ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.07.14 № 910/14187/14. Суддя Мельник В.І.,
розглянувши

заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юайпі ЛТД"

до Публічне акціонерне товариство
"Брокбізнесбанк"

про про визнання вимог кредитора 96 542,30
грн.

ВСТАНОВИВ:

11.07.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЮАЙПІ ЛТД"
звернулося до суду з заявою до
Приватного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" про визнання вимог
кредитора та включення кредитора до
реєстру кредиторів боржника на суму
96 542,30 грн.

Перевіривши подану заяву на
відповідність вимогам статті 54 ГПК
України, суд прийшов до висновку, що
вона не відповідає вимогам вказаної
статті та підлягає поверненню без
розгляду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ГПК України - не
вказано обставин, на яких грунтується
позовна вимога, не подано доказів, що
підтверджують викладені в заяві
обставини, обґрунтований розрахунок
стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України
позовна заява повинна містити виклад
обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги; зазначення доказів, що
підтверджують позов; обґрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються.

Матеріали поданої позовної заяви не
містять викладу обставин, що стали
підставою для звернення до суду з
відповідної заявою та доказів, що
підтверджують такі обставини.

Так, позивач звернувся з заявою про
визнання його кредитором та включення
кредитора до реєстру вимог кредитора
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк".

Позивачем, зокрема, зазначено, що
відповідно до постанови Правління
Національного банку України від 10.06.2014
№ 339 "Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію публічного
акціонерного товариства
"БРОКБІЗНЕСБАНК" (далі - АТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК") виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від
11.06.2014 № 45 про початок здійснення
процедури ліквідації АТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК" та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" -
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Куреного
Олександра Вікторовича на період з
11.06.2014 року до 10.06.2015 року включно, про що
здійснено публікацію в газеті "Голос
України" № 113 (5863) від 14.06.2014 року
(доказів публікації до позову не
надано).

Підставою для подання позову є
перебування на розрахункових рахунках
позивача, відкритих в ПАТ
"Брокбізнесбанк", грошових коштів у
зазначених сумах. Позивач, посилаючись
на ст. 77 Закону України "Про банки і
банківську діяльність", рішення
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб № 2
від 05.07.2012 року, ст. 60 ГК України, просить
суд визнати його кредитором банку на
вказані в заяві суми.

Позивач по тексту позовної заяви
посилається на норми закону,
встановлені для процедури ліквідації
банків, а саме ст. 77 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", яка
містить відсилочну норму на Закон
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" (далі - Закон про гарантування
вкладів) протягом шести днів з дня
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку виконавча дирекція Фонду
затверджує реєстр вкладників для
здійснення виплат відповідно до
наданого уповноваженою особою Фонду
переліку вкладників. Фонд публікує
оголошення про відшкодування коштів
вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр",
"Голос України" та на своїй офіційній
сторінці в мережі Інтернет не пізніше
ніж через сім днів з дня прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку.

За приписом ч. 5 ст. 45 Закону про
гарантування вкладів, протягом 30 днів з
дня опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.

Положеннями ч. 1 ст. 49 Закону про
гарантування вкладів унормовано, що
уповноважена особа Фонду припиняє
приймання вимог кредиторів після
закінчення 30 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39,
40, 49, 52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
під час тимчасової адміністрації
складається план врегулювання (рішення
Фонду, що визначає спосіб, економічне
обґрунтування, строки та умови
виведення неплатоспроможного банку з
ринку) у якому визначаються заходи щодо
виведення неплатоспроможного банку з
ринку в один із способів передбачених у
частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд
складає реєстр активів і зобов'язань,
які підлягають відчуженню. Під час
відчуження зобов'язань Фонд має
забезпечити неупереджене ставлення до
всіх кредиторів неплатоспроможного
банку, дотримуючись черговості,
передбаченої статтею 52 цього Закону,
при цьому зобов'язання банку за
вкладами фізичних осіб, гарантованими
Фондом, мають найвищий пріоритет і не
можуть бути відчужені частково. Таким
чином, після запровадження у банку
тимчасової адміністрації (з метою
виведення цього банку з ринку) та
переходу до процедури ліквідації
банку, задоволення вимог кредиторів
відбувається у особливому,
передбаченому зазначеним спеціальним
Законом порядку з дотриманням
принципів черговості, передбаченої
статтею 52 цього Закону, та виходячи з
того, що найвищий пріоритет мають
зобов'язання банку за вкладами
фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Відповідно до ст. 54 Закону про
гарантування вкладів, рішення, що
приймаються відповідно до цього Закону
Національним банком України, Фондом,
працівниками Фонду, що виконують
функції, передбачені цим Законом, у
тому числі у процесі здійснення
тимчасової адміністрації, ліквідації
банку, виконання плану врегулювання,
можуть бути оскаржені до суду.

Разом з тим, позивач в обґрунтування
позовних вимог не зазначає щодо
дотримання ним встановленої вказаними
законами спеціальної процедури про
визнання його кредитором у процедурі
ліквідації банку та є обов'язковою для
вирішення питання про визнання особи
кредитором банку, не зазначає коли та з
якими вимогами звертався до
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів з вимогами про
визнання його кредитором.

Позивач в обґрунтування заявлених
вимог також не зазначає з яких підстав
подав заяву до суду, який не здійснює
ліквідаційну процедуру банку, а саме
як оскарження відмови уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
визнати позивача кредитором чи поза
спеціальною процедурою визнання вимог
кредиторів в процедурі ліквідації
банку.

Отже, заявником не вказано обставин,
на яких ґрунтується позовна вимога та
не додано відповідних доказів на таке
обґрунтування.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України - не
подано доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються матеріали,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Згідно з статтею 8
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 16.01.2014 р. № 719-VII
станом на 01.01.2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1218 грн.

Ставки судового збору з позовної заяви
майнового характеру становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати (1
827, 00 грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (73 080, 00
грн.).

Відповідно до ст. 55 ГПК України, ціна
позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошей -
стягуваною сумою або сумою,
оспорюваною за виконавчим чи іншим
документом, за яким стягнення
провадиться у безспірному
(безакцептному) порядку;

2) у позовах про витребування майна -
вартістю майна, що витребується;

3) у позовах, які складаються з кількох
самостійних вимог, - загальною сумою
усіх вимог;

4) у позовах про стягнення іноземної
валюти - в іноземній валюті та у
карбованцях відповідно до офіційного
курсу, встановленого Національним
банком України на день подання позову.

В ціну позову включаються також
вказані в позовній заяві суми
неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не
вказані, - суми їх, визначені суддею.
Ціну позову вказує позивач. У випадках
неправильного зазначення ціни позову
вона визначається суддею.

У поданій заяві ТОВ "ЮАЙПІ ЛТД.", яка
зареєстрована судом за вх. № 14187 від
11.07.2014 року, ціну позову позивачем
взагалі не вказано, а отже суд
самостійно визначає ціну позову.

Одночасно, в п.2.2 Постанови №7 від
21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" зазначено, що позовні заяви
про стягнення грошей чи витребування
майна мають майновий характер, і розмір
ставок судового збору за їх подання
визначається за приписом підпункту 1
пункту 2 частини другої статті 4 Закону
України "Про судовий збір".

Що ж до позовних заяв немайнового
характеру, то до них відносяться
вимоги, які не підлягають вартісній
оцінці. Подання до господарського суду
таких заяв оплачується судовим збором
згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини
другої статті 4 вищевказаного Закону.

Дослідивши обставини, викладені в
позові, судом встановлено, що предметом
позовних вимог, заявлених ТОВ "ЮАЙПІ
ЛТД." є визнання відповідачем позивача
кредитором та включення таких
кредиторських вимог до реєстру
кредиторів на чітко визначену суму:
96 542,30 грн.

Тобто, фактично позивачем подано позов
на захист його майнового інтересу, який
підлягає вартісній оцінці.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що заявлені позовні вимоги
направлені на захист майнового
інтересу позивача, підлягають
вартісній оцінці (по відношенню до сум
грошових коштів, на які позивач
просить визнати його кредитором та
включити до реєстру вимог кредиторів)
та є майновими вимогами, тому судовий
збір відповідно до ст.4 Закону України
"Про судовий збір" за подання даного
позову має справлятись у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та
відповідно до встановлених законом
граничних розмірів.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові від 26.05.2014р. Київського
апеляційного господарського суду по
справі №910/7223/14.

Позивачу, при цьому, необхідно
врахувати положення абзацу другого
частини першої статті 6 Закону України
"Про судовий збір", яким передбачено
порядок сплати судового збору за
подання позовів, ціна яких
визначається в іноземній валюті.

За змістом пункту 4 частини першої
статті 55 ГПК України, у позовах про
стягнення іноземної валюти ціна позову
визначається як в іноземній валюті, так
і в національній валюті України
відповідно до офіційного курсу,
встановленого Національним банком
України на день подання позову.
Виходячи саме з такої ціни позову (в
національній валюті) й визначається
сума судового збору, що підлягає
сплаті. Однак якщо день подання позову
не співпадає з днем сплати судового
збору (збір сплачується раніше), то
останній визначається з урахуванням
офіційного курсу гривні до іноземної
валюти, встановленого Національним
банком України саме на день сплати, а не
на день подання позову (абзац другий
частини першої статті 6 Закону).

Проте, як встановлено судом, позивачем
до матеріалів позову надано квитанцію
№ПН14 від 11.07.2014 року, яка підтверджує
сплату ТОВ "ЮАЙПІ ЛТД." судового збору
за розгляд позову у розмірі 1218,00 грн. як
за немайнову вимогу. Будь-яких інших
доказів на підтвердження сплати
судового збору у встановленому законом
розмірі позивачем не надано.

За таких обставин, позовна заява не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню для усунення
допущеного порушення, після чого
заявник не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

Виходячи з вищенаведеного та
керуючись п.п. 3, 4, ч. 1 ст. 63 ГПК України,
суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЮАЙПІ ЛТД."
вих. № 14 від 11.07.2014 року і додані до неї
документи повернути без розгляду.

Суддя
В.І.Мельник