ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"14" липня 2014 р.
Справа № 911/2840/14

Суддя О.О.Третьякова, розглянувши
матеріали

за позовом акціонерного товариства
відкритого типу «Гілєя» (55204,
Миколаївська обл., м.
Первомайськ, вул. Миру, буд. 4, код 00372173)

до виробничо-комерційного
підприємства «Ківгор» (07500, Київська
обл., смт. Баришівка, вул. Жовтнева, буд.
36, кв. 45, код 30505557)

про витребування майна із чужого
незаконного володіння

встановив:

До Господарського суду Київської
області з позовною заявою №01-34/2379 від
07.07.2014 (за вх. суду №2969/14 від 09.07.2014)
звернулось акціонерне товариство
відкритого типу «Гілєя» до
виробничо-комерційного підприємства
«Ківгор» про витребування майна із
чужого незаконного володіння. Також
разом з позовною заявою №01-34/2379 від
07.07.2014 акціонерним товариством
відкритого типу «Гілєя» подано заяву
№01-34/2379-1 від 07.07.2014 про відстрочення
сплати судового збору.

Відповідно до абз.2 ст.44 ГПК України
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст.8 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що
враховуючи майновий стан сторони, суд
може своєю ухвалою відстрочити або
розстрочити сплату судового збору на
певний строк, але не довше ніж до
ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з правовою позицією, викладеною
в абз.2 п.3.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21.02.2013 №7, єдиною
підставою для вчинення господарським
судом дій, зазначених у ст.8 Закону
України "Про судовий збір", є врахування
ним майнового стану сторін. Клопотання
про відстрочення (розстрочення) сплати
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від його сплати може
бути викладене в заяві чи скарзі, які
подаються до господарського суду, або
окремим документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Оскільки Позивачем належним чином не
доведено те, що його майновий стан
перешкоджає сплаті судового збору у
встановленому порядку і розмірі, а лише
зазначено, що товариство перебуває в
судовій процедурі ліквідації, в
підтвердження чого додано копію
постанови Господарського суду
Миколаївської області від 13.11.2012 у
справі №14/44/08 без доказів продовження
строку ліквідаційної процедури, який
згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції від 30.06.1999р.) не може
перевищувати дванадцяти місяців, заява
про відстрочення сплати судового збору
задоволенню не підлягає.

Згідно з п.3 ч.1 ст.57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
справляється судовий збір у розмірі 2
відсотків ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а за подання позовної
заяви немайнового характеру - у розмірі
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
розмір мінімальної заробітної плати на
01.01.2014 становить 1218,00 грн.

Згідно з правовою позицією, викладеною
у пункті 2.2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
судовий збір з позовної заяви про
визнання права власності на майно,
витребування або повернення майна (в
тому числі в зв'язку з вимогами,
заснованими на приписах ч.5 ст.216, ст. 1212
ЦК України тощо) визначається з
урахуванням вартості спірного майна,
тобто як зі спору майнового характеру.
При цьому суд не повинен визначати
вартість майна за відповідними
вимогами, оскільки за змістом п.3 ч.2 ст.54
і ст.55 ГПК такий обов'язок покладається
на позивача (в тому числі і в тих
випадках, коли правові наслідки у
вигляді повернення майна
застосовуються з ініціативи
господарського суду, наприклад, при
визнанні договору недійсним - п.1 ст.83
ГПК)

Виходячи з вищенаведеного, суд
зазначає, що за подання у 2014 році до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2% ціни позову
(вартості спірного майна), але не менше
1827,00 грн та не більше 73080,00 грн.

Так, звертаючись з позовом до
Господарського суду Київської області
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, Позивач
зазначає ціну позову в розмірі 4489185,00
грн, від суми якої судовий збір, що має
бути сплачений Позивачем, становить
73080,00 грн.

Оскільки Позивачем порушено
вищезазначені вимоги закону стосовно
сплати судового збору у встановленому
розмірі, суд дійшов висновку про
повернення позовної заяви без розгляду
на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Крім того, суд звертає увагу Позивача
на те, що в позовній заяві не наведений
конкретизований перелік майна, щодо
якого висуваються позовні вимоги про
витребування з чужого незаконного
володіння, зокрема не зазначені
характеристики що індивідуалізують
спірне майно (модель, марка,
реєстраційні дані, тощо); копії деяких
документів, доданих до позову, виконані
неякісно, що ускладнює дослідження
таких доказів; копія постанови
Господарського суду Миколаївської
області від 13.11.2012 у справі №14/44/08 не
завірена належним чином та не місить
всіх сторінок, а також до позовної
заяви не подано доказів в
підтвердження стану процедури
банкрутства акціонерного товариства
відкритого типу «Гілєя», оскільки
згідно з ч.2 ст.22 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції від 30.06.1999р.) строк
ліквідаційної процедури не може
перевищувати дванадцяти місяців, що
необхідно врахувати при наступному
зверненні до суду.

Керуючись абз.2 ст.44, п.3 ч.1 ст.57, п.4 ч.1
ст.63, ст.6 ГПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву акціонерного товариства
відкритого типу «Гілєя» до
виробничо-комерційного підприємства
«Ківгор» №01-34/2379 від 07.07.2014 (за вх. суду
№2969/14 від 09.07.2014) разом з доданими до неї
матеріалами (всього на 76 арк., в тому
числі оригінал фіскального чеку УДППЗ
"Укрпошта" №8433 від 08.07.2014 з відповідним
описом вкладення) повернути без
розгляду.

Суддя

О.О.Третьякова

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.