ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.Справа № 916/3079/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів: головуючого судді
Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Бєляновського
В.В.

(склад судової колегії сформований
розпорядженням в.о. голови суду №658 від
16.04.2014р., змінений розпорядженнями в.о.
голови суду №212 від 08.05.2014р., голови
суду №304 від 16.06.2014р.)

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_1

від Іллічівської міської ради Одеської
області - Троян О.В. - за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення господарського суду
Одеської області від 27 березня 2014 року

по справі №916/3079/13

за позовом Іллічівської міської ради
Одеської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про зобов'язання звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку

Сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги.

У судових засіданнях 20.05.2014р. та 17.06.2014р.
оголошувались перерви згідно ст.77 ГПК
України.

В судовому засіданні 08.07.2014р. згідно ст.
85 ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

встановив:

У листопаді 2013р. Іллічівська міська
рада Одеської області (надалі - позивач,
Іллічівська міськрада) звернулася до
господарського суду Одеської області з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_1),
в якому просила суд зобов'язати
відповідача звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку, на якій
знаходяться споруди станції
технічного обслуговування, зазначені
під літерами «Д», «Е» згідно технічного
паспорту, виготовленого КП «БТІ»
м.Іллічівська 29.05.2003р., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу
за власний рахунок вказаних споруд.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ФОП ОСОБА_1 користується спірною
земельною ділянкою під розміщеними на
ній об'єктами станції технічного
обслуговування без правовстановлюючих
документів, що посвідчують право
власності або право користування нею.
Також відповідач без належного
дозволу, на земельній ділянці, яка не
була йому відведена для цієї мети,
самочинно встановив споруди станції
технічного обслуговування, зазначені
під літерами «Д», «Е», що у
відповідності до положень ст.376 ЦК
України є підставою для звернення
Іллічівської міської ради Одеської
області до суду з позовом щодо знесення
самочинно зведених споруд станції
технічного обслуговування. Факт
незаконного користування ФОП ОСОБА_1
вищезазначеною земельною ділянкою
встановлений актом перевірки
дотримання норм чинного законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил від 08.08.2012р., приписом про
усунення порушення від 13.08.2012р. №13.08/01,
протоколом про адміністративне
правопорушення від 13.08.2012р., постановою
по справі про адміністративне
правопорушення від 14.08.2012р. за №240.
Згідно ст.212 ЦК України самовільно
зайнята земельна ділянка підлягає
приведенню у придатний до використання
стан за рахунок відповідача шляхом
знесення будівель, споруд, та
поверненню власнику - територіальній
громаді м.Іллічівськ, від імені якої
діє позивач.

З посиланням на норми ст.376 ЦК України,
ст.211, п. «б» ч.3 ст.152, ч.ч.1,2 ст.212, ст.125 ЗК
України Іллічівська міська рада
просила задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

24.12.2013р. Іллічівська міська рада подала
суду першої інстанції заяву про
уточнення позовних вимог, відповідно
до якої просила суд зобов'язати
відповідача звільнити земельну
ділянку, на якій знаходяться споруди
станції технічного обслуговування,
зазначені під літерами «Д» розміром
(площею) 16,6х9,24кв.м., «Е» розміром
(площею) 5,83х4,48кв.м., згідно технічного
паспорту, виготовленого КП «БТІ»
м.Іллічівська 29.05.2003р., що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу
за власний рахунок вказаних споруд.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 27.03.2014р. (суддя Степанова
Л.В.) позовні вимоги Іллічівської
міської ради задоволено, зобов'язано
ФОП ОСОБА_1 звільнити земельну
ділянку, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, на якій знаходяться споруди
станції технічного обслуговування під
літерами «Д», загальною площею
16,6х9,24кв.м. та літерою «Е», загальною
площею 5,83х4,48кв.м., шляхом демонтажу за
власний рахунок даних споруд; стягнуто
з ФОП ОСОБА_1 на користь Іллічівської
міськради Одеської області судовий
збір у розмірі 1147грн.

Рішення суду вмотивовано посиланням на
норми ст.ст.116,125,126,212 ЗК України, ст.376
ЦК України, ст.1 ЗУ «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель», роз'яснення, які містяться у
п.3.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
17.05.2011р. «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» та
обґрунтоване тим, що як вбачається зі
свідоцтва про право власності на житло
від 16.04.2009р., виданого виконкомом
Іллічівської міськради, житловий
будинок загальною площею 59,2кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві приватної спільної
власності гр.ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
рівних долях, а згідно з відомостями,
які містяться у технічному паспорті,
виготовленому КП «Бюро технічної
інвентаризації» м.Іллічівська станом
на 02.06.2003р., споруда СТО, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, зазначена під
літерою «Д», розмір якої становить
9,24х16,60, та споруда СТО зазначена під
літерою «Е», розмір якої становить
4,48х5,83, - збудовані самовільно.
Враховуючи, що відповідачем не було
надано жодних доказів, які б
підтверджували його право власності на
будівлі СТО, не було надано доказів
того, що земельна ділянка, на якій
розташовані будівлі СТО, належить ФОП
ОСОБА_1 на законних підставах, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог Іллічівської міськради
та наявність правових підстав для їх
задоволення.

Не погодившись з рішенням суду,
ФОП ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржуване рішення, та прийняти нове
рішення, яким відмовити Іллічівській
міській раді у задоволенні позову у
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної
скарги ФОП ОСОБА_1 зазначив, що
оскаржене рішення вважає незаконним
та таким, що підлягає скасуванню з
огляду на наступне:

- ОСОБА_1, як фізична особа, є власником
1/3 житлового будинку, розташованого
АДРЕСА_1. Співвласниками нерухомого
майна є також ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (які не
приймали участі у справі), земельна
ділянка у встановленому законом
порядку не розподілена між
співвласниками;

- скаржник не заперечує, що саме він
збудував споруди станції технічного
обслуговування на прилежній до будинку
земельній ділянці, але він будував їх
як фізична особа як гараж для себе, а не
СТО;

- будівля СТО не введена в експлуатацію
у встановленому законом порядку, тому
незрозуміло чому позивач та суд першої
інстанції розглядають будівлю наче
станцію технічного обслуговування, що
введено в експлуатацію;

- як вбачається з технічного паспорту
та відмітки на ньому, власником СТО є
співвласник будинку ОСОБА_4, тому
виникає питання чому суд та
Іллічівська міська рада визнають ФОП
ОСОБА_1 відповідальним по справі як
власника станції технічного
обслуговування;

- за будинком АДРЕСА_1 рахується
земельна ділянка площею 0,067га, права
користування земельною ділянкою
скаржника ніхто не позбавляв, і ніяка
особа, в тому числі співвласники
будинку, на такому не наголошувала.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 17.04.2014р.
прийнято апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1
до провадження, призначено її до
розгляду, зобов'язано скаржника у строк
до 20.05.2014р. сплатити судовий збір у
розмірі 35,50грн. та надати суду
відповідні докази оплати та
зарахування судового збору в доход
Державного бюджету України.

20.05.2014р. ФОП ОСОБА_1 подав суду
апеляційної інстанції доповнення до
апеляційної скарги, в додатки до яких
надав докази сплати судового збору у
розмірі 35,50грн.

У додаткових поясненнях відповідач
вказує, що він є належним користувачем
земельної ділянки, яка є прибудинковою
територією, та набув право
користування земельною ділянкою за
набувальною давністю згідно ст.344 ЦК
України.

20.05.2014р. до суду апеляційної інстанції
надійшов відзив Іллічівської міської
ради на апеляційну скаргу, в якому
відповідач просив суд скаргу залишити
без задоволення, оскаржене рішення -
без змін.

ФОП ОСОБА_1 в засіданні апеляційного
господарського суду підтримав доводи
та вимоги апеляційної скарги.

В засіданні суду апеляційної
інстанції представник Іллічівської
міської ради заперечував проти доводів
та вимог апеляційної скарги з підстав
законності та обґрунтованості
оскарженого рішення.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що гр.ОСОБА_1 є власником
1/3 частки житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
в цілому в рівних долях належить йому
та гр.ОСОБА_4, гр.ОСОБА_3, що
підтверджується дублікатом Свідоцтва
про право власності на житло від
16.04.2009р.

ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької
діяльності, дата проведення державної
реєстрації - 07.12.2000р., що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.64-67).

Як вбачається з копії технічного
паспорту на житловий будинок по
АДРЕСА_1, КП «БТІ» м.Іллічівськ,
виготовленого станом на 02.06.2003р.,
згідно плану земельної ділянки по
АДРЕСА_1, окремо від житлового будинку,
літера «А» розташований об'єкт станції
технічного обслуговування,, літера «Д»,
літера «Е», збудований самочинно,
розмірами 9,24х16,60; 4,48х5,83 відповідно.

ФОП ОСОБА_1 не заперечує, що вказані
споруди збудовані ним на початку
2000р.р., без правовстановлюючих
документів на землю та необхідних
дозволів на будівництво, що
підтверджується також проведеною
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області перевіркою
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності та змістом
складених за її результатами
матеріалів та документів (Акт
перевірки від 08.08.2012р., припис від
13.08.2012р., протокол про адміністративне
правопорушення від 13.08.2012р., постанова
по справі про адміністративне
правопорушення від 14.08.2012р. стосовно
ОСОБА_1, що підписані та одержані
особисто ОСОБА_1 без зауважень та
заперечень).

Відповідач також визнає, що в спірних
будівлях СТО (літери «Д», «Е») він
здійснює підприємницьку діяльність з
ремонту та технічного обслуговування
автомобілів, при цьому ця обставина
також встановлена в ухвалі
апеляційного суду Одеської області від
04.06.2013р. в цивільній справі №22-ц/785/2768/13
(а.с.27 зворот), що набрала законної сили.
При цьому апеляційний суд Одеської
області дійшов до висновку, що
аналогічний даному господарському
спору спір, що раніше був поданий до
місцевого загального суду, є саме
господарським, оскільки стосується
майна, яке використовується ОСОБА_1 для
здійснення підприємницької
діяльності.

Іллічівська міська рада вимагає
звільнення земельної ділянки за
вказаною адресою шляхом демонтажу
спірних споруд, що позначені в
технічному паспорті як станція
технічного обслуговування під
літерами «Д», «Е», за рахунок
відповідача із зобов'язанням його
вчинити відповідні дії, посилаючись на
те, що земельна ділянка зайнята ФОП
ОСОБА_1 без оформлення у будь-який
спосіб права землекористування нею чи
набуття права власності, що також не
заперечується відповідачем і
підтверджується матеріалами справи.

Суд першої інстанції на законних
підставах задовольнив позов
Іллічівської міської ради, взявши до
уваги, що позивач від імені
територіальної громади м.Іллічівськ
здійснює правомочності власника
земель комунальної власності, що не є
землями державної або приватної
власності в межах м.Іллічівськ.

Так, відповідно до ст.212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Згідно ст.ст.116,125,126 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі: а)
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян; б)
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. Передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання. Земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом. Право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Як роз'яснив Вищий господарський суд
України у Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» у пункті 3.1.,
відповідно до вимог чинного
законодавства обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність таких документів може
свідчити про самовільне зайняття
земельної ділянки. Разом з тим, у
вирішенні питання про застосування
відповідальності за самовільне
зайняття земельної ділянки
господарським судам необхідно
враховувати, що саме по собі
встановлення судом наявності
фактичного користування земельною
ділянкою без документів, що
посвідчують права на неї, не є
достатньою підставою для кваліфікації
такого використання земельної ділянки
як самовільного її зайняття.
Господарським судам у вирішенні таких
спорів необхідно досліджувати, чи
передбачено спеціальним законом
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку для
розміщення певних об'єктів, причини
відсутності таких документів у особи,
що використовує земельну ділянку,
наявність у особи права на отримання
земельної ділянки у власність чи в
користування, вжиття нею заходів до
оформлення права на земельну ділянку
тощо.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» самовільне зайняття земельної
ділянки - будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Відповідно до п. «б» ч.3 ст.152 Земельного
кодексу України захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно із ч.ч.1,4,5 ст.413 ЦК України
власник земельної ділянки має право
надати її в користування іншій особі
для будівництва промислових,
побутових, соціально-культурних,
житлових та інших споруд і будівель
(суперфіцій). Таке право виникає на
підставі договору або заповіту. Право
користування чужою земельною ділянкою
для забудови може бути встановлено на
визначений або на невизначений строк,
крім випадків, передбачених частиною
п'ятою цієї статті. Строк користування
земельною ділянкою державної чи
комунальної власності для забудови не
може перевищувати 50 років.

ОСОБА_1 не є власником земельної
ділянки, що наразі віднесена до земель
комунальної власності, а також
відсутній договір між ФОП ОСОБА_1 та
позивачем про надання відповідачу
земельної ділянки для забудови за
адресою: АДРЕСА_1.

03.02.2005р. комісією у складі відповідних
посадових осіб Іллічівської міської
ради, відділу земельних ресурсів,
управління архітектури та
містобудування, тощо, за участю ФОП
ОСОБА_1 було здійснено обстеження
земельної ділянки площею 0,150га, що
знаходиться в АДРЕСА_1 і межує із
землями м.Іллічівськ, відноситься до
земель житлової та громадської
забудови м.Іллічівська,за результатами
якого складено Акт вибору та
обстеження земельної ділянки від
03.02.2005р., де зроблено висновок, що вона
придатна для розташування строком на 1
рік станції технічного обслуговування
автомобілів (без капітальних споруд)
(а.с.78-79).

Розпорядженням міського голови
м.Іллічівськ від 16.02.2005р. надано дозвіл
ФОП ОСОБА_1 за його клопотанням на
підготовку матеріалів попереднього
погодження місця розташування, строком
на 1 рік, станції технічного
обслуговування автомобілів (без
капітальних споруд) по АДРЕСА_1.

Проте в подальшому ФОП ОСОБА_1 не було
вчинено жодних заходів для оформлення
землекористування під об'єктами СТО
(літери «Д», «Е») або набуття права
власності на земельну ділянку згідно
із положеннями ч.ч.2-3 ст.116 ЗК України,
докази зворотнього в матеріалах
справи відсутні.

Натомість, відповідач цілком
безпідставно стверджує, що набув право
користування земельною ділянкою
відповідно до ст.119 ЗК України (за
набувальною давністю), оскільки таке
набуття відбувається згідно ст.119
Земельного кодексу України із
дотриманням певного порядку.

Будь-які свідчення та докази
ініціювання відповідачем такого
питання та прийняття Іллічівською
міською радою відповідних рішень в
справі відсутні.

Усі інші доводи відповідача, як в суді
першої інстанції, так і в межах
апеляційного провадження, не
заслуговують на увагу, позаяк не
спростовують ознак самовільного
зайняття земельної ділянки під
об'єктом - станцією технічного
обслуговування, що складається із
будівель «Д», «Е», самочинно збудованих
ФОП ОСОБА_1 Одержавши у 2005р. дозвіл на
підготовку матеріалів попереднього
місця розташування станції технічного
обслуговування, ФОП ОСОБА_1 в
подальшому не вжив жодних заходів, які
б дозволяли дійти висновку про
вчинення ним дій по оформленню прав на
земельну ділянку. Крім
того,відповідачу цей дозвіл був
наданий строком на 1 рік.

Апеляційний господарський суд
відхиляє також і твердження про
набуття ФОП ОСОБА_1 права власності на
самочинно збудовані об'єкти згідно
ст.344 ЦК України, безпідставність яких є
очевидною з огляду того, що будівлі під
літерами «Д», «Е» не є чужим майном,
яким заволодів відповідач і продовжив
безперервне відкрите користування
ними протягом 13 років. Право власності
на самочинне будівництво не може
набуватись за набувальною давністю,
оскільки за загальним правилом ст.376 ЦК
України особа, яка здійснила самочинне
будівництво, не набуває право
власності на нього.

Доводи апеляційної скарги у своїй
сукупності виходять з хибного
припущення, що відповідач як власник 1/3
житлового будинку набув право
землекористування і вправі на свій
розсуд використовувати прибудинкову
територію для здійснення
підприємницької діяльності у
самочинно збудованих об'єктах станції
технічного обслуговування.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що місцевий
господарський суд ухвалив законне,
обґрунтоване та вірне по суті рішення
про задоволення позову Іллічівської
міської ради, зобов'язавши відповідача
звільнити земельну ділянку, зайняту
самочинно збудованими спорудами
станції технічного обслуговування
визначених розмірів шляхом їх
демонтажу за власний рахунок ФОП
ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Одеської
області від 27.03.2014р. по справі №916/3079/13
залишити без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 14.07
.2014р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя
Бєляновський В.В.