ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р.Справа № 922/1354/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання
Стоянові А.С.

розглянувши справу

за позовом Державної організації
"Комбінат "Світанок" Державного
агентства резерву України (м. Харків)
до Комунального підприємства
"Золочівське районне
житлово-комунальне господарство"
(Харківська обл., смт. Золочів) про
стягнення 30651,07 грн., за участю
представників сторін:

позивача - гол. бухгалтера Костенко Г.І.
(доручення №4 від 02.01.14 р.), пров.
інженера-механіка Гунька Ю.М.
(доручення №5 від 02.01.14 р.),

відповідача - начальника Гусаченка О.В.
(розпорядження Золочівської РДА
Харківської області №128-к від 18.11.13 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь заборгованість за
період з червня 2013 р. по січень 2014 р. в
сумі 30651,07 грн., з яких: заборгованість
за отримані послуги в сумі 29995,68 грн. та
пеня в сумі 655,39 грн. Свої позовні вимоги
обґрунтовує невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань по оплаті отриманих
послуг з водопостачання за період з
червня 2013 р. по січень 2014 р. за договором
надання послуг з водопостачання від
01.01.2013 р.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому просить відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
повністю, посилаючись на відсутність
заборгованості за договором надання
послуг з водопостачання від 01.01.2013 р.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

01.01.2013 р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір надання послуг з
водопостачання (надалі - договір), за
яким постачальник (позивач) бере на
себе зобов'язання поставляти на
протязі поточного року холодну воду
житловим багатоквартирним будинкам по
вул. 1 Травня, Коника, Корольова,
підпорядкованим КП "Золочівське РЖКГ" в
кількості 2916 куб.м. на місяць або 35000
куб.м. на рік, а споживач (відповідач)
бере на себе зобов'язання
обслуговування ліній водопостачання,
що знаходяться за територією
постачальника (п. 1.1).

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили,
що тариф на послуги з водопостачання
складає 1,38 грн. за 1 куб.м. води, в тому
числі ПДВ 20% 0,23 грн.

Відповідно до п. 2.2 даного договору
розрахунковий період встановлено
споживачу з 1 числа місяця до такого ж
числа наступного місяця.

Згідно з п. 2.3 цього ж договору споживач
протягом 3 днів з дня закінчення
розрахункового періоду повинен
отримати в бухгалтерії комбінату
рахунок на оплату послуг з
водопостачання. Цей рахунок має бути
оплачений споживачем протягом 5
банківських днів з дня його отримання.
В разі неявки споживача для отримання
рахунку постачальник направляє
рахунок споживачу листом. У такому разі
рахунок вважається отриманим
споживачем з дня його відправлення.

Пунктом 3.1 вказаного договору сторони
встановили термін надання послуг за
цим договором з 01 січня 2013 року до 31
грудня 2013 р.

Відповідно до п. 5.1 договору фактом
наданих послуг вважається подача
постачальником споживачу холодної
води від артскважини комбінату.

Позивач у період з червня 2013 р. по
січень 2014 р. повністю виконав свої
зобов'язання за договором, що не
заперечується представником
відповідача.

24.10.2013 р. позивач надав відповідачу під
розпис претензію №1 за вих.№598 від
23.10.2013 р. з вимогою сплатити суму 15800,11
грн. за надані послуги з водопостачання
за період з липня по вересень 2013 р.

Також, 24.01.2014 р. позивач надав
відповідачу під розпис претензію №2 за
вих.№81 від 23.01.2014 р. з вимогою сплатити
суму 29195,67 грн. за надані послуги з
водопостачання за договором №1 від
01.01.2013 р. за період з червня 2013 р. по
січень 2014 р.

Відповідач частково оплатив надані
позивачем послуги в загальній сумі 8900,00
грн., що підтверджується копіями
банківських виписок з особового
рахунку відповідача за грудень 2013 р. -
січень 2014 р. та платіжного доручення №40
від 24.02.2014 р.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює
обов'язковість договору для виконання
сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідач не надав суду доказів
повної оплати отриманих послуг у
строки та у порядку, встановленому
договором. Представник відповідача не
заперечує проти виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, але заперечує проти суми
нарахованої позивачем вартості
наданих послуг, що вказана у
рахунках-фактурах.

Як пояснив у судовому засіданні
представник позивача, сума, наданих
відповідачу послуг з водопостачання,
що вказана у рахунках-фактурах, була
розрахована ним виходячи з показників
приладів обліку відпущеної води,
встановлених у нього.

Наданий позивачем розрахунок суми
заборгованості, зроблений на підставі
показників обліку, не може бути
прийнятий судом як належний та
допустимий, оскільки у договорі
відсутні будь-які посилання на те, що
розрахунки за спожиту воду мають
здійснюватися на підставі показників
обліку спожитої води.

За таких обставин, суд застосовує для
розрахунку суми заборгованості
спожитої відповідачем води та її
вартості за спірний період, вихідні
дані щодо обсягів поставленої води у
місяць та її тарифу, вказані у пунктах
1.1 та 2.1 договору.

Відтак, заборгованість відповідача за
спожиту воду у період з червня 2013 р. по
січень 2014 р. з відрахуванням сплаченої
ним суми (8900,00 грн.) становить 18233,56 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 7.2 вищезазначеного договору
передбачено, що в разі несвоєчасного
перерахування замовником коштів в
термін, зазначений в п. 2.3 договору,
виконавець має право на стягнення з
замовника пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
такого несвоєчасного перерахування
коштів, але не більше чим на протязі
десяти днів місяця та подальше
відшкодування завданих збитків в
повному обсязі.

На підставі п. 7.2 договору позивач
нарахував відповідачу пеню за період з
15.06.2013 р. по 30.12.2013 р. в сумі 655,39 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача пені за період з 15.06.2013 р. по
30.12.2013 р. в сумі 655,39 грн., суд вважає
необґрунтованими та не підлягаючими
задоволенню в повному обсязі, виходячи
з наступного.

Позивач безпідставно здійснив
розрахунок пені виходячи із подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період
з 15.06.2013 р. по 30.12.2013 р., але облікова
ставка НБУ не є постійною величиною та
у п. 7.2 договору не визначений розмір
пені, а яку саме ставку сторони мали на
увазі для розрахунку пені в договорі не
вказано.

Крім того, позивач безпідставно
здійснив розрахунок пені з 15.06.2013 р.,
оскільки згідно з п. 2.3 договору в разі
неявки споживача для отримання рахунку
постачальник направляє рахунок
споживачу листом та у такому разі
рахунок вважається отриманим
споживачем з дня його відправлення, але
позивач не надав суду ані доказів
направлення відповідачу рахунків на
оплату послуг з водопостачання листом,
ані доказів отримання відповідачем
листа з рахунками або доказів
отримання ним рахунків в бухгалтерії
комбінату.

Рахунки-фактури були отримані
відповідачем разом з претензіями. Так
разом з претензією №1 за вих.№598 від
23.10.2013 р. відповідач отримав у додатку
рахунки-фактури аж 24.10.2013 р. і тільки за
липень-вересень 2013 р.

Також, разом з претензією №2 за вих.№81
від 23.01.2014 р. у додаток відповідач
отримав рахунки-фактури за
червень-грудень 2013 р. тільки 24.01.2014 р.

Посилання відповідача на те, що згідно
з актом звірки розрахунків за послуги
по постачанню артезіанської води
станом на 01.03.2014 р. його заборгованість
складала 2908,78 грн., яка потім була
сплачена, суд вважає безпідставними,
оскільки вказаний вище акт був
складений між сторонами за іншим
договором.

Посилання відповідача у відзиві на
позов на відсутність заборгованості за
договором надання послуг з
водопостачання від 01.01.2013 р.
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості за отримані
послуги з водопостачання за період з
червня 2013 р. по січень 2014 р. за договором
надання послуг з водопостачання від
01.01.2013 р. або будь-яких заперечень по
суті спору.

За таких обставин суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, доведеними і
підлягаючими задоволенню частково - в
частині стягнення з відповідача
заборгованості за отримані послуги з
водопостачання за період з червня 2013 р.
по січень 2014 р. за договором надання
послуг з водопостачання від 01.01.2013 р. в
сумі 18233,56 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача належить стягнути на
користь позивача судовий збір
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526,
530, 610, 611, 629, 901 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 49,
82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Золочівське районне
житлово-комунальне господарство" (62203,
Харківська обл., смт. Золочів, вул.
Привокзальна, буд.5. Код ) на
користь Державної організації
"Комбінат "Світанок" Державного
агентства резерву України (61140, м.
Харків, вул. Польова, буд.87. Код ) заборгованість за отримані
послуги з водопостачання за період з
червня 2013 р. по січень 2014 р. за договором
надання послуг з водопостачання від
01.01.2013 р. в сумі 18233,56 грн. та судовий збір
в сумі 1086,84 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 26.05.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко