ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

26.05.2014 р.
Справа № 917/313/14

Господарський суд Полтавської
області

в складі головуючого судді Кульбако
М.М.,

за участю представників:

позивача: Стасовська Н.,І.

відповідача: Акулініна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а,
м.Полтава, 36008

до Комунального підприємтва
"Житлово-експлуатаційна дільниця № 2",

вул. Калініна, 30, м.Полтава, 36021

про визнання договору укладеним та
внесення змін до договору,-

В С Т А Н О В И В :

Полтавське обласне комунальне
виробниче підприємство теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
звернулась до господарського суду
Полтавської області з позовом до
комунального підприємтва
"Житлово-експлуатаційна дільниця № 2"
про визнання укладеним договору № 213
від 25.10.2013р. на відпуск теплової енергії
у вигляді гарячої води та внесення змін
до договору, викладених в додатковій
угоді від 25.10.2013р. про зміни в договорі
№ 201 від 01.08.2012р. на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води,
посилаючись на незаконність дій КП "ЖЕО
№2" щодо ухилення від укладання
договору № 213 та ухилення від внесення
відповідних змін до договору № 201
шляхом підписання додаткової угоди.

В судовому засіданні представником
позивача позовні вимоги підтримано в
повному обсязі, з мотивів, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечує, з
мотивів, викладених у відзиві на
позовну заяву (а.с. 34-35), посилаючись,
зокрема, на те, що на даний час є чинним
договір № 199, укладений між сторонами
01.04.2012 року, який регулює відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води за адресою вул. Шведська, 12, м.
Полтава, а застосування розрахунку
обсягу теплової енергії у вигляді
теплового навантаження, визначеного у
договорі № 213 та внесення змін до
договору № 201 від 01.08.2012 р. суперечить
нормам законодавства, оскільки
кінцевим споживачем послуг з
теплопостачання є населення, що мешкає
у гуртожитку, а не КП "ЖЕО №2", який є
тільки балансоутримувачем.

Рішення приймається після перерви,
оголошеної в судовому засіданні 21.05.2014
р.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив, що 01.05.2012 року між
Полтавським обласним комунальним
виробничим підприємством теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
(далі - "Теплопостачальна організація")
та Комунальним підприємтвом
"Житлово-експлуатаційна дільниця № 2"
(далі - "Споживач") було укладено договір
на відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води № 201 (далі - Договір),
відповідно до умов якого
"Теплопостачальна організація" бере на
себе зобов'язання постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води з метою
забезпечення опалення та гарячого
водопостачання гуртожитку по
вул.М.Бірюзова, 94 до межі балансового
розподілу, якою визначено фланець
після засувки в ТК-3, та гуртожиток по
вул. М.Башкірцевої, 35.

Відповідно до п.1.2. Договору предметом
договору є послуги з опалення та
гарячого водопостачання.

Згідно з п.8.1. Договір діє з 01 квітня 2012
року до 01 квітня 2014 року.

Пунктом 8.2. сторони передбачили, що
Договір вважається щороку продовженим,
якщо за місяць до закінчення його
строку однією з сторін не буде письмово
заявлено наміру змінити, доповнити, або
розірвати його.

Супровідним листом від 05.11.2013 р. №
28.3-02/1195 позивач направив КП "ЖЕО №2" два
примірники договору № 213 на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води для опалення житлових будівель по
вул. Шведській, 12 та вул. М. Бірюзова, 94 в
м. Полтава та два примірники додаткової
угоди про зміни в договорі № 201 від
01.08.2012 року на відпуск теплової енергії
у вигляді гарячої води, посилаючись на
те, що гуртожиток по вул. М. Бірюзова, 94
не обладнано будинковим засобом обліку
теплової енергії, саме тому виникла
необхідність виключення цього об'єкту
з договору № 201, укладеного з
балансоутримувачем та включення його
як опалювального об'єкта в інший
договір № 213 разом з гуртожитком по вул.
Шведській, 12, в якому також відсутній
будинковий засіб обліку теплової
енергії.

Супровідним листом від 25.11.2013 р. № 2782/02
КП "ЖЕО №2" повернуло два примірники
договору № 213 та два примірники
додаткової угоди про зміни в договорі
№ 201 на адресу ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго", посилаючись на
те, що застосування розрахунку обсягу
теплової енергії у вигляді теплового
навантаження, визначеного у договорі №
213 та внесення змін до договору № 201 від
01.08.2012 р. суперечить нормам
законодавства.

Зважаючи на необхідність укладання
договору № 213 та приведення умов
договору № 201 до вимог чинного
законодавства, ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго" звернулась до
суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходить з
наступного:

Статтею 1 Закону України "Про
теплопостачання" визначено, що теплова
енергія - це товарна продукція, що
виробляється на об'єктах сфери
теплопостачання для опалення,
підігріву води, інших господарських і
технологічних потреб споживачів,
призначена для купівлі-продажу.

Згідно статті 1 Закону України "Про
теплопостачання" споживач теплової
енергії -фізична або юридична особа,
яка використовує теплову енергію на
підставі договору.

Відповідно до Закону України "Про
теплопостачання" постачання теплової
енергії (теплопостачання) -
господарська діяльність, пов'язана з
наданням теплової енергії (теплоносія)
споживачам за допомогою технічних
засобів транспортування та розподілом
теплової енергії на підставі договору.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є
суб'єктом природної монополії та діє на
підставі виданих Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
ліцензій на провадження господарської
діяльності з виробництва,
транспортування, постачання теплової
енергії.

Відповідно до роз'яснень, наданих
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання ринку
комунальних послуг щодо договірних
відносин у сфері купівлі-продажу
(постачання) теплової енергії,
взаємовідносини між теплопостачальною
організацією та власником будинку або
балансоутримувачем (це може бути
виконавець послуги, ЖЕО, ОСББ, житловий
кооператив тощо) визначаються
Правилами користування тепловою
енергією, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 1198 від
03.10.2007 року (надалі - Правила
користування тепловою енергією).

Пунктом 5 Правил користування тепловою
енергією передбачено, що
теплопостачальна організація укладає
договори з власниками
(балансоутримувачами) теплових мереж
на транспортування теплової енергії за
тарифами, встановленими відповідно до
законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
теплопостачання", балансоутримувач
(будинку, групи будинків, житлового
комплексу) - власник відповідного майна
або юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно і уклала договір
купівлі- продажу теплової енергії з
теплогенеруючою або теплопостачальною
організацією, а також договори на
надання житлово-комунальних послуг з
кінцевими споживачами.

У відповідності зі ст. 24 Закону України
"Про теплопостачання" основним
обов'язком споживача теплової енергії
є своєчасне укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

Відповідно до договору № 201 від 01.08.2012
року на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води для опалення
житлових будівель по вул. Шведській, 12
та вул. М. Бірюзова, 94 в м. Полтава
сторони встановили, що оплата за
теплопостачання вказаних гуртожитків
проводиться "Споживачем", а саме, КП "ЖЕО
№ 2" на основі тарифів, встановлених
Постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 14.12.2010 року № 1773 та рішенням третьої
сесії Полтавської обласної ради
шостого скликання від 01.02.2011 року. Так,
вказаними документами, тариф на
теплову енергію для потреб населення
встановлено на рівні: вартість 1 Гкал
теплової енергії - 290,08 грн. з
урахуванням ПДВ; вартість опалення 1 м2
загальної площі в місяць протягом року
у розмірі 3,04 грн. з урахуванням ПД;
вартість гарячого водопостачання - 41,86
грн. на одну особу щомісяця або за
даними поквартирних лічильників
гарячої води за 1 м3 підігрітої води - 13,12
грн., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до ч. 1 п. 20 Правил
користування тепловою енергією, облік
обсягу споживання теплової енергії і
параметрів теплоносія ведеться на межі
балансової належності теплових мереж
теплопостачальної організації та
споживача або за домовленістю сторін в
іншому місці.

Відповідно до п. 23 Правил користування
тепловою енергією, розрахунки за
спожиту теплову енергію здійснюються
на межі продажу, яка є межею балансової
належності (відповідальності),
відповідно до договору на підставі
показів вузла обліку згідно з діючими
тарифами (цінами), затвердженими в
установленому порядку.

Необхідність внесення змін до договору
в частині виключення гуртожитку по вул.
М.Бірюзова з договору № 201 позивач
обґрунтував тим, що гуртожиток по вул.
М. Бірюзова, 94 не обладнано будинковим
засобом обліку теплової енергії, а тому
розрахунки по оплаті вартості теплової
енергії повинні проводитись за іншими
тарифами.

Згідно ч. 2 п. 20 Правил користування
тепловою енергією у разі відсутності,
пошкодження та/або неправильної роботи
приладів комерційного обліку оплата
здійснюється відповідно до визначених
у договорі навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Отже, у споживачів, що не мають приладів
комерційного обліку, обсяг фактично
спожитої теплової енергії
розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі.

Позивач направив на адресу КП "ЖЕО №2"
лист від 05.11.2013 р. № 28.3-02/1195 з
пропозицією про внесення змін до
договору на відпуск теплової енергії №
201 та 2 примірники додаткової угоди про
зміни в договорі № 201 від 01.08.2012 року на
відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води.

Відповідно до ч. 2, 3,4 ст. 188 ГК України
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Позивачем було дотримано порядок зміни
договору, визначений вказаною нормою
закону, проте сторони не змогли досягти
згоди, в зв'язку з чим ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго" звернулось до
господарського суду з позовом про
внесення змін до договору на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води № 201 від 01.08.2012 р.

Вказаний позов надійшов до суду 25.02.2014
року, а тому позивачем дотримано
строків, визначених ч. 3 ст. 188 ГК
України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 651 ЦК
України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору іншою стороною та в
інших випадках, встановлених договором
або законом.

Стаття 652 ЦК України передбачає
можливість зміни або розірвання
договору у зв'язку з істотною зміною
обставин.

Так, згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Враховуючи викладене, а також те, що
Законом України "Про теплопостачання"
встановлений обов'язок зі своєчасного
укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії та
додержання вимог договору та
нормативно-правових актів, суд дійшов
висновку про відповідність вимог
позивача нормам чинного законодавства.

Крім того, позивачем заявлено вимоги
про визнання укладеним договору на
відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води № 213 на потреби опалення
та гарячого водопостачання в редакції
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго",
запропонований за проектом, що
направлений відповідачу листом №
28.3-02/1195 від 05.11.2013 року разом з додатком
"Розрахунок обсягу теплової енергії".

Відповідно до Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 р.
споживач зобов'язаний укласти договір
до подачі теплоносія в систему
теплопостачання та вжити заходів для
оплати отриманих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської доцільності,
виконуються на підставі договорів.

За приписами п. 7 ст. 179 ГК України
господарські договори укладаються за
правилами встановленими Цивільним
кодексом України (надалі - ЦК України) з
урахуванням особливостей передбачених
цим кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Таким чином, договір купівлі-продажу
теплової енергії у вигляді гарячої
води на потреби опалення за своїм
змістом та своєю правовою природою є
договором поставки, який підпадає під
правове регулювання ст.ст. 712 ЦК
України, 265 ГК України та Закону України
"Про теплопостачання".

У відповідності до ч. 2 ст. 181 ГК України
проект договору може бути
запропонований будь-якою із сторін.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 181 ГК України
сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору. За наявності
заперечень щодо окремих умов договору
сторона, яка одержала проект договору,
складає протокол розбіжностей, про що
робиться застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про
теплопостачання" основним обов'язком
споживача теплової енергії є, зокрема,
своєчасне укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії. Зазначене
кореспондує з положеннями Правил
користування тепловою енергією,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 03.10.07 № 1198, згідно
з п. 4 яких користування тепловою
енергією допускається лише на підставі
договору купівлі-продажу теплової
енергії між споживачем і
теплопостачальною організацією (далі -
договір), крім підприємств, що
виробляють та використовують теплову
енергію для цілей власного
виробництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України,
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 6 ст. 179 ГК України, суб'єкти
господарювання, які забезпечують
споживачів, зазначених у частині
першій цієї статті, електроенергією,
зв'язком, послугами залізничного та
інших видів транспорту, а у випадках,
передбачених законом, також інші
суб'єкти зобов'язані укладати договори
з усіма споживачами їхньої продукції
(послуг). Законодавством можуть бути
передбачені обов'язкові умови таких
договорів.

За правилами ст. 187 ГК України спори, що
виникають при укладанні господарських
договорів за державним замовленням,
або договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

З урахуванням наведеного, відповідач в
силу приписів законодавства повинен
укласти договір купівлі-продажу
теплової енергії з ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго", як з
постачальником теплової енергії, тому
вимоги позивача обгрунтовані та
підлягають задоволенню.

Що стосується моменту, з якого слід
вважати зміненим договір на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води № 201 від 01.08.2012 р., викладений в
додатковій угоді від 25.10.2013 р. та
укладеним договір на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води на
потреби опалення та гарячого
водопостачання № 213 від 01.08.2012 р., суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 187 ГК України, день
набрання чинності рішенням суду, яким
вирішено питання щодо
переддоговірного спору, вважається
днем укладення відповідного
господарського договору, якщо рішенням
суду не визначено інше.

Положеннями ч. 5 ст. 188 ГК України
визначено, що якщо судовим рішенням
договір змінено або розірвано, договір
вважається зміненим або розірваним з
дня набрання чинності даним рішенням,
якщо іншого строку набрання чинності
не встановлено за рішенням суду.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК
України визначено, що у разі зміни або
розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни. Якщо договір
змінюється або розривається у судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Виходячи з вищенаведених норм закону,
проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судові витрати в розмірі,
встановленому законом України "Про
судовий збір" покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Внести зміни до договору № 201 від
01.08.2012 року на відпуск теплової енергії
у вигляді гарячої води викладені в
додатковій угоді в редакції
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго",
запропонованій за проектом, що
направлений відповідачу листом №
28.3-02/1195 від 05.11.2013 року.

3. Визнати укладеним договір на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води № 213 на потреби опалення та
гарячого водопостачання в редакції
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго",
запропонований за проектом, що
направлений відповідачу листом №
28.3-02/1195 від 05.11.2013 року разом з додатком
"Розрахунок обсягу теплової енергії".

4. Стягнути з Комунального підприємтва
"Житлово-експлуатаційна дільниця № 2"
(вул. Калініна, 30, м.Полтава, 36021,
ідентифікаційний код 13961729, інші
відомості - не відомі) на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" (
вул.Комарова, 2а, м.Полтава, 36008,
ідентифікаційний код 03338030, інші
відомості - не відомі) 2 436,00 грн. на
повернення судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили..

6. Рішення може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Полтавської області
на протязі 10 днів.

Повний текст рішення складено
02.06.2014 року.

СУДДЯ
Кульбако М.М.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.