ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Справа № 910/25286/13

Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого, Корнілової
Ж.О. - доповідача, Чернова
Є.В.,розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Сумиобленерго" в особі філії
"Шосткинський район електричних мереж"
ПАТ "Сумиобленерго"на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014У
справі№ 910/25286/13 Господарського суду
міста Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства
"Сумиобленерго" в особі філії
"Шосткинський район електричних мереж"
ПАТ "Сумиобленерго"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Моноброк"простягнення 92355,74 грнза
участю представників сторінвід
позивача: Кашира Л.О. (довіреність №
10-19/17-Д/58 від 26.06.2014), від відповідача: не
з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Сумиобленерго" в особі філії
"Шосткинський район електричних мереж"
ПАТ "Сумиобленерго" у грудні 2013 року
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Моноброк"
про стягнення 92355,74 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.03.2014 (суддя Головіна
К.І.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 (колегія
суддів: Тарасенко К.В. - головуючий,
Авдеєв П.В., Сулім В.В.), у справі №
910/25286/13 в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішенням
та постановою, позивач звернувся з
касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій
просить їх скасувати і прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення та
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 03.07.2014 касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Сумиобленерго" в особі філії
"Шосткинський район електричних мереж"
ПАТ "Сумиобленерго" в складі колегії
суддів: Капацин Н.В. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача, Кривди Д.С.
прийнято та призначено до розгляду на
14.07.2014. Вказану колегію суддів
сформовано, відповідно до рішення
зборів суддів Вищого господарського
суду України № 1 від 13.05.2014, згідно з
частиною п'ятої статті 116 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", частини третьої статті 21
Господарського процесуального кодексу
України, Положення про автоматизовану
систему документообігу суду,
затвердженого рішенням Ради суддів
України № 30 від 26.11.2010, та враховуючи
пропозиції робочої групи Вищого
господарського суду України з
упорядкування спеціалізації суддів
та/або судових палат, створеної
рішенням зборів суддів Вищого
господарського суду України № 3 від
22.04.2014.

Розпорядженням секретаря четвертої
судової палати Вищого господарського
суду України Бенедисюка І.М. № 05-05/927
від 11.07.2014 у справі № 910/25286/13 сформовано
колегію суддів у складі: Овечкіна В.Е. -
головуючого, Корнілової Ж.О. -
доповідача, Чернова Є.В.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову
Ж.О., обговоривши доводи касаційної
скарги, заслухавши представника
позивача, перевіривши правильність
застосування господарськими судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла до
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої та апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що між Відкритим
акціонерним товариством
"Сумиобленерго" в особі Шосткинського
районного відділення "Енергозбут",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Сумиобленерго"
в особі філії "Шосткинський район
електричних мереж", (постачальник) та
відповідачем - Товариством з обмеженою
відповідальністю "Моноброк" (споживач)
22.02.2006 укладено договір № 685 про
постачання електричної енергії, згідно
з умовами якого постачальник постачає
електричну енергію споживачу, а
споживач оплачує постачальнику її
вартість та здійснює інші платежі
згідно з умовами договору та додатками
до договору, що є його невід'ємними
частинами.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з додатком 12 до договору
відповідач має об'єкти: житловий
будинок за адресою: м. Шостка, вул.
Кірова, 27, кіоск за адресою: м. Шостка,
вул. Кірова, 15 та виробничу площадку РП-5
яч. 7 за адресою: м. Шостка, вул. Шевченко,
27, на яких встановлені прилади обліку
потужностей та визначено кількість
годин роботи даних об'єктів.

Додатком № 13 до договору передбачено,
що дозволена та приєднана потужності
вказаних об'єктів складає 65 кВт, 6 кВт та
90 кВт відповідно.

Додатком № 1 до договору постачання
сторонами визначено, що загальні
договірні величини споживання
електричної енергії по об'єктах ТОВ
"Моноброк" на липень 2013 року становлять
- 11100 кВт/год., а на серпень 2013 року - 10400
кВт/год.

Пунктом 5.1 договору для призначення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності на
наступний рік, споживач не пізніше 15
листопада поточного року надає
постачальнику відомості про розмір
очікуваного споживання електричної
енергії (додаток № 1 "Обсяги постачання
(договірні величини) електричної
енергії споживачу та субспоживачу").

Відповідно пункту 5 додатку № 4 до
договору, при потребі споживач має
право протягом розрахункового періоду
звернутися письмово до постачальника
за коригуванням договірної величини
споживання електричної енергії. У разі
коригування договірної величини
споживання електричної енергії
протягом поточного розрахункового
періоду здійснюється відповідне
коригування граничної величини
споживання електричної енергії.
Скоригована гранична величина
споживання електричної потужності
дійсна з дня проведення коригування.
Коригування договірної величини
споживання електричної енергії
здійснюється при умові відсутності на
момент звернення боргу за минулий
розрахунковий період, при наявності
попередньої оплати згідно пункту 2
додатку № 4 договору та сплати
додатково заявленого обсягу, а також
дотримання узгоджених графіків
погашення заборгованості. При відмові
в коригуванні договірних величин
споживання електричної енергії та
граничних величин споживання
електричної потужності, постачальник
письмово доводить про це споживачу.

Судом першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що виконавши умови
договору про відсутність боргу за
минулий розрахунковий період, ТОВ
"Моноброк" звернулось з листом вих. № 35
від 08.07.2013 до позивача щодо коригування
договірної величини споживання
електричної енергії у липні 2013 року, у
зв'язку зі збільшенням ліміту обсягу
споживання електричної енергії до
величини 250000 кВт/год.

ТОВ "Моноброк" звернулось до позивача з
листом вих. № 51 від 07.08.2013 щодо
коригування договірної величини
споживання електричної енергії у
серпні 2013 року, у зв'язку зі збільшенням
ліміту обсягу споживання електричної
енергії у серпні 2013 року до величини 75000
кВт/год.

Відповідями № 66-20/2023 від 22.07.2013 та №
66-20/2313 від 21.08.2013 ПАТ "Сумиобленерго"
частково задовольнило прохання
відповідача та повідомило, що
позивачем здійснено коригування
договірної величини споживання
електричної енергії у липні 2013 року - до
53800 кВт/год, що становить ліміт 64800
кВт/год., а у серпні 2013 року - до 56660
кВт/год., що становить ліміт 66960 кВт/год.
На виробничому майданчику спожито у
липні 2013 року 161311 кВт/год., тобто
перевищено відповідачем договірні
величини споживання у липні 2013 року на
96511 кВт/год.

Відповідно до пункту 4.2.2 договору, за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
граничної величини, визначених згідно
з вимогами розділу 5 цього договору,
споживач сплачує постачальнику
двократну вартість різниці фактично
спожитої та договірної величин. При
цьому, плата за перевищення граничної
величини споживання електричної
потужності стягується із споживачів з
приєднаною потужністю 150 кВт і більше
та середньомісячним (за підсумком
минулого року) обсягу фактичного
споживання електричної енергії 50 тис.
кВт/год. і більше. Пунктом 2 договору
встановлено, що під час виконання умов
договору, а також вирішення всіх
питань, не обумовлених договором,
сторони зобов'язуються керуватися
чинним законодавством України, зокрема
Правилами користування електричною
енергією, затверджених в установленому
порядку.

Частиною 6 статті 26 Закону України "Про
електроенергетику" встановлено, що
споживачі (крім населення,
професійно-технічних навчальних
закладів та вищих навчальних закладів I
- IV рівнів акредитації державної і
комунальної форм власності) у випадку
споживання електричної енергії понад
договірну величину за розрахунковий
період сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини.

Згідно з пунктом 6.14 Правил
користування електричною енергією,
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії
визначається під час підбиття
підсумків розрахункового періоду на
основі підтверджених сторонами даних
розрахункового обліку електричної
енергії або акта приймання-передавання
електричної енергії.

Суд першої та апеляційної інстанцій,
відмовляючи в позовних вимогах про
стягнення 92355,74 грн. за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії, виходили з того,
що не оформлено акт порушення
споживання електричної енергії
відносно відповідача.

Судом першої та апеляційної інстанцій
застосовано пункт 6.41 Правил
користування електричною енергією,
згідно з яким, у разі виявлення під час
контрольного огляду або технічної
перевірки уповноваженим представником
постачальника електричної енергії, від
якого споживач одержує електричну
енергію, або електропередавальної
організації порушень цих Правил або
умов договору на місці виявлення
порушення у присутності представника
споживача оформляється акт порушень;
пункти 6.42, 6.43 вказаних Правил.
Позивачем не складено актів про
порушення акт порушення споживання
електричної енергії відносно
відповідача, а наявні в матеріалах
справи акти на які позивач посилається
судом першої та апеляційної інстанцій
визнано неналежними доказами.

З такими висновками суду першої та
апеляційної інстанцій, колегія суддів
Вищого господарського суду України не
може погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 6.15 Правил
користування електричною енергією,
перевищення договірної величини
електричної потужності фіксується
протягом розрахункового періоду в
години контролю максимуму
навантаження та оформляється актом з
контролю електричної потужності.
Згідно з пунктом 1.2 вказаних Правил,
розрахунковий період - період часу,
зазначений у договорі, за який
визначається обсяг спожитої та/або
переданої електричної енергії,
величина потужності та здійснюються
відповідні розрахунки.

Таким чином, судом першої та
апеляційної інстанцій, під час
вирішення даних відносин, не звернуто
увагу на пункти 6.14 та 6.15 Правил
користування електричною енергією,
якими закріплюється порядок дій при
перевищенні договірної величини
споживання електричної енергії, не
надано належної правової оцінки актам
про споживання електричної енергії
протягом розрахункового періоду від
19.06.2013 по 18.07.2013 та за період від 19.07.2013 по
18.08.2013 та не досліджено пункт 4.2.2.
договору про постачання електричної
енергії № 685 від 22.02.2006 щодо оплати
споживачем постачальнику двократної
вартості різниці фактично спожитої та
договірної величин.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, статті 230
Господарського кодексу України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 230
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання, або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 217
Господарського кодексу України,
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Внаслідок порушення відповідачем
пункту 4.2.2. договору щодо встановленої
договірної величини споживання
електричної енергії у позивача виникає
право стягнути з відповідача не
вартість фактично спожитої
електричної енергії (передбачено
умовами договору, як господарське
зобов'язання), а двократну вартість
різниці між фактично спожитою і
договірною величиною, остання є видом
відповідальності, в результаті
застосування якої, для відповідача
настають несприятливі економічні
наслідки у вигляді зменшення
матеріальних благ.

Крім цього, за переконанням колегії
суддів, вказана санкція є
господарсько-правовою
відповідальністю за порушення у сфері
господарювання і за правовою природою
є штрафною санкцією в розумінні статті
230 Господарського кодексу України, а не
оперативно-господарською санкцією як
помилково вказано судом першої та
апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин у справі є
виключно прерогативою судів першої та
апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене та враховуючи
повноваження суду касаційної
інстанції, судова колегія вважає, що
постановлені у справі рішення та
постанова не можна визнати законними,
обґрунтованими та прийнятими
відповідно норм матеріального і
процесуального права, а тому вони
підлягають скасуванню, а справа в цій
частині - передачі на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, суду
першої інстанції слід врахувати
викладене, перевірити доводи сторін,
повно, всебічно та об'єктивно дослідити
всі обставини справи, надати їм належну
юридичну оцінку, і в залежності від
встановленого та вимог закону,
постановити законне та обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Сумиобленерго" в особі філії
"Шосткинський район електричних мереж"
ПАТ "Сумиобленерго" задовольнити
частково.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 17.03.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 27.05.2014 у справі
№ 910/25286/13 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий - суддяОвечкін В.Е.
СуддіКорнілова Ж.О. Чернов Є.В.