ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2014 року
Справа №922/5335/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.,

при секретарі - Полубояриній Н.В.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідач - Бочарова О.М. дов. від
21.05.2014р., Шпак О.О., дов. від 28.05.2013р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача -
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Харків (вх. №780 Х/3) на рішення
господарського суду Харківської
області від 04.03.2014 року по справі
№922/5335/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Т.Л. Авто", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Харків

про стягнення 8046,17 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 5000
грн. основного боргу, 170,14 грн. трьох
відсотків річних, 376,03 грн. пені та 2500
грн. штрафу.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 04.03.2014 року
(суддя Макаренко О.В.) позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Т.Л. Авто" 5000 грн.
основного боргу, 170,14 грн. три відсотки
річних , 362, 70 грн. пені, 2500 грн. штрафу,
1717,65 грн. судового збору та 758,39 грн.
витрат пов'язаних з розглядом справи. В
решті позову відмовлено.

Відповідач з даним рішенням суду не
погодився подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області у справі № 922/5335/13 від 04.03.2014
року та винести нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позову повністю.

15.04.2014 року до канцелярії суду від
позивача надійшов відзив на апеляційну
скаргу (вх. №3069), в якому він просить
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Харківської
області від 04.03.2014 року залишити без
змін.

15.04.2014 року ухвалою Харківського
апеляційного господарського суду
розгляд справи відкладено на 23.05.2014р.

23.05.2014 року в судовому засіданні
оголошено перерву до 05.06.2014 року.

03.06.2014 року позивач надав клопотання, в
якому просить розглянути справу за
відсутності уповноваженого
представника позивача за наявними
документами в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу в порядку
ст. 101 ГПК України, колегія суддів
встановила наступне.

05 квітня 2012 року між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупець) було укладено договір
поставки № 232 (надалі - договір), за
умовами якого позивач зобов'язався в
порядку та на умовах цього договору
систематично поставляти і передавати у
власність відповідача визначений цим
договором товар (в тому числі, але не
виключно - автомобільні шини, запасні
мастила (оливи), супутні товари для
автотранспорту та інше) за його
замовленнями, окремими партіями за
цінами, в асортименті (за
номенклатурою) та кількості, що
зазначаються в накладних, які є
невід'ємною частиною договору (далі -
товар), а відповідач зобов'язався
приймати та своєчасно оплачувати
товар на умовах, визначених у цьому
договорі.

Згідно з п.1.2. договору загальний обсяг
та асортимент (номенклатура) товару, що
поставляється за цим договором,
визначається кількістю та
асортиментом (номенклатурою) товару,
поставленого окремими партіями за
всіма видатковими накладними,
відповідно до умов договору, протягом
його дії.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
ціна кожної окремої партії товару
зазначається у рахунку постачальника,
в національній валюті України - гривні.

За умовами п.6.2. договору товар
вважається зданим позивачем і
прийнятим відповідачем з моменту
підписання повноважними
представниками сторін накладних або
акту приймання-передачі.

Даний договір пролонговано до 31.12.2014 р.
включно (п.2.2. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачені умови
оплати відповідно до якого покупець,
якщо сторони не домовились про
попередню оплату партії товару,
зобов'язаний провести повний
розрахунок за отриману по видатковій
накладній або акту приймання-передачі
партію товару протягом 14 календарних
днів з моменту отримання.

Пунктом 10.3. договору передбачено, що у
випадку затримки оплати товару,
відповідач за вимогою позивача оплачує
останньому суму заборгованості, з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення
платежу, а також пеню, що обчислюється
від суми простроченого платежу в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, за кожен день
прострочення платежу.

Окрім того, п.10.4. договору передбачено,
що у випадку непогашення грошової
заборгованості протягом 15-ти
календарних днів з моменту виникнення
такої заборгованості, відповідач
зобов'язаний додатково (крім пені)
сплатити на користь і на вимогу
позивача штраф в розмірі 10% від
вартості неоплаченого товару; у
випадку непогашення грошової
заборгованості протягом 30-ти
календарних днів з моменту виникнення
такої заборгованості, відповідач
зобов'язаний додатково (крім пені)
сплатити на користь і на вимогу
позивача штраф в розмірі 25% від
вартості неоплаченого товару; у
випадку непогашення грошової
заборгованості протягом 45-ти і більше
календарних днів з моменту виникнення
такої заборгованості, відповідач
зобов'язаний додатково (крім пені)
сплатити на користь і на вимогу
позивача штраф в розмірі 50% від
вартості неоплаченого товару.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції визнав, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
частині стягнення 5000 грн. основного
боргу, 170,14 грн. 3% річних, 362,70 грн. пені та
2500 грн. штрафу. У задоволені позову в
частині стягнення пені в розмірі 13,33
грн. відмовлено.

Колегія суддів не може погодитись з
таким рішенням суду виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції було
встановлено, що сторони у своїх
взаємовідносинах керуються договором
поставки товарів № 232 від 05.04.2012 року,
яким передбачено, що рахунки за
отриманий товар здійснюються як в
безготівковій, так і в готівковій
формі через касу підприємства
позивача.

Статтею 1087 Цивільного кодексу України,
передбачено, що розрахунки між
юридичними особами, а також розрахунки
за участю фізичних осіб, пов'язані із
здійсненням ними підприємницької
діяльності, провадяться в
безготівковій формі. Розрахунки між
цими особами можуть провадитися також
готівкою, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідачем до суду апеляційної
інстанції надані дані бухгалтерського
обліку за період з 20.04.2011 року по 24.05.2013
року, які свідчать про взаємовідносини
з позивачем в безготівковій формі в
сумі 136939 грн.

Колегія суддів зазначає, що позивач
звернувся з позовом про стягнення з
відповідача заборгованості за
накладною № ТЕ-Н2284-024 від 10.10.2012 року на
загальну суму 8560 грн. При цьому,
відповідач сплатив 3560 грн. за цією
накладною.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції колегія суддів
неодноразова пропонувала сторонам
скласти звірку взаємних розрахунків,
оскільки сторони розраховувались як в
безготівковій формі, так і готівкою,
однак позивач недобросовісно
користувався своїми правами і звірку
взаєморозрахунків з відповідачем не
здійснив, що свідчить про
недобросовісне користування
процесуальними правами і невиконання
вимог колегії суддів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що сторони не належним чином
ведуть бухгалтерський облік, про що
свідчить різні операції, що
відображені в актах звірки.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до накладних, які надані
апелянтом, оплата у готівковій формі
була здійснена шляхом внесення
грошових коштів в касу, проте товар не
отриманий відповідно до накладної
№ТЕ-Ч2184-003 від 02.07.2012 року в якій
відсутні підписи осіб, що здійснили
відпуск продукції та одержали таку
продукцію. Однак зазначена грошова
сума не врахована позивачем в рахунок
наявної заборгованості.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, не
допускається.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавств, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції зробив помилковий
та передчасний висновок про
задоволення позовних вимог ТОВ «Т.Л.
Авто» у зв'язку з відсутністю належних
доказів заборгованості ФОП ОСОБА_3
оскільки не з'ясував фактичні
обставини справи і не дав належної
правової оцінки наявним в матеріалах
справи доказам в їх сукупності.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Приймаючи до уваги вищезазначене,
колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню в зв'язку з її
матеріальною та документальною
обґрунтованістю та наявністю фактів,
які є підставою для скасування рішення
господарського суду Харківської
області від 04.03.2014 року по справі
№922/5335/13 і відмови в позові.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 99, 101, 102, пунктом 2 статті
103, пунктом 1 частини 1 статті 104, статтею
105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 04.03.2014 року у
справі №922/5335/13 скасувати. В позові
відмовити.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписано 06.06.2014
року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Білецька А.М.