ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2014 р.
Справа №917/1036/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Лубенський молочний
завод»

до виконавчого комітету Окіпської
сільської ради

про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку набувальної
давності

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від позивача: Корсун Г.А.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про
визнання за товариством з обмеженою
відповідальністю «Лубенський молочний
завод» права власності на приміщення
молокоприймального пункту, яке
знаходиться за адресою: вул. Радянська,
34Б, с. Окіп, Лубенський район,
Полтавська область, в порядку
набувальної давності.

Відповідач про причини невиконання
ухвали суду від 30.05.2014р. не повідомив.
Копія ухвали суду від 30.05.2014р.
відповідачем отримана, що
підтверджується відповідним поштовим
повідомленням (а.с.26).

Відповідач відзиву на позов не надав, в
зв'язку з чим відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК) справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Від позивача по факсу та поштою
надійшло клопотання від 25.06.2014р. №769 про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
призначенням до розгляду справи в
іншому суді (а.с.37,40). Належними доказами
позивач зазначене клопотання не
обгрунтував. Крім того, представник
позивача з'явився в судове засідання
08.07.2014р. та подав в судовому засіданні
клопотання, в якому просить клопотання
від 25.06.2014р. №769 про перенесення
розгляду справи вважати недійсним
(а.с.46). З врахуванням наведеного
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи задоволенню не
підлягає.

В засіданні суду відповідно до ст.85 ГПК
України оголошена вступна та
резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лубенський молочний
завод» просить визнати за ним право
власності за набувальною давністю на
приміщення молокоприймального пункту,
що знаходиться за адресою: вул.
Радянська, буд. 34Б, с. Окіп, Лубенський
район, Полтавська область. В
обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що з 2002р. він
відкрито, добросовісно та безперервно
володіє та користується приміщенням
молокоприймального пункту, проводить
його поточний та капітальний ремонт,
сплачує за користування електричною
енергією, тим самим виконує всі вимоги
ч.1 ст. 344 ЦК України. Позивач зазначає,
що рішенням Окіпської сільської ради
від 24.10.2013р., приміщенню
молокоприймального пункту присвоєно
поштову адресу : вул. Радянська, 34Б, с.
Окіп, Лубенський район, Полтавська
область (а.с.15), на підставі чого
комунальним підприємством Лубенське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації було виготовлено
технічний паспорт на майно -
молокоприймальний пункт.

Дослідивши надані у справі докази, суд
при вирішенні спору виходить з
наступного:

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Звертаючись з позовом до Окіпської
сільської ради позивач не навів та не
надав суду доказів того, що відповідач
порушує чи оспорює право власності
позивача на нерухоме майно - приміщення
молокоприймального пункту, тобто
доказів наявності спору про право
власності між позивачем та
відповідачем.

Згідно частини 1 статті 344 Цивільного
кодексу України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років, набуває право власності
на це майно (набувальна давність), якщо
інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, для набуття права
власності на майно за набувальною
давністю за правилами статті 344
Цивільного кодексу України (далі - ЦК)
необхідними умовами є : добросовісне
заволодіння майном, коли особа при
заволодінні майном не знала і не могла
знати про відсутність у неї підстав для
володіння; майно має бути чужим;
відкритість та безперервність
володіння нерухомим майном протягом
десяти років.

Позивач у позові посилається на те, що
він з 2002 року добросовісно, безперервно
та відкрито користується приміщенням
молокоприймального пункту. Разом з цим,
позивач не навів та не надав доказів
добросовісності заволодіння позивачем
чужим майном, не довів того, що під час
заволодіння майном він не знав і не міг
знати, що володіє річчю незаконно.
Також, позивач не навів та не надав
доказів того, що нерухоме майно -
молокоприймальний пункт є чужим, тобто
належить іншій особі, що є суттєвим як з
врахуванням наведеної вище норми ЦК
України так і з врахуванням того, що для
набуття права власності, скажімо, на
безхазяйне майно, на самочинно
збудоване приміщення та в інших
випадках чинним законодавством
встановлено інший порядок.

Стаття 33 ГПК України обов'язок
доказування позовних вимог покладає на
позивача.

Позивач належних доказів в
обґрунтування позову не надав. З
врахуванням викладеного підстави для
визнання за позивачем права власності
на майно - приміщення
молокоприймального пункту в порядку
набувальної давності відсутні, отже
позов задоволенню не підлягає.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в позові повністю.

Суддя
Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 14.07.2014р.