ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.07.14 № 910/12898/14. Суддя Сівакова В.В.,
розглянувши

позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства
"Тракт"

про стягнення 58 200,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До позовної заяви не додано доказів, що
підтверджують викладені в заяві
обставини, оскільки

Згідно ч. 2 ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмові докази подаються в оригіналі,
або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
«Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації» (затверджена Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів «згідно з
оригіналом», назви, посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізиту
підпис.

Засвідчуватись повинна кожна сторінка
документу з відтиском печатки
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи.

Проте, додані до позовної заяви копії
документів не відповідають
вищезазначеним вимогам (взагалі не
засвідчені), а тому не можуть бути
належними доказами в розумінні ст. 36
Господарського процесуального кодексу
України.

Не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів, оскільки

Відповідно до статті 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Докази відправлення відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів повинні додаватись до
позовної заяви (п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України).

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Згідно Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009, розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 05.03.2009, внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення.

Таким чином, позивач в якості належних
доказів надіслання відповідачеві
копії позовної заяви та доданих до неї
документів має подати розрахунковий
документ (касовий чек, поштову
квитанцію), який підтверджує факт
прийняття для пересилання поштового
відділенням зв'язку разом з описом
вкладення у цінний лист, який
підтверджує зміст поштового
відправлення.

Позивачем до позовної заяви додано
касовий чек № 4878 від 26.06.2014 та опис
вкладення у цінний лист від 26.06.2014.

Як вбачається з доданих до позовної
заяви матеріалів (договору № 4 від
03.10.2013) в реквізитах сторін
місцезнаходженням відповідача
зазначено адресу : м. Київ, вул.
Перемоги, 18.

Проте, подані квитанція та опис
вкладення у цінний лист свідчать про
те, що позовна заява надіслана
відповідачу на іншу адресу: м. Київ,
пров. Польовий, 6.

Згідно п. 20.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості
і підсудності справ господарським
судам" місцезнаходження юридичної
особи або фізичної особи-підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (стаття 17 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців").

Доказів в підтвердження державної
реєстрації місцезнаходження
відповідача за адресою: м. Київ, вул.
Перемоги, 18 не подано.

Таким чином, позивачем не надано
належних доказів надсилання копії
позовної заяви і доданих до неї
документів відповідачу у
відповідності із ст. ст. 56, 57
Господарського процесуального кодексу
України.

З огляду на викладене, позовна заява не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню для усунення
допущеного порушення, після чого
заявник не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись п.п. 3, 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву без розгляду.

Суддя
В.В.Сівакова