КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р.
Справа№ 910/2980/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова
А.С.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 15.07.2014
року по справі № 910/2980/14 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" на рішення
господарського суду міста Києва від
15.04.2014 року (оформленого відповідно до
ст. 84 ГПК України 22.04.2014 року) по справі
№ 910/2980/14 (суддя - Стасюк С.В.)

За позовом публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго"

до публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз
України"

про спонукання до виконання
договірного зобов'язання

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" про
спонукання до виконання договірного
зобов'язання, шляхом повернення по
одному примірнику надісланих
позивачем 03.12.2012 року та 03.01.2013 року
оригіналів актів приймання - передачі
природного газу для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням, за листопад, грудень 2012
року за Договором № 2640 від 29.09.2011 року,
підписаних уповноваженим
представником та скріплених печаткою.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 року у справі № 910/2980/14 у
позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
суду, позивач, публічне акціонерне
товариство "Полтаваобленерго",
звернувся з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду та просить
скасувати рішення та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого суду обставинам
справи.

Розпорядженням в.о. голови Київського
апеляційного господарського суду від
23.05.2014 року для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/2980/14 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В.,
Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.05.2014 року по
справі № 910/2980/14 прийнято апеляційну
скаргу до провадження і призначено
перегляд рішення на 17.06.2014 року.

Судове засідання, призначене на 17.06.2014
року, відкладено на 15.07.2014 року та
зобов'язано сторони надати додаткові
документи.

Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на підставі ст. 96 ГПК
України надано до суду відзив на
апеляційну скаргу, в якому відповідач
просить у задоволенні апеляційної
скарги позивача на рішення
господарського суду міста Києва від
15.04.2014 року у справі № 910/2980/14 відмовити
повністю, а рішення залишити без змін.

10.07.2014 року від публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго" надійшли
документи на виконання вимог ухвали
суду.

Представник позивача був присутнім в
судових засіданнях та надав свої
пояснення, якими підтримав доводи, що
викладені в апеляційній скарзі та
просив апеляційну скаргу задовольнити,
а рішення господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 року скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судових
засіданнях надавав свої пояснення та
просив рішення господарського суду
міста Києва від 15.04.2014 року залишити без
змін, а апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
виступи представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду міста Києва від
15.04.2014 року по справі № 910/2980/14 -
залишається без змін, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.09.2011 року між публічним акціонерним
товариством "Полтаваобленерго"
(покупець, позивач) та публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(продавець, відповідач) було укладено
договір № 2640 на купівлю-продаж
природного газу з наступними змінами
та доповненнями (договір, а.с. 10-15).

Відповідно до пункту 1.1. договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році імпортований природний
газ, ввезений на митну територію
України публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
УКТ ЗЕД , а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ на умовах цього
договору.

У п. 1.2 договору зазначено, що газ, що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Згідно з пунктом 2.1. договору продавець
передає покупцеві з 01 жовтня 2011 року по
31 грудня 2012 року газ обсягом до 151 819 тис.
куб. м., у тому числі по місяцях
кварталів.

Приймання - передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання - передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця. Не
пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання - передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами
(п.п. 3.3, 3.4 договору).

03.12.2012 року та 03.01.2013 року (супровідні
листи № 04-67/13536 та № 04-68/40 відповідно)
позивач направив на адресу відповідача
акт приймання передачі - природного
газу від 31.12.2012 року в обсязі 18 597,746 тис.
м. куб. на загальну суму 24 348 169,07 грн. та
акт приймання передачі - природного
газу від 30.11.2012 року в обсязі 14 053,200 тис.
м. куб. на загальну суму 18 398 449,44 грн.

Станом на момент подання позову, а саме
25.02.2014 року підписані акти на адресу
позивача не повернуто, а тому позивач
просить спонукати відповідача до
виконання договірного зобов'язання,
шляхом повернення по одному примірнику
надісланих позивачем 03.12.2012 року та
03.01.2013 року оригіналів актів приймання -
передачі природного газу для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, за листопад,
грудень 2012 року за договором № 2640 від
29.09.2011 року, підписаних уповноваженим
представником та скріплених печаткою.

Відповідач в свою чергу повідомив про
те, що позивач листом від 18.02.2014 року за
вих. № 01-67/2095 надіслав на адресу
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" акти приймання -
передачі природного газу за листопад
та грудень 2012 року (за відповідними
договорами, але без зазначення у них
дати їх підписання сторонами), складені
без дотримання вимог Методики
визначення обсягів природного газу,
які використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів,
яка затверджена наказом міністерства
палива та енергетики України від 15.07.2010
року № 288., а тому вищевказані документи
були повернуті на адресу позивача без
підписання листом від 12.03.2014 року за
вих. № 26-968/1.5-14.

Звертаючись з даним позовом до суду
позивач взяв за основу частину 1 статті
1 Господарського процесуального
кодексу України в якій зазначено, що
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Таким чином, особа має право звертатись
до суду за захистом саме порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. Особи, що
звертаються до суду, повинні довести
належними та допустимими доказами
порушення своїх прав та необхідність
їх захисту.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.
За положеннями ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

З огляду на положення статті 20
Господарського кодексу України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
господарюючих суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів
господарювання визначається цим
кодексом, іншими законами.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив
способи здійснення захисту цивільних
справ та інтересів судом, а саме:
визнання права; визнання правочину
недійсним; припинення дії, яка порушує
право; відновлення становища, яке
існувало до порушення; примусове
виконання обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що предметом позову
може бути матеріально-правова чи
немайнова вимога позивача до
відповідача, відносно якої суд повинен
прийняти рішення. Предметом позову не
можуть бути обставини, які виступають
доказами у справі, зокрема, підписання
актів приймання-передачі, оскільки
такі акти підтверджують наявність або
відсутність юридичних фактів, які
входять до підстав позову. Захист
майнового або немайнового права чи
законного інтересу відбувається
шляхом прийняття судом рішення про
примусове виконання відповідачем
певних дій або зобов'язання утриматись
від їх вчинення. Заявлена позивачем
вимога про спонукання до виконання
умов договору шляхом повернення
позивачу актів приймання-передачі
природного газу за договором поставки
(які за своєю природою є лише
товарно-супровідними документами) не
призводить до поновлення порушеного
права позивача та, у разі її
задоволення, не може бути виконана у
примусовому порядку, оскільки
відсутній механізм виконання такого
рішення.

Обраний позивачем спосіб захисту, а
саме, вимога про виконання умов
договору шляхом підписання та
направлення на адресу позивача актів
приймання - передачі природного газу не
передбачений ні статтею 16 Цивільного
кодексу України, ні статтею 20
Господарського кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо того, що
позивач при зверненні з позовом не
довів факту порушення його прав та
законних інтересів, що є підставою для
відмови в позові, оскільки спонукання
відповідача підписати акти
приймання-передачі природного газу не
тільки суперечить встановленим діючим
законодавством способам захисту
цивільних прав, а також є втручанням у
господарську діяльність суб'єкта
господарювання, що, як наслідок,
призводить до порушення його вільного
волевиявлення.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове
рішення приймається колегіально за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та подати до
суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 року "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду міста Києва від 15.04.2014 року у
справі № 910/2980/14 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" на рішення
господарського суду міста Києва від
15.04.2014 року по справі № 910/2980/14 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 року у справі № 910/2980/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/2980/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
П.В. Авдеєв

В.В. Куксов