ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Справа № 08/5026/1109/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М.
(доповідач у справі),суддів:Гольцової
Л.А., Прокопанич Г.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк"на
рішення та постанову господарського
суду Черкаської області від 30.07.2013 р.
Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 р.у
справі№ 08/5026/1109/2012 господарського суду
Черкаської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "ОТП Банк" доПублічного
акціонерного товариства "Сигнаївський
комбінат хлібопродуктів"треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача1.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Концерн Нафтаенерго"
(третя особа-1); 2. ОСОБА_4 (третя
особа-2)простягнення 1 078 180,84 дол. США та
6 086 170,12 грн. шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки,за участю представників: від
позивачане з'явивсявід відповідачане
з'явивсявід третьої особи-1Грибова
Т.М.від третьої особи-2не
з'явивсяВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року Публічне акціонерне
товариство "ОТП Банк" (далі - ПАТ "ОТП
Банк") звернулося до господарського
суду Черкаської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Сигнаївський комбінат хлібопродуктів"
(далі - ПАТ "Сигнаївський комбінат
хлібопродуктів") та з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог просило
суд стягнути з відповідача
заборгованість за договором про
надання банківських послуг № CR 11-015/28-2
від 11.04.2011 р. у розмірі 1 078 180,84 дол. США та
6 086 170,12 грн. шляхом
звернення стягнення на будівлі та
споруди, розташовані за адресою -
Черкаська обл., Шполянський р-н, с.
Сингаївка, вул. Залізнична, 1, та
на предмет застави - обладнання
(основні засоби), перелік яких
зазначено у вказаній заяві.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 30.07.2013 р. у
справі № 08/5026/1109/2012 (суддя Кучеренко
О.І.) у задоволенні позову ПАТ
"ОТП Банк" відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 р.
(колегія суддів у складі: Андрієнка В.В.
- головуючого, Буравльова С.І., Шапрана
В.В.) рішення господарського суду
Черкаської області від 30.07.2013 р. у
справі № 08/5026/1109/2012 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Черкаської
області від 30.07.2013 р. та постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 р. у
справі № 08/5026/1109/2012, ПАТ "ОТП Банк"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить суд скасувати оскаржувані
судові акти повністю та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовну
заяву ПАТ "ОТП Банк" у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що оскаржувані
рішення та постанова прийняті з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 01.07.2014 р. колегією суддів у
складі: Демидової А.М. - головуючого
(доповідач у справі), Воліка І.М.,
Ємельянова А.С. прийнято зазначену
касаційну скаргу ПАТ "ОТП
Банк" до касаційного провадження та
призначено її розгляд у судовому
засіданні на 08.07.2014 р. о 10 год. 50 хв.

Розпорядженням секретаря першої
судової палати Вищого господарського
суду України від 07.07.2014 р. № 02-05/265 для
розгляду справи №
08/5026/1109/2012 сформовано колегію суддів у
наступному складі: головуючий суддя -
Демидова А.М. (доповідач), судді:
Гольцова Л.А., Прокопанич Г.К.

07.07.2014 р. до Вищого господарського суду
України надійшло клопотання ПАТ
"Сигнаївський комбінат хлібопродуктів"
про відкладення розгляду справи №
08/5026/1109/2012 у зв'язку з перебуванням на
лікарняному повноважного представника
відповідача.

Також, 08.07.2014 р., до початку судового
засідання, через канцелярію Вищого
господарського суду України надійшло
клопотання ПАТ "ОТП Банк" про
відкладення розгляду справи №
08/5026/1109/2012 у зв'язку із направленням
повноважного представника позивача у
судове засідання по справі
№ 910/11297/14, призначене на 08.07.2014 р. о 10
год. 45 хв. господарським судом міста
Києва.

Враховуючи, що ухвалою Вищого
господарського суду України від 01.07.2014
р. про призначення до розгляду
касаційної скарги явка представників
учасників судового процесу
обов'язковою не визнавалася, додаткові
документи від них не витребовувались, а
також з урахуванням особливостей
розгляду скарги судом касаційної
інстанції, передбачених ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що неявка
представників ПАТ "ОТП Банк" та ПАТ
"Сигнаївський комбінат хлібопродуктів"
не перешкоджає розгляду касаційної
скарги, у зв'язку з чим заявлені
клопотання про відкладення розгляду
справи задоволенню не підлягають.

Учасники судового процесу, згідно з
приписами ст. 1114 ГПК України, були
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду касаційної скарги,
однак позивач, відповідач та третя
особа-2 не скористалися передбаченим
законом правом на участь у розгляді
скарги касаційною інстанцією.

Заслухавши представника третьої
особи-1, дослідивши матеріали справи,
оцінивши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга ПАТ "ОТП Банк"
підлягає задоволенню частково,
виходячи із наступного.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, 11.04.2011 р. між ПАТ
"ОТП Банк" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Концерн Нафтаенерго"
(далі - ТОВ "Концерн Нафтаенерго") був
укладений договір про надання
банківських послуг № CR 11-015/28-2 (далі -
Договір про надання банківських
послуг), відповідно до умов якого Банк
надає на вимогу Клієнта банківську
послугу, а Клієнт приймає банківську
послугу та зобов'язується належним
чином виконувати зобов'язання, що
встановлені в Договорі відносно такої
банківської послуги, в тому числі
своєчасно та в повному обсязі
здійснювати оплату послуг Банку.

Згідно з п.п. 4, 34 Договору про надання
банківських послуг ціна (сума) Договору
дорівнює Генеральному ліміту, а саме: 1
700 000,00 дол. США.

Відповідно до п. 34.2 Договору про
надання банківських послуг строк
зобов'язань становить період з дати
укладення договору до 30.04.2013 р. включно.

Позивач виконав свої зобов'язання за
Договором про надання банківських
послуг та надав ТОВ "Концерн
Нафтаенерго" банківську послугу -
банківський кредит відповідно до
кредитних заявок у сумі 1 700 000,00 дол. США.

ТОВ "Концерн Нафтаенерго" не виконало
належним чином своїх зобов'язань за
Договором про надання банківських
послуг щодо повернення суми кредиту, а
також сплати відсотків та штрафних
санкцій за порушення умов вказаного
договору, загальна сума заборгованості
складає 1 078 180,84 дол.
США та 6 086 170,12 грн.

Також, суди попередніх інстанцій
встановили, що 13.04.2011 р. між
позивачем та відповідачем було
укладено договір застави (іпотеки) № PL
11-027/28-2 (далі - Договір застави (іпотеки)),
яким були забезпечені вимоги Банку за
договором про надання банківських
послуг № CR 11-015/28-2 від 11.04.2011 р. та
договором № CR 08-441/28-2 від 28.08.2008 р.

Відповідно до п. 25 Договору застави
(іпотеки) предметом іпотеки є: будівлі
та споруди, розташовані за адресою:
Черкаська обл., Шполянський р-н, с.
Сигнаївка, вул. Залізнична, 1; земельна
ділянка площею 13,01 га, за адресою:
Черкаська обл., Шполянський р-н, с.
Сигнаївка.

У п. 15 Договору (застави) іпотеки
визначено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки можливе шляхом
позасудового врегулювання на підставі
цього договору. У разі порушення
боргових зобов'язань та /або умов цього
договору та наміру Банку звернути
стягнення на предмет іпотеки в
позасудовому порядку, Банк
направляє/надсилає
Клієнту/іпотекодавцю письмове
повідомлення про порушення.

У зв'язку із невиконанням ТОВ "Концерн
Нафтаенерго" вимоги ПАТ "ОТП
Банк" про повернення кредитних коштів,
керуючись положеннями Договору про
надання банківських послуг та Договору
іпотеки (застави), 22.06.2012 р. позивач
надіслав відповідачу повідомлення про
порушення з вимогою виконати порушене
зобов'язання у тридцятиденний строк з
моменту направлення повідомлення.

Проте, ні ТОВ "Концерн Нафтаенерго", ні
ПАТ "Сигнаївський комбінат
хлібопродуктів" не надали суду доказів
належної сплати ПАТ "ОТП Банк" сум
кредиту, відсотків за його
користування та штрафних санкцій за
порушення умов Договору про надання
банківських послуг.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Аналогічними є положення ст. 526 ЦК
України, якою встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимог, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
заставу" за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги у повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

За приписами ч. 1 ст. 575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позову,
господарські суди попередніх
інстанцій виходили з наступного.

Як вказали місцевий та апеляційний
господарські суди, з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
Договором про надання банківських
послуг, 07.03.2012 р. між ПАТ "ОТП Банк",
фізичною особою ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4)
(Поручитель) та ТОВ
"Концерн Нафтаенерго" (Боржник) було
укладено договір поруки № SR 11-027/28-2/1
(далі - Договір поруки).

Відповідно до умов вказаного договору
Поручитель зобов'язується відповідати
за повне та своєчасне виконання
Боржником його боргових зобов'язань
перед Кредитором за Кредитним
договором, та прийняття на себе прав та
обов'язків Боржника в повному обсязі
таких зобов'язань на умовах, визначених
у цьому договорі.

Згідно з п. 3.7 Договору поруки після
отримання повідомлення про порушення
Поручитель зобов'язаний виконати
вказану вимогу у зазначений у
повідомленні строк або підписати
отримане повідомлення і повернути його
Кредитору, що свідчить про прийняття на
себе прав та обов'язків Клієнта за
Кредитним договором.

Відповідно до п.п. 3.15, 3.16 Договору
поруки у разі невиконання та
неусунення порушень Боржником та
Поручителем за Кредитним договором у
встановлений в повідомленні строк про
усунення вказаних порушень, з дня
підписання Поручителем повідомлення
до Поручителя переходять всі права та
обов'язки Клієнта за Кредитним
договором в порядку п.п. 3.1, 3.3, 3.4 даного
договору та ст.ст. 520-522 ЦК України. З
моменту підписання Поручителем
повідомлення про порушення Поручитель
заміняє Боржника як зобов'язану
сторону за Кредитним договором та стає
новим Боржником. Боржник за Кредитним
договором передає новому боржнику всі
необхідні документи та інформацію із
зобов'язанням первісного боржника.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що вказаний договір поряд з
положеннями щодо забезпечення
виконання основного зобов'язання
містить у собі положення договору про
переведення боргу (є змішаним
договором).

При цьому, з урахуванням приписів ст. 520
ЦК України, відповідно до якої боржник
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою (переведення боргу) лише
за згодою кредитора, якщо інше не
передбачено законом, суди дійшли
висновку, що положення п.п. 3.15, 3.16
Договору поруки свідчать про
погодження Банку як кредитора на
заміну Боржника у зобов'язанні.

Встановивши, що Поручитель вимоги ПАТ
"ОТП Банк" про погашення заборгованості
з повернення кредитних коштів та
сплати відсотків за їх користування у
встановлений у повідомленні Банку
термін не виконав, натомість підписав
отримане повідомлення та повернув його
Банку, а також те, що на виконання
положень п. 3.15 Договору поруки ТОВ
"Концерн Нафтаенерго" за актом
приймання-передачі від 01.08.2012 р.,
передало ОСОБА_4 оригінали усіх
документів, пов'язаних із укладенням та
виконанням Договору про надання
банківських послуг, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що
сторонами виконані усі умови щодо
заміни Боржника новим боржником у
Договорі про надання банківських
послуг.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК
України порука або застава,
встановлена іншою особою, припиняється
після заміни боржника, якщо поручитель
або заставодавець не погодився
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником.

З урахуванням викладеного,
встановивши, що представник
ПАТ "Сигнаївський комбінат
хлібопродуктів" заперечив проти
надання відповідачем згоди
забезпечувати виконання зобов'язання
новим боржником, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що Договір
застави (іпотеки), в силу ст. 523 ЦК
України, припинив свою дію.

За таких обставин, місцевий
господарський суд, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
висновку про те, що позов ПАТ "ОТП Банк"
задоволенню не підлягає.

Проте, висновки господарських судів
попередніх інстанцій є передчасними, з
огляду на таке.

Так, при прийнятті оскаржуваних
судових рішень суди попередніх
інстанцій виходили з того, що Договір
застави припинив свою дію в силу
ст. 523 ЦК України внаслідок заміни
боржника, яка відбулась на підставі
Договору поруки.

Таким чином, встановлення фактів
укладення Договору поруки, а також
виконання сторонами Договору поруки
умов щодо заміни Боржника у
зобов'язанні за Договором про надання
банківських послуг має суттєве
значення для правильного вирішення
даного судового спору.

Як роз'яснено у п.п. 1, 2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 р. № 6 "Про судове
рішення", рішення з господарського
спору повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимоги щодо належності та допустимості
доказів встановлені ст. 34 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Разом з тим, всупереч вимогам наведеної
норми оригінали або належним чином
засвідчені копії Договору поруки та
повідомлення про порушення з підписом
Поручителя (ОСОБА_4) у матеріалах справи
відсутні. Також, з оскаржуваних судових
актів не вбачається, що судами
досліджувались оригінали вказаних
документів.

При цьому, як вбачається з апеляційної
та касаційної скарг ПАТ "ОТП Банк", а
також письмових пояснень Банку,
наданих суду апеляційної інстанції,
позивачем ставиться під сумнів факт
укладення Договору поруки та
підписання Банком повідомлення про
порушення від 22.06.2012 р., адресованого
ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення може ґрунтуватись лише на тих
доказах, які були предметом
дослідження і оцінки судом. При цьому
необхідно мати на увазі, що згідно зі
статтею 43 ГПК України наявні докази
підлягають оцінці у їх сукупності і
жодний доказ не має для господарського
суду заздалегідь встановленої сили
(п. 4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. № 6 "Про судове рішення").

З огляду на викладене, відсутні
підстави вважати, що оскаржувані
судові рішення ґрунтуються на належних
доказах.

Крім того, згідно зі ст.ст. 42, 43, 47 ГПК
України правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
судове рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Згідно з ч. 2 ст. 105 ГПК України у
постанові апеляційної інстанції мають
бути зазначені, зокрема, доводи, за
якими апеляційна інстанція відхиляє ті
чи інші докази, мотиви застосування
законів та інших нормативно-правових
актів.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи
сторін чи спростовуючи подані стороною
докази, суд апеляційної інстанції
повинен у мотивувальній частині
постанови навести правове
обґрунтування і ті доведені фактичні
обставини, з огляду на які ці доводи або
докази не взято до уваги судом.
Викладення у судовому рішенні лише
доводів та доказів сторони, на користь
якої приймається рішення, є порушенням
вимог ст. 42 ГПК України щодо рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом.

У порушення наведених норм
процесуального законодавства, суд
апеляційної інстанції при прийнятті
постанови залишив поза увагою доводи
позивача, викладені в апеляційній
скарзі, та письмових поясненнях
останнього, наданих апеляційному
господарському суду, про те, що факт
укладення Договору поруки
встановлюється у рамках кримінального
провадження № 0001217.

Також, залишились поза увагою
апеляційного господарського суду
доводи позивача, викладені у письмових
поясненнях вих. № 12-4-10/1264 від 04.02.2014 р.,
про те, що у першому абзаці Договору
поруки, наданому боржником, зазначено,
що Банк представлений двома
службовцями Банку ОСОБА_11 та ОСОБА_12,
які мають спільне повноваження від
правління Банку на підписання
документів і діють на підставі статуту
Банку та довіреностей за №№ 1924 та 1914,
тоді як у дійсності довіреність № 1924
була видана не ОСОБА_11, а ОСОБА_13

Крім того, судом апеляційної інстанції
залишено поза увагою викладені у
вказаних поясненнях доводи позивача
про те, що на адресованому ОСОБА_4
повідомленні про порушення від 22.06.2012
р., яке надано боржником, стоїть підпис
однієї службової особи Банку ОСОБА_11,
що суперечить положенням ст. 15 статуту
ПАТ "ОТП Банк", відповідно до якої Банк
може бути представлений двома
службовцями, які мають спільне
повноваження щодо підпису документів
Банку, надані правлінням. Водночас, як
зазначив позивач, на вказаному
повідомленні міститься відтиск
печатки регіонального відділення
Банку в м. Черкаси, яка була знищена ще у
2010 році.

Так, підстави відхилення вказаних
доводів та наданих позивачем
апеляційному господарському суду в
якості доказів копій, зокрема, листа
Прокуратури м. Черкаси від 17.01.2014 р. №
216-72-14, довіреностей від 03.11.2009 р. №№ 1902,
1914 та 1924, акта від 20.12.2010 р. № 191
приймання-передачі печаток, квитанції
ГУ МВС України в м. Києві від 29.12.2010 р.
№ 14130 у постанові не наведені,
правова оцінка їм не надана.

Також, апеляційний господарський суд,
приймаючи оскаржувану постанову, не
надав правової оцінки поданим
відповідачем в апеляційній інстанції в
якості доказів копіям, зокрема,
постанови слідчого СВ Соснівського РВ
УМВС України в м. Черкаси від 19.08.2013 р.,
висновків експерта Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при УМВС України в Черкаській області
від 19.08.2013 р. № 1/829, від 27.05.2013 р. № 1/367, від
28.01.2014 р. № 1/0091.

Таким чином, вказані рішення прийняті
при неповному з'ясуванні обставин, на
які посилаються учасники провадження у
справі.

Отже, як місцевий, так і апеляційний
господарські суди припустились
порушення приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України
щодо прийняття судового рішення суддею
за результатами обговорення усіх
обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього
Кодексу стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110
ГПК України є підставою для скасування
судового рішення у справі.

Враховуючи встановлені ст. 1117 ГПК
України межі перегляду справи в
касаційній інстанції, які не дають
права касаційній інстанції
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, оскаржувані судові
акти підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції
слід взяти до уваги викладене у даній
постанові, вжити всі передбачені
чинним законодавством заходи для
всебічного, повного та об'єктивного
встановлення обставин справи, дати
належну правову оцінку зібраним у
справі доказам, доводам та
запереченням учасників судового
процесу і, в залежності від
встановленого та відповідно до вимог
закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк"
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 р. та
рішення господарського суду
Черкаської області від 30.07.2013 р. у
справі № 08/5026/1109/2012 скасувати.

Справу № 08/5026/1109/2012 передати на новий
розгляд до господарського суду
Черкаської області.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді
Л.А. Гольцова

Г.К. Прокопанич