КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2014 р.
Справа№ 910/18796/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

від третьої особи - 1 не з`явився

від третьої особи - 2 не з`явився

від третьої особи - 3 не з`явився

від третьої особи - 4 не з`явився

від третьої особи - 5 не з`явився

від третьої особи - 6 не з`явився

від третьої особи - 7 не з`явився

від третьої особи - 8 не з`явився

від третьої особи - 9 не з`явився

від третьої особи - 10 не з`явився

від третьої особи з самостійними
вимогами - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрнасінняпром» на
рішення Господарського суду м. Києва
від 02.04.2013 року (головуючий суддя
Підченко Ю.О. судді: Головіна К.І.,
Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрнасінняпром»

до Національної академії
аграрних наук України

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1. Державне підприємство «Дослідне
господарство «Руно» Національної
академії аграрних наук України

2. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Дзержинець»

3. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вільне»

4. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Велес»

5. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Відродження»

6. Сільськогосподарське Товариство з
обмеженою відповідальністю «Дружба
Казначеївка»

7. Сільськогосподарське Товариство з
обмеженою відповідністю «Злагода»

8. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агродніпроцентр»

9. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агроінвест 9»

10.Товариство з обмеженою
відповідальністю «Племзавод
«Любомирівка»

про визнання недійсним рішення та
визнання договору укладеним

За позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору
Товариства з обмежено
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно»

про визнання недійсним рішення та
спонукання укласти договір,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Укрнасінняпром»
звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Національної
академії аграрних наук України про
визнання недійсним рішення Президії
Національної академії аграрних наук
України та визнання договору оренди
укладеним. В свою чергу ТОВ
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно», яке є третьою особою по справі,
заявило самостійні вимоги на предмет
спору про визнання недійсним рішення
та спонукання укласти договір оренди.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 02.04.2014 року в задоволенні
позову ТОВ «Укрнасінняпром»
відмовлено повністю та в задоволенні
позову ТОВ «Сільськогосподарське
підприємство «Руно» також було
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач ТОВ «Укрнасінняпром»
звернулося з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення суду постановлено при
неповному з`ясуванні обставин справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права а тому просить
суд скасувати рішення та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

В судове засідання представники сторін
не з`явилися, доказів на поважність
причин неявки суду не надали. Про місце
та час слухання справи повідомлені
належним чином.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши наявні матеріали справи,
встановив наступне:

Розпорядженням Кабінету міністрів
України від 06.02.2012 року за № 113-р
погоджено пропозицію Національної
академії аграрних наук і Міністерства
аграрної політики та продовольства
щодо передачі в оренду цілісного
майнового комплексу ДП «Дослідного
господарства «Руно» НААН України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна»
фізичні та юридичні особи, які бажають
укласти договір оренди, направляють
відповідному орендодавцеві заяву,
проект договору оренди, а також інші
документи, що визначаються Фондом
державного майна України.

Позивачем 07.08.2013 року була подана
відповідачу відповідна заява з усіма
необхідними документами.

Згідно із ч.4 ст.9 вказаного закону
орендодавець протягом 15 днів після
дати її реєстрації розміщує в
офіційних друкованих засобах масової
інформації та на веб-сайтах
орендодавців оголошення про намір
передати майно в оренду або відмовляє в
укладенні договору оренди і
повідомляє про це заявника.

13.08.2013 року відповідач оголосив про
намір передати в оренду ЦМК
підприємства. Відповідне оголошення
було розміщене в Урядовому кур`єрі № 145.

Частиною 4 ст. 9 закону визначено, що
протягом 10 робочих днів після
розміщення оголошення орендодавець
приймає заяви про оренду відповідного
майна.

Протягом трьох робочих днів після
закінчення строку приймання заяв
орендодавець своїм наказом ухвалює
рішення за результатами вивчення
попиту на об'єкт оренди. У разі якщо
подано лише одну заяву, конкурс на
право оренди не проводиться і договір
оренди укладається із заявником. У
разі надходження двох і більше заяв
орендодавець оголошує конкурс на право
оренди.

18.09.2013 року позивач звернувся до
відповідача з листом № 204 з проханням
повідомити про результати вивчення
попиту на об`єкт оренди.

Листом від 20.09.2013 року відповідач
повідомив позивача про те, що за
результатами вивчення попиту, ним було
прийняте рішення про проведення
конкурсу на право оренди ЦМК
підприємства.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про
визнання укладеним в запропонованій
позивачем редакції між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Укрнасінняпром» та Національною
академією аграрних наук України
договору оренди цілісного майнового
комплексу Державного підприємства
«Дослідне господарство «Руно»
Національної академії аграрних наук
України, позивач вказує на те, що
укладення такого договору є
обов'язковим, оскільки позивач є єдиним
претендентом на його укладення та
посилається на приписи ч. 3, 4 ст. 179
Господарського кодексу України.

Позовні вимоги про визнання недійсним
рішення Президії Національної
академії аграрних наук України від
18.09.2013 року № 16 про виконання
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 06.02.2012 року № 113-р «Про
погодження передачі в оренду цілісних
майнових комплексів державних
підприємств» в частині оголошення
конкурсу на право оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Комсомолець» Національної академії
аграрних наук України, мотивовані тим,
що за результатами проведення
процедури вивчення попиту позивач
залишився єдиним претендентом на
оренду спірного цілісного майнового
комплексу, який подав заяву про оренду
відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», внаслідок чого
набув право на укладення договору
оренди без проведення конкурсу.

Суд першої інстанції, проаналізувавши
зміст вимоги про визнання укладеним
між позивачем та відповідачем договору
оренди, дійшов висновку, що фактично
остання не відповідає встановленим
способам захисту прав, а спрямована на
встановлення судом певних юридичних
фактів, що не віднесено до компетенції
суду, який, як орган державної влади,
зобов'язаний діяти у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Тобто, вимога позивача про визнання
договору укладеним за своєю суттю є
вимогою встановити юридичний факт,
який може встановлюватись лише під час
вирішення спору про право, а тому
вимоги позивача не можуть виступати
самостійним предметом спору і
відповідно способом захисту Вказану
правову позицію викладено в постанові
Вищого господарського суду України від
04.03.2010 р. у справі №6/403.

Встановлення цивільного факту може
лише бути елементом оцінки фактичних
обставин справи та обґрунтованості
вимог.

Згідно з правовою позицією, викладеною
в п. 2.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 12 від
29.05.2013 року «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна», у задоволенні позовних
вимог про визнання договору оренди
укладеним слід відмовляти, якщо не
подано доказів наявності спору
стосовно такого укладення, оскільки
зазначені вимоги зводяться за своїм
змістом до встановлення юридичного
факту, а відповідний спосіб захисту
порушеного права не передбачений
частиною другою статті 20 ГК України,
крім випадків, коли інше встановлено
законом або договором. Разом з тим,
зацікавлена особа не позбавлена права
звернутися до господарського суду з
позовом про спонукання укласти договір
оренди за наявності умов, передбачених
частиною першою статті 187 ГК України.

Слід зазначити, що ст. 187 Господарського
кодексу України передбачено право
сторони на звернення до суду у випадках
якщо спір пов'язаний з укладенням
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та у інших випадках, прямо встановлених
законом наприклад укладенні договору
на підставі правового акта органу
державної влади, органу влади АРК,
органу місцевого самоврядування (ч. 1
ст. 649 Цивільного кодексу України).

Проте, позивачем не надано суду доказів
наявності вище перелічених умов для
звернення з даним позовом до суду.

Враховуючи все викладене вище, колегія
суддів пооджується з висновком суду
першої інстанції, що пред'явлена вимога
про визнання договору укладеним не
узгоджується із способами захисту прав
і інтересів, не призводить до
поновлення порушеного права позивача,
не відповідає визначеним ст. 16
Цивільного кодексу України та ст. 20
Господарського України способам
захисту прав та інтересів, а отже
позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги ТОВ «СГП
«Руно» (третя особа з самостійними
вимогами) про спонукання Національної
академії аграрних наук України укласти
з Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно» договору оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Руно» Національної академії аграрних
наук України, в редакції,
запропонованій третьою особою, суд
зазначає наступне.

Відповідно до Статуту Національної
академії аграрних наук України
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 315 від 28.03.2012 року
Національна академія аграрних наук
України є державною науковою
організацією, яка заснована на
державній власності і користується
правами самоврядності.

Згідно п. 89 Статуту Національної
академії аграрних наук України
майновий комплекс академії
складається з усіх матеріальних та
нематеріальних активів, які
перебувають на балансі академії і
наукових та інших установ, підприємств
та організацій, що перебувають у її
віданні, закріплені державою за
академією в безстрокове користування
або придбані за рахунок бюджетних
коштів, а також коштів, одержаних в
результаті фінансово-господарської
діяльності, чи набуті іншим шляхом, не
забороненим законом.

Об'єкти майнового комплексу академії
належать їй на праві господарського
відання і передаються науковим та
іншим установам, підприємствам та
організаціям, що перебувають у її
віданні, на праві оперативного
управління з урахуванням особливостей,
встановлених законодавством та цим
статутом (п. 90 Статуту).

У відповідності із Статутом Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Руно» Національної академії аграрних
наук України затвердженого
Президентом Національної академії
аграрних наук України Зубець М.В. в 2010
року Державне підприємство «Дослідне
господарство «Руно» Національної
академії аграрних наук України
безпосередньо підпорядковане
Національній академії аграрних наук
України як органу управління державним
майном, закріпленим за господарством.

Пунктом 4.22 Статуту господарство може з
дозволу академії та в установленому
нею порядку здавати в оренду нерухоме
майно та приміщення, які обліковуються
на балансі господарства і тимчасово не
використовуються в науково-дослідних,
виробничих та інших господарських
цілях, на вигідних для господарства
умовах на основі укладених договорів
оренди майна, у тому числі нерухомого,
керуючись чинним законодавством
України про оренду державного майна.

З вище наведеного слідує, що спірне
майно є державної власністю, а тому
правовідносини щодо передачі його в
оренду регулюються в т.ч. Законом
України «Про оренду державного та
комунального майна».

Статтею 7 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
встановлено, що ініціатива (пропозиція)
щодо оренди майна, може виходити від
фізичних та юридичних осіб, які можуть
бути орендарями відповідно до ст. 6
Закону. За наявності ініціативи щодо
оренди цілісного майнового комплексу
орендодавець у триденний термін
повинен повідомити про це трудовий
колектив підприємства, його
структурного підрозділу, щодо майна
якого подано заяву про оренду. Трудовий
колектив протягом 15 днів, враховуючи
день отримання повідомлення, має право
прийняти рішення про оренду цілісного
майнового комплексу підприємства, його
структурного підрозділу, утворити
господарське товариство та подати
орендодавцю у встановленому законом
порядку заяву щодо оренди відповідного
майна.

Згідно ст. 8 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
рішення трудового колективу
підприємства, його структурного
підрозділу про оренду цілісного
майнового комплексу вважається
прийнятим, якщо за нього проголосувало
більше половини членів трудового
колективу підприємства. Ініціативу
щодо оренди структурного підрозділу
повинна підтримати більш як половина
складу трудового колективу цього
підрозділу.

22.08.2013 року на загальних зборах
трудового колективу ДП «ДГ «Руно»
НААНУ, оформленого протоколом зборів
трудового колективу від 22.08.2013 року,
було одноголосно прийняте рішення про
взяття участі в конкурсі на оренду
цілісного майнового комплексу ДП «ДГ
«Руно» НААНУ та створення
господарського товариства у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю, засновниками якого
виступатимуть члени трудового
колективу.

Листом №22/08-1 від 22.08.2013 року трудовим
колективом ДП «ДГ «Руно» НААНУ було
повідомлено відповідача про свій намір
взяти участь у конкурсі щодо оренди
цілісного майнового комплексу.

29.08.2013 року на установчих зборах
засновників Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно» (рішення №1) працівниками ДП «ДГ
«Руно» НААНУ прийнято рішення про
створення Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно», затвердження Статуту та
проведення державної реєстрації
товариства.

Пунктом п. 2.1 Статуту Товариства
визначено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно» створене в цілях та з метою
оренди цілісного майнового комплексу
ДП «ДГ «Руно» НААНУ та отримання
прибутку, у тому числі внаслідок
використання цілісного майнового
комплексу ДП «ДГ «Руно» НААНУ,
задоволення економічних та соціальних
інтересів учасників та працівників
Товариства шляхом здійснення
виробництва, торгівельної та
посередницької діяльності, виконання
робіт, надання послуг та інше.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 Господарського
кодексу України визначено, що
організація членів трудового
колективу, зареєстрована як юридична
особа, має переважне право на укладення
договору оренди майна того
підприємства (структурного
підрозділу), де створено цю
організацію.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» створене членами трудового
колективу господарське товариство, у
статутному (складеному) капіталі якого
частка внесків членів трудового
колективу становитиме відповідно до
статуту товариства більш як 50
відсотків, має переважне перед іншими
фізичними та юридичними особами право
на укладення договору оренди цілісного
майнового комплексу підприємства, його
структурного підрозділу, де створене
це товариство. Заява господарського
товариства про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди подається орендодавцю
до проведення конкурсу на право оренди
цього майна.

В матеріалах справи наявні протокол
зборів працівників Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Руно» Національної академії аграрних
наук України та протокол рахункової
комісії загальних зборів трудового
колективного договору Державного
підприємства "Дослідне господарство
«Руно» Національної академії аграрних
наук України від 19.04.2012 року згідно
змісту яких трудовим колективом
Державного підприємства вирішено не
приймати участі в конкурсі оренди
цілісного майнового комплексу та не
створювати господарське товариство з
метою взяття участі в цьому ж конкурсі.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу
України особа не може бути примушена до
дій, вчинення яких не є обов'язковим для
неї.

Проаналізувавши положення чинного
законодавства та наявні в матеріалах
справи докази, Горсподарський суд
міста Києва дійшов вірного висновку
щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно» про спонукання Національної
академії аграрних наук України укласти
з Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно» договору оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Руно» Національної академії аграрних
наук України, в редакції,
запропонованій третьою особою в
зв'язку з їх безпідставністю та
недоведеністю.

Щодо вимог позивача та ТОВ «СГП «Руно»
про визнання недійсним рішення
Президії Національної академії
аграрних наук України від 18.09.2013 року №
16 в частині оголошення конкурсу на
право оренди цілісного майнового
комплексу Державного підприємства
«Дослідне господарство «Руно»
Національної академії аграрних наук
України, варто відзначити наступне.

Відповідно до пп. 3 п. 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про заходи
щодо удосконалення управління
об'єктами державної власності»,
центральні органи виконавчої влади,
інші суб'єкти управління об'єктами
державної власності, у тому числі
Національна та галузеві академії наук,
можуть приймати виключно на підставі
окремих актів Кабінету Міністрів
України рішення стосовно укладення
нових договорів оренди цілісних
майнових комплексів підприємств з
визначенням орендаря виключно на
конкурсних засадах.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 06.02.2012 року № 113-р «Про
погодження передачі в оренду цілісних
майнових комплексів державних
підприємств», погоджено з пропозицією
Національної академії аграрних наук і
Міністерства аграрної політики та
продовольства, погодженою з
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі, Міністерством фінансів і
Фондом державного майна, щодо передачі
в оренду на конкурсних засадах у
встановленому законодавством порядку
цілісних майнових комплексів
державних підприємств, зокрема,
Державного підприємства «Дослідне
господарство «Комсомолець»
Національної академії аграрних наук
України».

Тобто цілісні майнові комплекси
державних підприємств можуть бути
передані в оренду з визначенням
орендаря на конкурсних засадах, що
спростовує твердження позивача про те,
що він набув право на укладення
договору оренди спірного цілісного
майнового комплексу без проведення
конкурсу.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 906 від 31.08.2011 року затверджено Порядок
проведення конкурсу на право оренди
державного майна (далі - Порядок), який
визначає процедуру проведення
конкурсу на право оренди державного
майна, зокрема цілісних майнових
комплексів державних підприємств,
установ, організацій, їх структурних
підрозділів (філій, цехів, дільниць),
нерухомого майна (будівель, споруд,
нежитлових приміщень) та іншого
окремого індивідуально визначеного
майна, що перебуває у державній
власності (п. 1 Порядку).

Як встановлено судом 09.08.2013 року
відповідачем було опубліковано
відповідне оголошення в Урядовому
кур'єрі №145 (5031) від 13.08.2013 року

З системного аналізу норм чинного
законодавства України зокрема, в тому
числі ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» вбачається, що на противагу
твердженням позивача, надання
необхідних документів, в тому числі
рішень Антимонопольного комітету
України, здійснюється на етапі
проведення конкурсу, а вимог до заяв та
підстав для їх відхилення під час
процедури вивчення попиту не
встановлено.

За твердженням відповідача, під час
вивчення попиту, окрім заяви позивача,
до відповідача надійшли заяви від ТОВ
«Агрофірма «Дзержинець», ТОВ «Вільне»,
ТОВ «Велес», ТОВ «Агрофірма
«Відродження», СТОВ
«Дружба-Казначеївка», СТОВ «Злагода»,
ТОВ «Агро-Дніпро-Центр», ТОВ
«Агроінвест 9», ТОВ «Племзавод
«Любомирівка» та ТОВ «Укрнасінняпром»,
що підтверджується Протоколом № 1 від
30.08.2013 року засідання комісії з
вивчення попиту на оренду державного
майна цілісних майнових комплексів 16
підприємств створеної на підставі
наказу № 98 від 20.08.2013 року.

На підставі зазначеного Президією
Національної академії аграрних наук
України як орендодавцем спірного
цілісного майнового комплексу,
прийнято постанову від 18.09.2013 року
(протокол №16), якою встановлено в
десятиденний термін подати для
опублікування в засобах масової
інформації оголошення щодо проведення
конкурсу на право оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Руно» Національної академії аграрних
наук України (п. 4) (зі змінами, внесеними
постановою від 25.09.2013 року (протокол №
17).

Таким чином, постанова від 18.09.2013 року
(протокол № 16) в частині оголошення
конкурсу на право оренди цілісного
майнового комплексу Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Руно» Національної академії аграрних
наук України не суперечить
законодавству, на яке посилаються
позивач та ТОВ «СГП «Руно» при
зверненні з даними позовами до суду,
наведені ТОВ «Укрнасінняпром» доводи
не є підставою для визнання недійсним
рішення Президії Національної
академії аграрних наук України від
18.09.2013 року №16 в частині оголошення
конкурсу на право оренди цілісного
майнового комплексу третьої особи 1,
внаслідок чого позовні вимоги позивача
та ТОВ «СГП «Руно» в цій частині є
такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції повно, всебічно
і об'єктивно з`ясовано обставини
справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно відмовлено в
задоволені позовних вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрнасінняпром» та в задоволені
позовних вимог третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору
Товариства з обмежено
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Руно», а тому апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрнасінняпром» не
підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрнасінняпром» залишається без
задоволення, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрнасінняпром» залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду міста Києва області від 02.04.2014
року у справі № 910/18796/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/18796/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов