ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року Справа № 907/1142/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючогоПолянського
А.Г.,суддівКоробенка Г.П., Мачульського
Г.М. (доповідач),розглянувши у
відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуФізичної
особи-підприємця ОСОБА_4на
постановуЛьвівського апеляційного
господарського судувід20.05.2014р.у
справі№907/1142/13Господарського
судуЗакарпатської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Закарпаттяобленерго"до1.
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 2.
Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5простягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись в суд з даним позовом,
Публічне акціонерне товариство
"Закарпаттяобленерго" (далі - позивач)
просило стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (далі -
відповідач-1) 23317,69 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що відповідач як
споживач електроенергії,
використовуючи радіочастотний
пристрій, який зупиняє роботу
лічильника, повинен сплатити позивачу
вартість необлікованої
електроенергії, розраховану
відповідно до Методики обчислення
вартості електричної енергії,
недорахованої внаслідок порушення
споживачами Правил користування
електричною енергією за період з
10.09.2010р. по 23.08.2013р.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 17.01.2014р.
Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5
залучено до участі у справі в якості
другого відповідача (далі -
відповідач-2).

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 07.03.2014р.
(суддя Йосипчук О.С.), залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014р.
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя - Галушко Н.А., судді Гриців В.М.,
Орищин Г.В.), позов задоволено за
рахунок відповідача-1.

У касаційній скарзі відповідач-1
просить скасувати вказані вище судові
рішення та прийняти нове, про відмову у
позові, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку
оскаржені судові рішення, колегія
суддів Вищого господарського суду
України, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, працівниками позивача,
спільно із працівниками Державного
центру радіочастот (Закарпатської
філії) проведено перевірку та складено
Акт про порушення №105059 від 23.08.2013р.,
яким зафіксовано факт випромінювання
радіохвилі, частоти і інтенсивності
якої достатньо для створення впливу на
роботу електролічильників, тобто
зафіксовано порушення п.10.2. Правил
користування електричною енергією,
затвердженою постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996р. N28 (далі - Правила
№28).

На підставі наведеного вище Акту
позивачем без присутності порушника
(відповідача-1) складено Протокол №117
від 17.09.2013р. засідання комісії з
розгляду Актів про порушення ПКЕЕ
Свалявського РЕМ, згідно з яким
відповідно до п.2.1.3 та п.2.5. Методики
визначення вартості та обсягів
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженої постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 04.05.2006р.
N562 (далі - Методика №562), відповідачу-1
донараховано заборгованість за
спожиту електроенергію за період з
10.09.2010р. по 28.08.2013р. у сумі 23317,69 грн.

Факт виявлення джерела випромінювання
підтверджено Протоколом №116/1 від
23.08.2013р. інструментальної оцінки
характеристик виявленого незаконно
діючого РЕЗ, ВП на об'єкті автомийка, що
знаходиться за адресою м.Свалява,
вул.Верховинська, б/н, та поясненнями
спеціаліста Державного підприємства
"Український державний центр
радіочастот п.Наконечного Д.А.", який
повідомив про те, що саме ним було
виявлено потужне випромінювання на
спірному об'єкті.

Судами встановлено, що матеріалами
справи, зокрема Актом №105059,
поясненнями учасників перевірки та
оглянутим у суді апеляційної інстанції
відеозаписом підтверджено, що при
проведенні перевірки 23.08.2013р. позивачу
було створено перешкоди у проведенні
огляду місця облаштування лічильника
за адресою м.Свалява, вул.Верховинська,
б/н.

Акт про правопорушення №105059 містить
відомості про характер підключення
електроенергії до мереж автомийки,
однак не містить схему підключення
електроустановки споживача та її
графічне зображення через
неможливість огляду приміщення, де
знаходиться електрообладнання. Тому
позивачем було застосовано п.2.5.
Методики №562, згідно з якою у разі
виявлення порушень у споживача у
формулі розрахунку величини
розрахункового добового обсягу
споживання електричної енергії
протягом робочого часу потужність
електричного обладнання може
визначатись як дозволена потужність
для даної точки обліку, зазначена в
Договорі за умови не допуску
представників постачальника
електричної енергії
(електропередавальної організації) на
свою територію для перевірки
інформації щодо сумарної максимальної
потужності струмоприймачів, відмови
споживача від вимірювання струму
навантаження електроустановки при
підключенні всіх наявних
струмоприймачів на повну потужність.

Зважаючи на вказане та з огляду на
умови додатку до Договору про
постачання електроенергії №р06/11-0188 від
16.05.2006р. (Перелік об'єктів споживача),
під час визначення обсягу не
облікованої електроенергії позивачем
визначено дозволену потужність на
автомийці по вул.Верховинська в
м.Свалява в 10 кВт, а коефіцієнт
використання струмоприймачів у зв'язку
з зафіксованим порушенням, визначено
на рівні 0,75. Отже, із урахуванням п.6.40
Правил №28, п.2.1. та п.2.5. Методики №562,
позивачем розраховано вартість
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживача
(нарахування по Акту №105059 від 23.98.2013р.)
за період з 10.09.2010р. по 28.08.2013р. у сумі
23317,69 грн., про стягнення якої подано
позов.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, своє рішення про
задоволення позову мотивував тим, що
здійснення правопорушення, а саме
радіочастотний вплив на встановлені
лічильники спожитої електроенергії та
не допуск представників позивача до
лічильників, споживачем
електроенергії підтверджено
матеріалами справи, тому позивачем
правомірно, відповідно до приписів
Методики №562 нараховано вартість
електроенергії, що повинна бути
сплачена відповідачем-1, з яким у
позивача був укладений договір.

Підстави для скасування судових рішень
відсутні з огляду на наступне.

Як встановлено судами, між позивачем та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
укладено Договір про постачання
електричної енергії №Р06/11-0188,
відповідно до умов якого споживач
(відповідач-1) зобов'язався оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії, а також здійснювати оплату за
послуги компенсації перетікання
реактивно електричної енергії між
електромережею постачальника
електричної енергії та
електроустановками споживача (п.2.3.3. та
п.2.3.4). Цим же договором, між учасниками
енергоспоживання установлені правила
відшкодування шкоди, завданої
порушеннями правил користування
електроенергією.

В пункті 1.2 Правил №28, які поширюються
на спірні правовідносини, визначено, що
споживач електричної енергії -
юридична або фізична особа, що
використовує електричну енергію для
забезпечення потреб власних
електроустановок на підставі договору.

Пунктом 5.1 Правил №28 передбачено, що
договір про постачання електричної
енергії є основним документом, який
регулює відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін. Споживання
електричної енергії без договору не
допускається.

В пункті 10.2 Правил №28 передбачено, що
споживач електричної енергії
зобов'язаний, зокрема, забезпечити
безперешкодний доступ постачальника
електричної енергії та/або
електропередавальної організації до
розрахункових засобів обліку
електричної енергії, що встановлені на
об'єктах споживача для візуального або
автоматизованого зняття показів
розрахункових засобів обліку;
забезпечувати збереження і цілісність
встановлених на його території (у його
приміщенні) розрахункових засобів
обліку електричної енергії та пломб
(відбитків їх тавр) відповідно до акта
про пломбування.

Договір про постачання електричної
енергії на основі типового договору
(додаток 3) укладається постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом з усіма споживачами та
субспоживачами (крім населення),
об'єкти яких розташовані на території
здійснення ліцензованої діяльності
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом (п.1.6 Правил №28).

В п.2.5 Типового договору про постачання
електричної енергії (Додаток 3 до
Правил №28) вказано, що у разі
звільнення Споживачем займаного
приміщення, реорганізації, ліквідації
(у тому числі шляхом банкрутства),
відчуження в будь-який спосіб
займаного приміщення Споживач
зобов'язаний повідомити Постачальника
за 20 діб до дня зміни власника
приміщення і в цей самий термін
здійснити сплату усіх видів платежів,
передбачених цим Договором, до дня
зміни власника приміщення включно, а
Постачальник зобов'язаний припинити
постачання електричної енергії з дня
звільнення Споживачем приміщення.

Відтак, враховуючи те, що договір на
постачання електричної енергії був
укладений з відповідачем-1, договір з
ним припинив свою дію лише 05.09.2013р., а
відповідач-1 відповідно до
встановлених обставин справи не
намагався припинити постачання
електроенергії за договором, що
укладений з ним, у зв'язку з продажем
об'єкту нерухомості, на якому
споживалась електроенергія, іншій
особі, суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що зобов'язаною
особою щодо оплати поставленої
електроенергії є відповідач-1.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
про те, що Акт від 23.08.2013р. не може бути
належним доказом, спростовані судами
попередніх інстанцій, які в своїх
рішеннях правомірно зазначили, що
даний Акт складений у відповідності до
п.6.41 Правил №28 та п.4.1 Методики №562,
оскільки через відсутність підпису
уповноваженого представника споживача
електроенергії, його підписано трьома
представниками енергопостачальної
організації та спеціалістом
радіонагляду.

Крім того, доводи відповідача-1 не
спростовують зафіксованого факту
правопорушення, направлені на
переоцінку встановлених обставин
справи, що в суді касаційної інстанції
відповідно до приписів ст.ст. 1115, 1117
Господарського процесуального кодексу
України не дозволяється.

Відповідно до п.2.1 Методики №562, яка
встановлює порядок визначення обсягу
та вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами Правил №28, Методика
застосовується на підставі акта про
порушення, складеного в порядку,
установленому цією Методикою, з
урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі
виявлення таких порушень ПКЕЕ, зокрема,
пошкодження приладів обліку (розбите
скло, пошкодження цілісності корпусу
тощо), інших дій споживача, які призвели
до зміни показів приладів обліку
(фіксація індикатором впливу
постійного (змінного) магнітного або
електричного полів (у разі
підтвердження факту встановлення та
передачі на збереження споживачу цього
індикатора), використання фазозсувного
трансформатора тощо) (підпункт 3).

У разі виявлення у споживача порушень,
зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2.1
цієї Методики, крім виявлення випадків
фіксації індикатором впливу
постійного (змінного) магнітного або
електричного полів, величина
розрахункового добового обсягу
споживання електричної енергії
протягом робочого часу (Wдоб, кВт·год)
визначається за формулою Wдоб = P tдоб Kв,
де: P - потужність (кВт); tдоб - тривалість
роботи обладнання протягом доби (год.);
Kв (Kв.i) - коефіцієнт використання
струмоприймачів (пункт 2.5 Методики №562).

Саме на підставі вказаного пункту
позивачем було розраховано вартість не
облікованої електроенергії.

Судами встановлено, що відповідно до
умов Договору №р06/11-0188 від 16.05.2006р. під
час визначення обсягу не облікованої
електроенергії, позивачем установлено
дозволену потужність на автомийці по
вул.Верховинська в м.Свалява в 10 кВт, а
коефіцієнт використання
струмоприймачів, з огляду на
зафіксовані порушення, установлено на
рівні 0,75.

Подібні розрахунки відповідають
правилам визначення вартості не
облікованої електроенергії, що
містяться в п.2.5 Методики №562.

Оскільки відповідачем-1 в касаційній
скарзі не доведено порушення судами
попередніх інстанції приписів
матеріального чи процесуального права,
не спростовано їх висновків про
обґрунтованість позову, підстав
скасовувати оскаржені рішення немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
20.05.2014р. у справі Господарського суду
Закарпатської області №907/1142/13,
залишити без змін.

Головуючий суддя
А.Г. Полянський

Судді
Г.П. Коробенко

Г.М. Мачульський