ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.07.14р. Справа № 904/3517/14За позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Черкаси

до Комунального підприємства
"Дніпродзержинський спецкомбінат", м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

про стягнення 20 714 грн. 80 коп.

Суддя
Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, ФОП;

від відповідача: Горлачова С.В., дов. №
128 від 30.05.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з
позовом, в якому просить стягнути з
Комунального підприємства
"Дніпродзержинський спецкомбінат"
заборгованість за надані послуги в
розмірі 20 714 грн. 80 коп., з яких: 19 280 грн.
00 коп. - сума основного боргу, 760 грн. 00
коп. - штрафних санкцій та 674 грн. 80 коп. -
інфляційні втрати, відповідно до умов
Договору комісії № 12 від 16.08.11р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
господарських зобов'язань.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково. У відзиві на позов зазначив,
що 03.06.14р. на виконання умов договору
комісії сплатив позивачу 1000 грн. 00 коп.,
на підтвердження чого надав квитанцію
№ 1167.74.8 від 03.06.14р. Просив позов
задовольнити частково, оскільки щодо
решти позовних вимог не заперечував.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

16.08.11р. між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (комітент) та Комунальним
підприємством "Дніпродзержинський
спецкомбінат" (комісіонер) укладено
Договір комісії № 12 (надалі-Договір),
відповідно до умов якого комісіонер
зобов'язується за дорученням комітента
за винагороду вчинити з третіми
особами за рахунок комітента від свого
імені правочини, спрямовані на продаж
через торгівельну мережу комісіонера
товарів ритуального призначення
(надалі-продукція) (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.8.1 цей договір набуває
чинності з моменту його підписання і
діє до 31 грудня 2013 року, а в частині
взаєморозрахунків - до повного
взаєморозрахунку між сторонами.

За умовами п. 2.1 Договору комітент
зобов'язується передати комісіонеру
продукцію у строки та в асортименті,
які встановлені в додатках
(специфікаціях) до цього договору.

Згідно п.2.6 Договору комісіонер
зобов'язується прийняти у комітента
призначену для продажу продукцію у
строки та в асортименті, встановлених в
Додатках(специфікаціях) до цього
договору.

Комісіонер зобов'язується до 10 числа
кожного місяця, наступного за звітним,
передати або перерахувати комітенту
всі отримані кошти за цим договором, за
винятком сум, утриманих на підставі п.
4.2 цього договору. Грошові кошти
перераховуються комісіонером на
поточний рахунок комітента або
видаються готівкою з каси комісіонера
(п.2.10 Договору).

За умови п. 4.1 Договору розмір
комісійної винагороди комісіонера
становить 20% (двадцять) відсотків від
суми реалізованої продукції за звітний
період.

Право комісіонера на винагороду
виникає з моменту підписання
комітентом завіту про виконання
комісійного доручення (п. 4.2 Договору).

01.06.12р. між сторонами укладено
Додаткову угоду №1 до договору комісії
№12 від 16.08.11р. (надалі-додаткова угода),
відповідно до умов якої сторони внесли
зміни до п.4.1 Договору, виклавши його у
наступній редакції: „розмір
комісійної винагороди комісіонера
відображений у додатку № 2 від 1 червня
2012 року".

Відповідно до п. 2 додаткової угоди
сторони вирішили анулювати Додаток № 1
до Договору та ввести Додаток № 2 від
01.06.12р.

Згідно із п. 5.2 Договору у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань винна сторона повинна
відшкодувати іншій стороні заподіяні
збитки.

На виконання умов Договору позивач
передав відповідачу продукцію на
загальну суму 24 100 грн. 00 коп., про що
сторонами складена накладна № 58 від
19.07.12р. (а.с.15).

Відповідач здійснив реалізацію
переданої позивачем продукції, про що
свідчать додані відповідачем до
матеріалів справи договори-замовлення
та прибуткові касові ордери, але в
порушення взятих на себе зобов'язань,
своєчасно не перераховував позивачу
виручені грошові кошти та не надавав
передбачені умовами Договору звіти
комісіонера на підпис комітенту.

Згідно розрахунку позивача розмір
основної заборгованості відповідача, з
відрахуванням комісійної винагороди
останнього в сумі 4 820 грн. 00 коп.,
становить 19 280 грн. 00 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного
кодексу України, позивач нарахував та
вимагає стягнути з відповідача 3%
річних в сумі 760 грн. 00 коп. за період з
01.01.13р. по 25.04.14р. та інфляційні втрати в
розмірі 674 грн. 80 коп. за період з січня
2013р. по березень 2014р.

Заборгованість відповідача
підтверджується: Договором з
додатками, накладною № 58 від 19.07.12р.,
прибутковим ордером № 147 від 19.07.12р.,
договорами-замоленнями та
прибутковими касовими ордерами тощо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по
справі на підставі Договору комісії, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до цих
відносин мають застосовуватися
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до статті 530 ЦК України,
якщо строк виконання зобов'язання не
встановлений, кредитор в праві
вимагати його виконання в будь-який
час. Боржник повинен виконати таке
зобов'язання в семиденний термін з дня
пред'явлення вимоги кредитором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що відповідач неналежним
чином виконав свої договірні
зобов'язання перед позивачем, чим
порушив умови Договору та вищевказані
приписи діючого законодавства, тому
позовні вимоги позивача про примусове
стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 18 280 грн. 00
коп. - є обґрунтованими і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Одночасно, оскільки відповідачем
надані докази про часткову сплату під
час судового розгляду даної справи
заборгованості за спірним Договором в
сумі 1 000 грн. 00 коп., що не заперечується
позивачем, ці грошові зобов'язання
відповідача, в силу положень ст. 202
Господарського кодексу України, на час
розгляду справи судом є припиненими, а
тому між сторонами відсутній предмет
спору щодо стягнення цих грошових
коштів і провадження у справі в цій
частині підлягає припиненню, згідно
приписів ст. 80 ч.1 п.1-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Щодо стягнення з відповідача
нарахованих позивачем 3% річних та
інфляційних втрат, господарський суд
зазначає наступне.

Згідно положень ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплату боргу з урахуванням
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові

Відповідно до п. 1.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.13р. № 14, з огляду на вимоги частини
першої статті 47 і статті 43
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК) господарський суд
має з'ясовувати обставини, пов'язані з
правильністю здійснення позивачем
розрахунку, та здійснити оцінку
доказів, на яких цей розрахунок
ґрунтується. У разі якщо відповідний
розрахунок позивачем здійснено
неправильно, то господарський суд з
урахуванням конкретних обставин
справи самостійно визначає суми пені
та інших нарахувань у зв'язку з
порушенням грошового зобов'язання, не
виходячи при цьому за межі визначеного
позивачем періоду часу, протягом якого,
на думку позивача, мало місце
невиконання такого зобов'язання, та
зазначеного позивачем максимального
розміру відповідних пені та інших
нарахувань.

Як вже зазначалося вище, згідно умов п.
2.10 Договору комісіонер зобов'язується
до 10 числа кожного місяця, наступного
за звітним, передати або перерахувати
комітенту всі отримані кошти за цим
договором, за винятком сум, утриманих
на підставі п. 4.2 цього договору.

Як вбачається з наданих відповідачем
договорів-замовлень та прибуткових
ордерів, реалізація отриманої від
позивача продукції здійснювалася
відповідачем поступово, а саме:

- 21.07.12р. на суму 2 500 грн. 00 коп.
(договір-замовлення № 005272 від 21.07.12р.);
30.07.12р. на суму 3 100 грн. 00 коп.
(договір-замовлення № 005319 від 30.07.12р.),
за якими строк грошового зобов'язання
відповідача настав з 10.08.2012р.;

- 01.08.12р. на суму 3 300 грн. 00 коп.
(договір-замовлення № 005331 від 01.08.12р.);
13.08.12р. на суму 3 100 грн. 00 коп.
(договір-замовлення № 005391 від 13.08.12р.);
25.08.12р. на суму 3 200 грн. 00 коп.
(договір-замовлення № 004728 від 25.08.12р.);
26.08.12р. на суму 3 200 грн. 00 коп.
(договір-замовлення № 005802 від 26.08.12р.),
за якими строк грошового зобов'язання
відповідача настав з 10.09.2012р.;

- 08.09.12р. на суму 2 500 грн. 00 коп.
(договір-замовлення № 005842 від 08.09.12р.),
за яким строк грошового зобов'язання
відповідача настав з 10.10.2012р.;

- 15.07.13р. на суму 3 200 грн. 00 коп.
(договір-замовлення № 000379 від 15.07.13р.),
за яким строк грошового зобов'язання
відповідача настав з 10.08.2013р.

Таким чином, як встановлено судом під
час перевірки, виконаних позивачем
нарахувань, останній не скористався
своїм правом щодо нарахування 3% річних
та інфляційних втрат з моменту
виникнення грошового зобов'язання у
відповідача, та визначив періоду часу,
протягом якого, на його думку, мало
місце невиконання зобов'язання, з
01.01.13р.

Одночасно, як вбачається з матеріалів
справи, грошове зобов'язання
відповідача щодо перерахування
позивачу грошових коштів в сумі 3 200
грн. 00 коп. за продаж товару,
здійсненого згідно
договору-замовлення № 000379 від 15.07.13р.,
виникло у КП „Дніпродзержинський
спецкомбінат" з 10.08.2013р., у зв'язку із чим
розрахунок 3% річних та інфляційних
втрат в цій частині підлягає
перерахунку.

За встановлених обставин, згідно
здійсненого господарським судом
перерахунку, з урахуванням строку
виникнення грошового зобов'язання у
відповідача та меж нарахування,
визначених в розрахунку позивача
протягом якого, на думку позивача, мало
місце невиконання такого зобов'язання,
розмір 3% річних становить 714 грн. 13 коп.,
інфляційних втрат - 677 грн. 94 коп.

Однак, оскільки господарський суд не
вправі виходити за межі зазначеного
позивачем максимального розміру
відповідних нарахувань, позовні вимоги
в частині стягнення з відповідача 674
грн. 80 коп. інфляційних втрат,
підлягають задоволенню у визначеному
позивачем розмірі; належна до
стягнення з відповідача сума 3% річних
становить 714 грн. 13 коп. В решті позовних
вимог в частині стягнення заявленого
позивачем розміру 3% річних слід
відмовити.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст.4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Дніпродзержинський спецкомбінат" (51918,
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, вул. Петровського,
69а, код ЄДРПОУ 3341753) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (18000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) 18 280 грн. 00
коп. (вісімнадцять тисяч двісті
вісімдесят грн. 00 коп.) основного боргу,
714 грн. 13 коп. (сімсот чотирнадцять грн. 13
коп.) 3% річних, 674 грн. 80 коп. (шістсот
сімдесят чотири грн. 80 коп.) інфляційних
втрат, 1 822 грн. 95 коп. (одну тисячу
вісімсот двадцять дві грн. 95 коп.)
витрат по сплаті судового збору.

В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 1000 грн. 00 коп. провадження у
справі припинити

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 07.07.14р.