ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Справа № 904/9098/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Борденюк
Є.М. (головуючий),

Вовк І.В.
(доповідач),

Могил С.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу державного
підприємства "Дослідне господарство
"ІЗВЄСТІЯ" Національної академії
аграрних наук України" на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014 року у
справі № 904/9098/13 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "ЧІС" до
державного підприємства "Дослідне
господарство "ІЗВЄСТІЯ" Національної
академії аграрних наук України" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафтова компанія
"ДНЕПР ПЕТРОЛІУМ" про стягнення
заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ТОВ "Торгівельний
дім "ДНЕПР ПЕТРОЛІУМ" звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
відповідачів про стягнення
заборгованості в сумі 373 232,60 грн., 3%
річних у сумі 1 191,84 грн. та штрафу в сумі
11 571,98 грн. у зв'язку з порушенням
зобов'язання з оплати поставленої
продукції за договором поставки
нафтопродуктів від 16.04.2013 року №
ТДЗ-130406.

До початку розгляду справи в суді
першої інстанції ТОВ "Торгівельний дім
"ДНЕПР ПЕТРОЛІУМ" уточнив заявлені
вимоги та просив стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість в сумі 359
232,60 грн., 3% річних у сумі 1 183,78 грн. та
штраф в сумі 11 571,98 грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.04.2014
року здійснено заміну позивача у
справі ТОВ "Торгівельний дім "ДНЕПР
ПЕТРОЛІУМ" на його правонаступника ТОВ
"ЧІС".

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29.04.2014
року позов ТОВ "ЧІС" задоволено та
стягнуто з ДП "Дослідне господарство
"ІЗВЄСТІЯ" НААНУ на користь позивача
заборгованість в сумі 359 232,60 грн., 3%
річних у сумі 1 183,78 грн. та штраф в сумі 11
571,98 грн., припинено провадження у
справі в частині позовних вимог до ТОВ
"Нафтова компанія "ДНЕПР ПЕТРОЛІУМ", та
в задоволенні заяви ДП "Дослідне
господарство "ІЗВЄСТІЯ" НААНУ про
відстрочення виконання рішення
відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.05.2014 року (судді Дармін М.О., Березкіна
О.В., Подобєд І.М.) апеляційну скаргу ДП
"Дослідне господарство "ІЗВЄСТІЯ" НААНУ
повернуто без розгляду на підставі п. 3
ст. 97 ГПК України.

У касаційній скарзі відповідач ДП
"Дослідне господарство "ІЗВЄСТІЯ" НААНУ
вважає, що судом апеляційної інстанції
порушено та неправильно застосовано
норми процесуального права, і тому
просить прийняту ним судову ухвалу
скасувати, та справу передати до
апеляційного суду для вирішення
питання про прийняття апеляційної
скарги до розгляду.

Відзиви на касаційну скаргу від інших
сторін до суду не надходили.

Дослідивши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи і
прийняті в ній судові рішення, суд
касаційної інстанції вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ДП "Дослідне господарство "ІЗВЄСТІЯ"
НААНУ, звертаючись до суду з
апеляційною скаргою на рішення суду
першої інстанції від 29.04.2014 року,
просило скасувати зазначене рішення та
відмовити у задоволенні позовних
вимог. На підтвердження сплати
судового збору до апеляційної скарги
додано платіжне доручення від 07.05.2014
року № 99 на суму 3 719,89 грн.

Суд апеляційної інстанції повертаючи
апеляційну скаргу без розгляду
виходив з того, що відповідач мав
сплатити за подання апеляційної скарги
судовий збір у сумі 3 859,96 грн. При цьому
судом зазначено, що у доданому до
матеріалів скарги платіжному
дорученні вказані невірні реквізити
для перерахування судового збору при
зверненні з апеляційною скаргою до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Вищий господарський суд України не
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для повернення апеляційної
скарги без розгляду з урахуванням
такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України, якою
встановлено вимоги щодо форми і змісту
апеляційної скарги, до скарги
додаються, зокрема, докази сплати
судового збору.

Частиною 2 ст. 44 ГПК України визначено,
що розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Статтею 4 Закону України "Про судовий
збір" визначено розміри ставок
судового збору за подання до
господарського суду апеляційної
скарги на рішення суду.

Згідно з пп. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збір
справляється у розмірі 2 (двох)
відсотків ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а за подання позовної
заяви немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

За пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону за
подання до господарського суду
апеляційної скарги на рішення суду
справляється судовий збір у розмірі 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, а у разі
подання позовної заяви майнового
характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Пунктом 2.15 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21.02.2013 року № 7
роз'яснено, що Законом передбачено
сплату судового збору з апеляційної та
касаційної скарг на рішення суду
виходячи саме з оспорюваної суми. При
цьому оспорюваною є та сума, із
стягненням якої не погоджується особа,
що подає скаргу; ця сума може
співпадати з ціною позову (якщо рішення
оскаржується в повному обсязі) або не
співпадати (якщо рішення оскаржується
в певній частині майнових вимог).

За матеріалами справи сума позову, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, складає 371 988,36 грн. Суд
першої інстанції, задовольнивши позов,
стягнув з відповідача заборгованість в
сумі 371 988,36 грн., а тому додане до
апеляційної скарги платіжне доручення
від 07.05.2014 року № 99 на суму 3 719,89 грн.
підтверджує сплату судового збору у
встановленому законом розмірі.

Крім того, відповідно до ст. 9 Закону
України "Про судовий збір" судовий збір
сплачується за місцем розгляду справи
та зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України. Кошти
судового збору спрямовуються на
забезпечення здійснення правосуддя,
зміцнення матеріально-технічної бази
судів, включаючи створення та
забезпечення функціонування Єдиної
судової інформаційної системи,
веб-порталу судової влади, комп'ютерних
локальних мереж, сучасних систем
фіксування судового процесу, придбання
та обслуговування комп'ютерної і
копіювально-розмножувальної техніки,
впровадження електронного цифрового
підпису.

Отже, при вирішенні питання щодо
дотримання скаржником вимог ст. 94 ГПК
України, юридичне значення має саме
факт зарахування судового збору до
державного бюджету.

Додане до апеляційної скарги платіжне
доручення про сплату судового збору є
доказом в розумінні ст. 32 ГПК України. У
разі виникнення сумнівів щодо
надходження й зарахування сум судового
збору до Державного бюджету України
суд може згідно з п. 4 ст. 65 ГПК України
витребувати від сторони, яка подала
апеляційну скаргу, відповідне
підтвердження територіального органу
Державного казначейства України (п. 4
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
ХIІ Господарського процесуального
кодексу України" від 17.05.2011 року № 7).

Разом з цим, у відповідності до вимог п.
3 ч. 2 ст. 86 ГПК України, ухвала
господарського суду повинна містити,
зокрема, мотиви винесення ухвали з
посиланням на законодавство.

В ухвалі про повернення апеляційної
скарги суд апеляційного
господарського суду, навівши реквізити
для зарахування коштів судового збору
до спеціального фонду державного
бюджету при поданні до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду, взагалі не
зазначив, яке саме порушення було
допущено заявником при оформленні
платіжного доручення.

Враховуючи викладене, Вищий
господарський суд України вважає, що
суд апеляційної інстанції дійшов
помилкового висновку про необхідність
повернення апеляційної скарги без
розгляду.

За таких обставин, оскаржена ухвала
апеляційного господарського суду
підлягає скасуванню, а справа -
передачі на розгляд до суду
апеляційної інстанції.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст.
1119, 11111 - 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного
підприємства "Дослідне господарство
"ІЗВЄСТІЯ" Національної академії
аграрних наук України" задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.05.2014 року скасувати, і справу № 904/9098/13
передати на розгляд до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Головуючий суддя
Є.Борденюк

Судді
І.Вовк

С.Могил