ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р.
Справа № 911/1821/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮЕ Інтернейшнл", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія КРАС", с.Петропавлівська
Борщагівка Києво-Святошинського
району

про стягнення 974654,40 грн.

за участю представників: згідно з
протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЮЕ Інтернейшнл"
(надалі позивач) заявлено позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія КРАС" (надалі відповідач) про
стягнення заборгованості у розмірі
974654,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неналежним чином
виконано свої зобов'язання по оплаті
поставленого позивачем товару за
договором на поставку від 20.11.2012 р. №
1210/20.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.05.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 04.06.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.06.2014 р. у зв'язку з неявкою
у судове засідання представника
відповідача розгляд справи відкладено
на 02.07.2014 р.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання ухвалами суду від
19.05.2014 р. та 04.06.2014 р., що підтверджується
поштовими повідомленнями про вручення
поштових відправлень з підписом
представника відповідача у графі
«вручено», в судове засідання явку
представника не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши у судовому засіданні
матеріали справи та заслухавши
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника позивача, суд

встановив:

20 листопада 2012 року між ТОВ "ЮЕ
Інтернейшнл" (постачальник, позивач у
справі) та ТОВ "Науково-виробнича
компанія КРАС" (покупець, відповідач у
справі) було укладено договір на
поставку №1210/20 (надалі договір),
відповідно до п. 1.1. якого, постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця у визначені цим договором
строк електронні компоненти, зазначені
у специфікації (далі товар), а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах, визначених
договором.

Відповідно до п. 1.2. договору у
специфікації зазначається
найменування товару, його кількість,
ціна, термін поставки, загальна
вартість товару. Специфікація є
невід'ємною частиною цього договору.

Строк поставки товару зазначається в
специфікації. Постачальник має право
на поставку товару партіями (п. 2.1.
договору).

Згідно з п. 3.4. договору оплата товару
здійснюється покупцем на підставі
рахунків-факту позивача в грошовій
одиниці України - гривні, шляхом
банківського переказу суми коштів,
вказаної в рахунках-фактурах на
поточний рахунок позивача. Покупець
зобов'язується сплатити продавцю
вартість товару згідно умов зазначених
у відповідній специфікаціями.

Згідно з п. 7.1 договору строк його дії -
один календарний рік з дня підписання
договору обома сторонами. У випадку,
якщо жодна із сторін цього договору за
один місяць до закінчення строку дії
договору не повідомить іншу сторону
про своє небажання продовжити договір,
строк дії договору вважається
продовженим на один календарний рік і
так на кожний наступний строк, без
обмеження кількості строків.

Специфікаціями № 1 від 20.11.2012 р. та 07.12.2012
р. сторони погодили поставку товару на
суму 658021,68 грн., в т.ч. ПДВ, та 346327,20 грн., в
т.ч. ПДВ, з умовами оплати шляхом
перерахуванням покупцем оплати в
розмірі 100% від вартості товару
протягом 30 робочих днів з дати
отримання товару.

На виконання умов договору поставки
№1210/20 від 20.11.2012 р., на підставі
вказаних специфікацій, позивачем було
поставлено відповідачеві товар на суму
1350676,08 грн., що підтверджується
підписаними представниками сторін та
скріпленою відтисками печаток
позивача видатковими накладними №789
від 28.11.2012 р. на суму 658021,68 грн., №855 від
11.12.2012 р. на суму 346327,20 грн. та №901 від
25.12.2012 р. на суму 346327,20 грн.

Факт отримання відповідачем - ТОВ
"Науково-виробнича компанія КРАС"
товару через представника
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями зазначених вище
накладних, які містять підпис
представника відповідача в графі
"отримав(ла)" та копіями довіреностей
№99 від 28.11.2012 р., №155/1 від 11.12.2012р. та №234
від 25.12.2012 р., які видані відповідачем
ОСОБА_1 на отримання від позивача
товару. Вказані довіреності підписані
керівником та головним бухгалтером
відповідача, та містять відтиски
печаток ТОВ"Науково-виробнича компанія
КРАС".

Відповідно до п. 11 Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої постановою
Держарбітража при Раді Міністрів СРСР
від 15.07.1965р. №П-6, приймання товарів
мають право здійснювати робітники
отримувача (покупця), уповноважені на
то керівництвом
підприємства-отримувача, і ці
працівники повинні відноситись до
категорії матеріально-відповідальних
осіб. Відпуск товарно-матеріальних
цінностей покупцям або передача їх
безоплатно здійснюється
підприємствами тільки на підставі
доручень отримувачів (покупців).

Порядок використання доручень
регулюється наказом Мінфіну України
№99 від 16.05.96р. "Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих та використаних
доручень на отримання цінностей"
(зареєст. у Мін'юсті України 12.06.96р.
№293/1318). Пунктом 2 Інструкції визначено,
що сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безоплатно
тільки за довіреністю одержувача.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Довіреність на одержання цінностей є
первинним документом, що фіксує
рішення уповноваженої особи
(керівника) підприємства про
уповноваження конкретної фізичної
особи одержати для підприємства
визначені перелік та кількість
цінностей. Без довіреності не може бути
створено інший первинний документ -
накладну-вимогу, товарно-транспортну
накладну, який є дозволом для
здійснення господарської операції з
відпуску цінностей.

З специфікацій вбачається, що
відповідач мав здійснити розрахунок з
позивачем за товар поставлений за
видатковими накладними №789 від 28.11.2012 р.
на суму 658021,68 грн., №855 від 11.12.2012 р. на
суму 346327,20 грн. протягом 30
робочих днів з дати отримання товару.

Разом з тим, позивачем не подано
специфікації з якої би вбачався строк
протягом якого відповідач мав сплатити
кошти за поставлений позивачем товар
за видатковою накладною №901 від 25.12.2012
р. на суму 346327,20 грн.

Приписами частини другої статті 712
Цивільного кодексу України
встановлено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої ст. 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

У п. 1.7. роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від 17
грудня 2013 року N 14, вказано, що у випадку
коли у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530 ЦК
України. Цією нормою передбачено, між
іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України.

Відповідно, відповідач, згідно з
приписами частини першої ст. 692 ЦК
України, мав сплатити кошти за
поставлений позивачем товар за
видатковою накладною №901 від 25.12.2012 р.
на суму 346327,20 грн. у термін до 26.12.2012р.

У свою чергу, як зазначає позивач,
відповідач взяті на себе зобов'язання
за вказаним вище договором поставки у
частині сплати вартості поставленого
позивачем товару не виконав у повному
обсязі, сплативши лише 376031,68 грн., що
підтверджується виписками з особового
рахунку останнього, при поставці
товару на суму 1350676,08 грн.

З огляду на вищевказані обставини, у
відповідача, станом на дату судового
засідання, рахується заборгованість
перед позивачем у розмірі 974654,40грн.

Станом на дату судового засідання
відповідачем належних та допустимих
доказів сплати боргу у розмірі
974654,40грн. до суду не подано.

Врахувавши вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо сплати коштів, за
поставлений позивачем за договором
№1210/20 на поставку від 20.11.2012 р. товар в
розмірі 974654,40грн., при поставці товару
на суму 1350676,08 грн.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем дотримано вимог даних норм
процесуального законодавства і подано
всі докази на підтвердження своїх
позовних вимог, в той час як
відповідачем не спростовано існування
заборгованості перед ТОВ "ЮЕ
Інтернейшнл" у розмірі 974654,40 грн.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем на час прийняття
рішення не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога позивача про
стягнення з відповідача 974654,40 грн.
боргу за поставлений товар підлягає
задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору, відповідно до частини четвертої
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, при
задоволенні позову судом покладаються
на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича компанія КРАС" (08130,
Київська область, Києво-Святошинський
район, с.Петропавлівська Борщагівка,
вул. Оксамитова, буд. 9; код ЄДРПО
України 38183326) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЮЕ
Інтернейшнл" (03067, м. Київ, Солом'янський
район, вул. Машинобудівна, буд. 37; код
ЄДРПО Україна 33946462) - 974654 (дев'ятсот
сімдесят чотири тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) гривні 40 коп. боргу та
19493 (дев'ятнадцять тисяч чотириста
дев'яносто три) гривні 09 коп. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 07.07.2014 року.

Суддя
А.В. Лопатін