РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
Справа № 14/83

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя
Демянчук Ю.Г. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі Мулявка М.П.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник Янкевич Л.Д.

орган ДВС: представник Іщук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" на ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 17.06.14р. на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України у
справі № 14/83 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до відповідача Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз"

про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій в сумі 55 278 844 грн. 82
коп.

Орган ДВС: відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Рівненської області у справі №14/83 від
17.06.14р. відмовлено Публічному
акціонерному товариству по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" в задоволенні скарги на дії
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України по
винесенню постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП № 20717892 від
25 квітня 2014 року в частині виділення в
окреме виконавче провадження
постанови про стягнення з Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" виконавчого збору.

Ухвала місцевого господарського суду
мотивована тим, що скаржником не подано
суду доказів, які б підтверджували факт
незаконності постанови № 20717892 від 25
квітня 2014 року та порушення останньою
законних прав скаржника.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою
суду першої інстанції, Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" звернулося до Рівненського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
від 17.06.14р. у справі 14/83 та прийняти нове
процесуальне рішення, яким скаргу
задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
ухвала прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню. Крім того,
апелянт, як на підставу скасування
ухвали суду першої інстанції,
посилається на те, що при винесені
ухвали судом була надана перевага
поясненням представника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України та
не взяті до уваги пояснення
представника ПАТ "Рівнегаз", що
призвело до прийняття по суті ухвали з
порушенням норм чинного законодавства.

У судовому засіданні скаржник доводи
апеляційної скарги підтримав.

Представником органу ДВС подано відзив
на апеляційну скаргу, відповідно до
якого він просить суд ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 17.06.14р. залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення з
підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні представник
органу ДВС заперечила доводи
апеляційної скарги.

Просить її відхилити, а ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін.

Позивач не скористався правом подачі
письмового відзиву на апеляційну
скаргу, що у відповідності ч.2 ст. 96
Господарського процесуального кодексу
України не перешкоджає перегляду
судового акту.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Про час і місце
розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштових відправлень (ухвали суду).

Колегію суддів зазначене процесуальне
питання винесено на обговорення.

Представник відповідача та
представник органу ДВС висловилися за
продовження розгляду апеляційної
скарги за відсутності позивача.

Оскільки явка позивача в судове
засідання обов'язковою не визнавалася,
він належним чином був повідомлений
про день, час і місце розгляду
апеляційної скарги, клопотань про
відкладення її розгляду до суду не
надходило, колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представника позивача.

Рівненський апеляційний господарський
суд, заслухавши пояснення представника
відповідача та представника органу ДВС
у судовому засіданні, розглянувши
доводи апеляційної скарги, заперечення
на апеляційну скаргу, дослідивши
наявні матеріали справи, перевіривши
повноту встановлення обставин справи
та їх юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 17.06.14р. у даній справі слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
скаржника - без задоволення, виходячи з
наступного.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у
сукупності, колегією суддів
апеляційної інстанції взято до уваги
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 22
червня 2010 року рішенням господарського
суду Рівненської області у справі №14/83
позов задоволено частково, стягнуто з
відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" на користь дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" основний борг в розмірі 47 685 833
грн. 39 коп. за відпущений природний газ
на підставі договору на постачання
природного газу № 06/09- 47 від 30 січня 2009
року, пеню в розмірі 1 966 237,09 грн. грн. 18
коп., суму, на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів в
розмірі 2 872 896 грн. 23 коп., 3% річних від
основного боргу в сумі 787 641 грн. 02 коп., 25
500 грн. витрат по держмиту та 236 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

9 липня 2010 року після набрання чинності
рішення господарського суду
Рівненської області № 14/83 від 22 червня
2010 року видано відповідний наказ.

5 серпня 2010 року на виконання
вищезазначеного наказу відділом
примусового виконання рішень
департаменту державної виконавчої
служби постановою ВП №20717892 відкрито
виконавче провадження.

20 червня 2012 року ухвалою
господарського суду Рівненської
області затверджено мирову угоду між
стягувачем та боржником на стадії
виконання судового рішення.

30 квітня 2014 року боржник до
господарського суду Рівненської
області подав скаргу на дії відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
(надалі - ДВС України) щодо стягнення
виконавчого збору в сумі 5333834 грн. 37 коп.
та скасування постанови ВП №20717892 від 31
березня 2014 року про стягнення з
боржника виконавчого збору.

Водночас, поки тривав розгляд скарги в
суді першої інстанції на дії ДВС щодо
винесення постанови про стягнення
виконавчого збору боржник 26 травня 2014
року відповідач до господарського суду
Рівненської області подав скаргу на
дії відділу примусового виконання
рішень державної виконавчої служби
України, в якій просив суд визнати дії
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України по
винесенню постанови про закінчення
виконавчого провадження від 25 травня
2014 року №20717892 в частині виділення в
окреме виконавче провадження
постанови від 31 березня 2014 року №20717892
про стягнення з ПАТ "Рівнегаз"
виконавчого збору в сумі 5 333 834 грн. 37
коп. неправомірними.

29 травня 2014 року ухвалою місцевого
господарського суду прийнято
вищезазначену скаргу боржника до
розгляду та призначено до слухання у
судовому засіданні на 10 червня 2014 року.

3 червня 2014 року ухвалою суду першої
інстанції скаргу публічного
акціонерного товариства по
газифікації та газопостачанню
"Рівнегаз" задоволено, визнано
недійсною постанову відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України ВП
№20717892 від 31 березня 2014 року про
стягнення з публічного акціонерного
товариства по газифікації та
газопостачанню "Рівнегаз" виконавчого
збору на суму 5 333 834 грн. 37 коп., а також
визнано незаконними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби України Артемчука Тараса
Володимировича, які полягають у
винесенні Постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП № 20717892
від 31 березня 2014 року.

Розглянувши матеріали скарги,
заслухавши пояснення представників
скаржника та відділу ДВС України,
встановивши обставини справи і давши
їм оцінку, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

З вищезазначеного вбачається, що закон
регулює правовідносини в сфері
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб).

З матеріалів справи вбачається, що
скаржник просить суд скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 25 травня 2014 року № 20717892
в частині виділення в окреме виконавче
провадження постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору.

25 квітня 2014 року була винесена
постанова ВП № 20717892 про закінчення
виконавчого провадження старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ДВС
України, оскільки ухвалою
господарського суду Рівненської
області від 20 червня 2012 року у справі
14/83 затверджено мирову угоду між
сторонами виконавчого провадження
стосовно виконання рішення
господарського суду Рівненської
області по тій же справі і на виконання
якого, 9 липня 2010 року було видано
відповідний наказ.

Згідно з пунктом 2 частини 1 та частиною
3 статті 49 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: визнання
судом мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання. Про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Окрім того, 25 березня 2014 року
постановою ВП №20717892 старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ДВС України стягнуто
з боржника виконавчий збір у розмірі 5
333 834 грн. 37 коп.

Відповідно до частини 7 статті 28 закону
у разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Пунктом 9.13. Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
(надалі - Постанова № 9) за результатами
розгляду скарги виноситься ухвала, в
якій господарський суд або визнає
доводи заявника правомірними і залежно
від їх змісту визнає постанову
державного виконавця щодо здійснення
заходів виконавчого провадження
недійсною, або визнає дії чи
бездіяльність органу Державної
виконавчої служби незаконними, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Відтак, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що оскільки 25
квітня 2014 року в момент винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження та виділення в окреме
провадження постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору, була чинна
та ніким не скасована постанова №20717892
від 31 березня 2014 року (про стягнення з
боржника виконавчого збору), то дії, які
були вчинені ДВС України, на момент
винесення оскаржуваної постанови є
законними, адже вони відповідали
вимогам законодавства України.

Водночас, суд апеляційної інстанції
зазначає, відповідно до пункту 9.13.
Постанови №9, в разі задоволення скарги
на дії ДВС, суд вправі визнати
недійсними наслідки виконавчих дій.

Однак, скаржником не наведено ні у
скарзі, поданій до суду першої
інстанції, ні в апеляційній скарзі, які
саме наслідки мали місце при винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження, які б порушили його права
або законні інтереси.

За таких обставин, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду не вбачає, що
задоволення скарги ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" на дії відділу примусового
виконання рішень ДВС України по
винесенню постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП № 20717892 від
25 квітня 2014 року в частині виділення в
окреме виконавче провадження
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору призведе до
поновлення, ніби-то, порушених прав
скаржника, хоча останнім у скарзі не
наведено яких саме.

Окрім того, скаржником не надано жодних
доказів, щодо вчинення ДВС України,
будь-яких дій по оскаржуваній
постанові, які б порушили законні
інтереси або права останнього.

У відповідності до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

В силу вимог статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені обставини
справи апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що доводи,
викладені відповідачем в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими, оскільки
вони спростовуються зібраними по
справі доказами і не відповідають
вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає,
що ухвала господарського суду першої
інстанції прийнята з урахуванням усіх
обставин справи та з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому не вбачає
підстав для її зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105 , 106, 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" від 19.06.14р. залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Рівненської області від 17 червня 2014
року у справі №14/83 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №14/83 повернути господарському
суду Рівненської області.

Головуючий суддя
Юрчук М.І.

Суддя
Демянчук Ю.Г.

Суддя
Крейбух О.Г.