ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2014 р.
Справа № 914/1975/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Бортник О.Ю. при секретарі
судових засідань Бобаку Т.О., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю (надалі - ТзОВ)
«Радка-Україна», м. Івано-Франківськ,

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю (надалі - ТзОВ) «СВП»,
с. Домажир Яворівського району,

про стягнення 620717,14 грн.

За участю представників:

від позивача - Маринчак О.С. -
представник,

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: ТзОВ «Радка-Україна», м.
Івано-Франківськ, звернулось до
господарського суду Львівської
області з позовом про стягнення з ТзОВ
«СВП», с. Домажир, 551344,34 грн. боргу, 33955,49
грн. втрат від інфляції, 35417,31 грн. трьох
процентів річних. Позовні вимоги
мотивовані невиконанням відповідачем
умов Договору № 25/05-11 від 23.05.2011 р. з
додатками, а також нормами ст.ст. 180, 193,
224 ГК України, ст. 625 ЦК України.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю.

Відповідач вимог ухвал суду від
06.06.2014 р. та 24.06.2014 р. не виконав,
витребуваних доказів не подав, явки
свого представника у засідання суду не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи судом. Вказане підтверджується
повідомленням про вручення 16.06.2014 р.
відповідачу рекомендованого
відправлення суду.

Розгляд справи відкладався з
підстав, наведених в ухвалі суду від
24.06.2014 р.

Враховуючи вищенаведене, а також
відсутність з боку відповідача
клоптань про відкладення розгляду
справи, суд вважає за можливе
розглянути спір у справі відповідно до
норм ст. 75 ГПК України за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
наявні у справі докази, господарський
суд Львівської області дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання не допускається. Договір є
обов'язковим до виконання сторонами.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Між сторонами у справі 23 травня 2011 р.
укладено Договір 25/05-11. Відповідно до
умов п.п. 1.1., 6.2. цього договору позивач
зобов'язувався продати відповідачу, а
відповідач прийняти т оплатити
товарно-матеріальні цінності, за
цінами, в кількості, асортименті,
умовами поставки, які вказані у
специфікаціях, що є невід'ємною
частиною Договору. Сторони погодили, що
оплата здійснюється згідно з додатком
на кожну поставку. За таких обставин
сторонами було підписано Додатки
(специфікації) № 9 від 21 березня 2012 р., №
10 від 10 травня 2012 р. та № 11 від 5 липня 2012
р. На підставі Договору № 25/05-11 позивач
згідно з Додатками № 9, № 10, № 11 до
договору по видаткових накладних №
РН-0000184 від 21 березня 2012 р., № РН-0000318 від
10 травня 2012 р., № РН-0000494 від 5 липня 2012 р.
та довіреностях № 50 від 21 березня 2012 р.,
№ 55 від 10 травня 2012 р., № 65 від 05 липня 2012
р. поставив відповідачу товар
загальною вартістю 1320236,4 грн. Крім
цього, на підставі вищезгаданого
Договору позивачем поставлено
відповідачу по видатковій накладній №
РН-0000449 від 19 червня 2012 р. та довіреності
№ 64 від 15 червня 2012 р. товар на суму 73735,2
грн. Факт поставки вказаного товару на
підставі Договору № 25/05-11 від 23.05.2011 р.
підтверджується податковими
накладними № 206 від 21.03.2012 р., № 360 від
10.05.2012 р. № 542 від 06.07.2012 р., № 639 від 29.11.2011
р.

Згідно з довідкою ПАТ «Банк Форум» вих.
№ 95 від 30 квітня 2014 р. відповідачем в
рахунок оплати продукції вартістю 360444
грн., отриманої по видатковій накладній
№ РН-0000184 від 21 березня 2012 р.
(рахунок-фактура № СФ-0000217 від 21 березня
2012 р.), сплачено 03.05.2012 р., 22.05.2012 р., 28.05.2012
р., 07.06.2012 р., 19.06.2012 р., 27.06.2012 р. загалом
370000 грн. Позивачем у судових засіданнях
пояснено, що 9556 грн. переплати ним
зараховано в рахунок оплати
заборгованості, яка виникла ще у 2011 р.
Вказані доводи позивача відповідачем
не спростовано.

В рахунок оплати продукції вартістю
571447,8 грн., отриманої по накладній №
РН-0000318 від 10 травня 2012 р.
(рахунок-фактура № СФ-0000370 від 07 травня
2012 р.), відповідачем перераховано 05.07.2012
р., 19.07.2012 р., 17.09.2012 р., 19.09.2012 р., 05.11.2012 р.,
29.08.2013 р. 255000 грн.

В рахунок оплати продукції вартістю
388344,6 грн., отриманої по видатковій
накладній № РН-0000494 від 5 липня 2012 р.
(рахунок-фактура СФ-0000564 від 5 липня 2012
р.), відповідачем перераховано 30.07.2012 р.
та 17.12.2013 р. 154522,2 грн., з урахуванням
того, що вартість продукції
поставленої згідно з рахунком-фактурою
№ СФ-0000650 від 30.07.2012 р. становила 55477,8
грн.

Продукція вартістю 73735,2 грн.,
поставлена на підставі видаткової
накладної № РН-0000449 від 19 червня 2012 р.,
як стверджує позивач, залишилась не
оплаченою.

Позивач стверджує, що ним зараховано в
рахунок оплати поставленої
відповідачу по вище перелічених
накладних ще додатково 68382,86 грн.,
сплачених 20.08.2012 р., про що зазначено у
акті звірки взаємних розрахунків, який
підписано сторонами та скріплено
їхніми печатками.

За наведених обставин, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 551344,34 грн.
заборгованості за продукцію,
поставлену по видаткових накладних №
РН-0000184 від 21 березня 2012 р., № РН-0000318 від
10 травня 2012 р., № РН-0000494 від 5 липня 2012 р.,
№ РН-0000449 від 19 червня 2012 р.,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, позивачем
обґрунтовано заявлено до стягнення з
відповідача на підставі ст. 625 ЦК
України 33548,51 грн. трьох процентів
річних, нарахованих по заборгованостях
за кожною окремою накладною, з
урахуванням оплат, станом на 16.05.2014 р.
включно та 33955,49 грн. інфляційних,
нарахованих за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по квітень 2014 р.
року включно. Решта позовних вимог в
частині стягнення процентів річних
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем допущено арифметичні
помилки при їх обчисленні, не
враховано, що у 2012 р. було 366, а не 365
календарних дні, а також ту обставину,
що 20.08.2012 р. позивачем зараховано в
рахунок оплати заборгованості, яка
виникла на підставі вищезгаданих
накладних, 68382,86 грн.

На підставі ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі слід покласти на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 33, 43, 49, 75, 84, 85, 116 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВП» (81083, Львівська
область, Яворівський район, с. Домажир,
вул. Молодіжна, 608, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Радка-Україна» (76014,
м. Івано-Франківськ, вул. Січових
Стрільців, 10, офіс 13, )
551344,34 грн. заборгованості, 33548,51 грн.
трьох процентів річних, 33955,49 грн.
інфляційних та 12376,97 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

3. Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

4. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку, встановленому розділом ХІІ
ГПК України.

Суддя
Бортник О.Ю.