
яке існувало до вчинення порушень при
передачі спірної земельної ділянки в
оренду, у розумний строк у разі
задоволення позову. Натомість, якщо суд
не знайде підстав для задоволення
позову, саме сумісний розгляд позовних
вимог, об'єднаних в одній позовній
заяві прокурором, забезпечить правову
визначеність у спірних
правовідносинах і можливість
подальшого використання ТОВ «Крафт»
земельної ділянки на умовах оренди.

Отже визначених п.5 ч.1 ст.63 ГПК України
умов для повернення позовної заяви в
даному випадку не вбачається, а суд
першої інстанції помилково застосував
цю процесуальну норму та повернув
позовну заяву прокурора.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд вважає,
що оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню у зв'язку із неправильним
застосуванням норм процесуального
права з передачею матеріалів позовної
заяви заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Одеської обласної державної
адміністрації від 19.05.2014р. вих.
№16-4980-14вих на розгляд до
господарського суду Одеської області.

Керуючись ст.ст.53,93, 99, 101-106 ГПК України,
колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити строк на апеляційне
оскарження ухвали господарського суду
Одеської області від 29.05.2014р. №916/1959/14.

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 29.05.2014р. №916/1959/14 скасувати.

Матеріали позовної заяви
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора від 19.05.2014р. вих. №16-4980-14вих.
передати на розгляд господарського
суду Одеської області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено
10.07.2014р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя
Бєляновський
В.В.