м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 925/545/14 07.07.14

За позовом публічного акціонерного
товариства "Уманьагрохім"

до публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Черкаської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль"

про визнання припиненим
правовідношення іпотеки у зв'язку із
припиненням договору поруки

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Гончарук О.М. - за довіреністю
від 01.12.2011 № 1;

відповідача: Юра М.А. - за довіреністю
від 23.10.2012 № 546/12.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство
"Уманьагрохім" звернулося до
Господарського суду Черкаської
області із позовом до публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Черкаської обласної
дирекції публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" про
визнання припиненим правовідношення
іпотеки за Договором іпотеки від 25.09.2007
№ 010/02-47/1326-07і у зв'язку з припиненням
Договору поруки від 21.09.2007 № 21.09.2007.

Позивач свої вимоги мотивує таким.
Сторони Кредитного договору від 21.09.2007
№ 010/02-47/1326-07, а саме відповідач і третя
особа-позичальник, збільшили
відсоткову ставку річних, про що
позивач повідомлений не був і своєї
згоди не надавав. У зв'язку із
збільшенням обсягу відповідальності
позивача, як поручителя за Кредитним
договором, Договір поруки від 21.09.2007 №
21.09.2007 є припиненим, що також
встановлено рішенням Господарського
суду Черкаської області від 27.02.2014 у
справі № 925/93/14. З урахуванням
наведеного, позивач вважає, що Договір
іпотеки від 25.09.2007 № 010/02-47/1326-07і є також
припиненим, оскільки вказаний правочин
забезпечує виконання зобов'язання за
Договором поруки, який є припиненим.

Ухвалою Господарського суду
Черкаської області від 01.04.2014 прийнято
позов публічного акціонерного
товариства "Уманьагрохім" до розгляду
та порушено провадження у справі №
925/545/14.

Ухвалою Господарського суду
Черкаської області від 22.04.2014 справу №
925/545/14 передано за підсудністю до
Господарського суду міста Києва в
порядку, визначеному ст. 15, ст. 17
Господарського процесуального кодексу
України.

В результаті автоматичного розподілу
справ, справу № 925/545/14 передано на
розгляд судді Балаца С.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.05.2014 справу № 925/545/14
прийнято до провадження судді Балаца
С.В., а її розгляд призначено на 16 червня
2014 року.

В судовому засіданні 16 червня 2014 року
судом оголошено перерву до 07 липня 2014
року.

Відповідач скориставшись правом,
забезпеченим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, надав
суду відзив, яким позов відхилив
повністю, з тих підстав, що
недотримання порядку щодо отримання
згоди поручителя, тобто позивача, на
збільшення відсоткової ставки річних
за Кредитним договором стосується лише
до фінансового поручительства -
Договору поруки, а іпотека є іншим
видом забезпечення виконання
зобов'язання і збільшення обсягу
відповідальності не є підставою для
припинення Договору іпотеки.

В судовому засіданні 07 липня 2014 року
судом оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних
представників сторін даної справи по
суті спору та дослідивши наявні у
матеріалах даної справи докази,
Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Черкаської обласної дирекції
відкритого акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль", найменування
якого змінено на: "публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль",
(далі - відповідач) та фізичною особою
ОСОБА_4 (далі - позичальник / боржник)
укладено Кредитний договір від 21.09.2007 №
010/02-47/1326-07 (далі - Кредитний договір), за
умовами якого відповідач, на
положеннях та умовах вказаного
Договору, надає позичальникові кредит
у розмірі 1.010.000,00 грн, а останній
зобов'язується належним чином
використати та повернути
відповідачеві суму отриманого кредиту,
а також сплатити проценти за
користування кредитом, комісії згідно
умов Договору та тарифів відповідача,
та використати всі інші зобов'язання в
порядку та строки, визначені Договором
(п. 1.1 Кредитного договору).

21 вересня 2007 року між відповідачем, як
кредитором, та відкритим акціонерним
товариством "Уманьагрохім",
найменування кого змінено на: "публічне
акціонерне товариство "Уманьагрохім",
(далі - позивач) укладено Договір поруки
№ 010/02-47/1326-07п (далі - Договір поруки),
згідно предмету якого позивач бере на
себе зобов'язання перед відповідачем
відповідати по зобов'язанням боржника,
які виникають з умов Кредитного
договору та всіх додаткових угод, що
були укладені до нього, в повному
обсязі цих зобов'язань (далі - основне
зобов'язання) (п. 1.2 Договору поруки). У
відповідності до п. 2.1 Договору поруки,
у випадку невиконання боржником взятих
на себе зобов'язань за Кредитним
договором, позивач несе солідарну
відповідальність перед відповідачем у
тому ж обсязі, що і боржник, включаючи
сплату основного боргу за Кредитним
договором, комісійної винагороди,
нарахованих процентів за користування
кредитом та неустойки.

Також, 25 вересня 2007 року між
відповідачем та позивачем укладено
Договір іпотеки № 010/02-47/1326-07і (далі -
Договір іпотеки), який забезпечує
вимоги відповідача, як
іпотекодержателя, що виникають з
Кредитного договору, а також усіх
додаткових угод до нього, які можуть
бути укладені до закінчення строку дії
Кредитного договору. У відповідності
до Договору іпотеки, відповідач має
право, у випадку невиконання
позичальником своїх зобов'язань за
Кредитним договором, отримати
задоволення за рахунок майна (цілісний
майновий комплекс (п. 1.2 Договору
іпотеки)), що є предметом Договору
іпотеки (п. 1.1 Договору іпотеки).

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок таких обставин.

05 серпня 2008 року між сторонами
Кредитного договору укладено Договір
№ 1 про зміни до Кредитного договору,
яким відповідач і позичальник
встановили процентну ставку річних в
розмірі 17 %, тобто збільшили зі ставки
13,5 %.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 27.02.2014 справі №
925/93/14 встановлено, що Договір поруки є
припиненим з 05 серпня 2008 року, з тієї
підстави, що сторонами Кредитного
договору збільшено обсяг
відповідальності позивача, шляхом
збільшення процентної ставки річних,
без його згоди, як поручителя, та
належного повідомлення.

З огляду на вищенаведене, на думку
позивача, припинення Договору поруки є
наслідком для припинення Договору
іпотеки, оскільки останній правочин
забезпечує виконання зобов'язання за
договором поруки.

Таким чином, позивачем заявлено
позовну вимогу про визнання припиненим
правовідношення іпотеки за Договором
іпотеки у зв'язку із припиненням
Договору поруки, який, як стверджує
позивач, забезпечує виконання
зобов'язання за правовідносинами
іпотеки.

За результатами оцінки доказів,
наявних в матеріалах справи, та
виходячи з викладених вище фактичних
обставин, суд дійшов висновку, що позов
публічного акціонерного товариства
"Уманьагрохім" задоволенню не підлягає,
з урахуванням такого.

За приписом статті 546 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України),
визначено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, при
триманням, завдатком.

Положенням ч. 1 ст. 553 ЦК України
унормовано, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Виходячи з положення ст. 575 ЦК України
іпотека є окремим видом застави, і
регулюється приписами спеціального
закону - Законом України "Про іпотеку".

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
визначено, що майновий поручитель - це
особа, яка передає в іпотеку нерухоме
майно для забезпечення виконання
зобов'язання іншої особи - боржника за
основним зобов'язанням, яке виникає за
договорами позики, кредиту,
купівлі-продажу, лізингу, а також
зобов'язання, яке виникає з інших
підстав, виконання якого забезпечене
іпотекою.

Іпотека є самостійним видом
забезпечення виконання зобов'язання.

Правова природа іпотеки полягає у
забезпеченні можливості кредитора у
разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
одержати задоволення за рахунок
переданого в іпотеку нерухомого майна
переважно перед іншими кредиторами
боржника.

З огляду на вищенаведені норми
матеріального права, Договір поруки і
іпотеки є різними за своєю правою
природою видами договорів, які
забезпечують виконання боржником
основного зобов'язання, зобов'язання за
Кредитним договором, відтак, Договір
поруки жодним чином не пов'язаний із
Договором іпотеки та не забезпечує
виконання зобов'язання за останнім
правочином.

Крім того, суд зазначає, що на відносини
майнової поруки норми статті 559 ЦК
України щодо припинення поруки не
поширюються, оскільки іпотека за
правовою природою є заставою та
регулюється нормами параграфа 6 (статті
572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним
законом. Підстави припинення права
застави визначені статтею 593 ЦК
України, а щодо іпотеки, як її окремого
виду, також і статтею 17 Закону України
«Про іпотеку», серед яких не наведено
посилань на зміну зобов'язання, що
призводило б до збільшення обсягу
відповідальності іпотекодавця.

З урахуванням всіх фактичних обставин
справи та в їх сукупності, підстави для
задоволення позову відсутні.

За приписом ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14 липня 2014 року.

Cуддя
С.В. Балац