м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10476/14 11.07.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Брокбізнес"доТовариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант»простягнення 13397 грн. 62
коп. Представники: від позивача:
Матушевська А.Є. - представник за
довіреністю № 12 від 08.01.2014від
відповідача: Білинова А.В. -
представник за довіреністю № 01/123-509 від
06.11.2013

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.05.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Брокбізнес" з
вимогами до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Альфа-Гарант" про стягнення 13397 грн. 62
коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів не виконав
зобов'язання щодо відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди майну
власника автомобіля Toyota Land Cruiser,
державний номер НОМЕР_1, водієм
транспортного засобу Ford Escort, державний
номер НОМЕР_2, цивільна
відповідальність власника якого
застрахована відповідачем відповідно
до Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/6854026, та право вимоги за
якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 порушено провадження у
справі № 910/10476/14 та справу призначено
до розгляду на 23.06.2014.

17.06.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
Департаменту інформаційного
забезпечення, аналізу та методології
страхування Моторного (транспортного)
страхового бюро України надійшов витяг
з Централізованої бази даних Моторного
(транспортного) страхового бюро
України.

23.06.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 розгляд справи
відкладено на 11.07.2014, у зв'язку з неявкою
представника відповідача у судове
засідання та невиконанням останнім
вимог ухвали суду.

У судове засідання 11.07.2014 з'явились
представники сторін та надали
пояснення по суті справи. Представник
позивача в повному обсязі підтримав
заявлені позовні вимоги та просить суд
їх задовольнити.

Представник відповідача заперечує
проти заявлених позовних вимог з
підстав, викладених у відзиві на
позовні заяву. В обґрунтування своїх
заперечень представник відповідача
посилається на те, що в порушення норм
статті 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивачем не було направлено
відповідачу заяву про страхове
відшкодування та документів, на
підставі яких приймається рішення щодо
виплати страхового відшкодування.
Також, відповідач зазначає про
необхідність застосування
пропорційної відповідальності
страховика, оскільки відповідно до
звіту, наданого позивачем, ринкова
вартість пошкодженого автомобіля
складає 226433 грн 84 коп., тоді як
відповідно до пункту 8.5. договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу, укладеного між
позивачем та ТОВ «Фаубеха», страхова
сума складає 210000 грн 00 коп. Крім того,
відповідач вказує на неврахування
позивачем, при визначенні суми
страхового відшкодування, норм пункту
12.1 статті 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а саме не врахування розміру
франшизи за Полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/6854026.

У судовому засіданні 11.07.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані суду докази,
суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про
дорожньо-транспортну пригоду № 9339819,
виданої ВДАІ З обслуговування
Деснянського району ГУ МВС України в м.
Києві, та постанови Деснянського
районного суду міста Києва від 28.02.2014 у
справі № 754/2632/14-п встановлено, що
ОСОБА_3 28.01.2014, керуючи автомобілем Ford
Escort, державний номер НОМЕР_2, порушив п.
10.1, 10.2. Правил дорожнього руху та вчинив
правопорушення, в результаті якого
здійснив зіткнення з автомобілем Toyota
Land Cruiser, державний номер НОМЕР_1, що
призвело до механічних пошкоджень
транспортних засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

23.04.2013 між Страховою компанію
"Брокбізнес" (страховик) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Фаубеха» (страхувальник) було
укладено договір добровільного
страхування наземного транспортну №
006-0043227, відповідно до умов якого
застраховано майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
чинному законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
або розпорядженням транспортним
засобом марки Toyota Land Cruiser, державний
номер НОМЕР_1.

У відповідності до умов пункту 8.11
договору страхування строк дії
договору визначено з 24.04.2013 по 23.04.2014.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону
України "Про страхування" договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про
страхування" визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25
Закону України «Про страхування»
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Відповідно до Звіту про визначення
вартості матеріального збитку № 1486 від
09.02.2014, наданого оцінювачем Товариства
з обмеженою відповідальністю «ЕКСАС»
ОСОБА_4 (кваліфікаційне свідоцтво
оцінювача Фонду державного майна
України МФ № 3720 від 09.07.2005, посвідчення
про підвищення кваліфікації оцінювача
МФ №5109-ПК від 22.05.2013), вартість
матеріального збитку (вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу), заподіяного власнику
транспортного засобу Toyota Land Cruiser,
державний номер НОМЕР_1, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, складає
21441 грн 47 коп. (з ПДВ).

З урахуванням рахунку № 37 від 05.02.2014,
калькуляції до рахунку № 37 від 05.02.2014,
виставленого Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лайф Авто», та акту
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 37 від 28.02.2014, підписаного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лайф Авто» та
ОСОБА_5, фактична вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Toyota Land Cruiser, державний номер НОМЕР_1,
склала 29457 грн. 84 коп., з ПДВ.

Наведені у калькуляції до рахунку № 37
від 05.02.2014 роботи знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку із тими
пошкодженнями, що зазначені у довідці
СОМДТП, складеної за обставинами ДТП.
Відповідачем також не було надано
заперечень щодо переліку виконаних
робіт, зазначених у калькуляції до
рахунку № 37 від 05.02.2014.

Згідно зі страховим актом, складеним
позивачем, № 50697/1 від 28.01.2014 сума
страхового відшкодування, складає 13907
грн 62 коп.

На підставі заяви страхувальника про
подію, що має ознаки страхового випадку
за договором добровільного
страхування транспортного засобу та
ОСЦПВВНТЗ від 28.01.2014 та наказу № 50697/1/1
від 14.03.2014, позивачем виплачено
страхове відшкодування в розмірі 13907
грн 62 коп. на рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фаубеха»,
що підтверджується платіжним
дорученням № 2638 від 17.03.2014.

Як встановлено судом, станом на 28.01.2014,
цивільна відповідальність власника
транспортного засобу Ford Escort, державний
номер НОМЕР_2, застрахована Товариством
з додатковою відповідальністю
Страхова компанія «Альфа-Гарант»
відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/6854026 (копія
якого наявна а матеріалах справи) з
встановленим розміром страхової суми
за шкоду заподіяну майну - 50000 грн.,
франшизи - 1000 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Нормами статті 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7
Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні" встановлено, що
проведення оцінки майна є обов'язковим
для визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом.

У відповідності до пункту 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
512 Цивільного кодексу України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок виконання
обов'язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного
кодексу України до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У зв'язку з виплатою страхового
відшкодування страхувальнику, позивач
набув право вимоги до особи
відповідальної за заподіяний збиток,
оскільки відповідно до статті 993
Цивільного кодексу України та статті 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних
затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування перейшло право вимоги,
яке страхувальник мав до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Так як цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу марки Ford Escort,
державний номер НОМЕР_2, на дату ДТП,
була застрахована Товариством з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія «Альфа-Гарант» за Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/6854026, відповідно до
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язок щодо відшкодування
шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм
транспортного засобу Ford Escort, державний
номер НОМЕР_2, власнику
автотранспортного засобу Toyota Land Cruiser,
державний номер НОМЕР_1, покладається
на відповідача в межах фактичних
витрат позивача та суми страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

З приводу заперечень відповідача,
викладених у відзиві на позовну заяву,
щодо відмови у виплаті страхового
відшкодування відповідачем у зв'язку з
неподанням позивачем або потерпілою
особою заяви про виплату страхового
відшкодування, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Згідно з пунктом 35.1. статті 35 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

За своєю правовою природою договір
страхування цивільно-правової
відповідальності є договором на
користь третьої особи (вигодонабувача)
- особи, якій було завдано шкоди
внаслідок ДТП з вини страхувальника за
цим договором. Потерпіла особа є
кредитором у деліктних
правовідносинах, які виникли внаслідок
завдання їй позадоговірної шкоди, та,
водночас, є вигодонабувачем за
договором страхування
цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, право вимоги до страховика
за договором страхування
цивільно-правової відповідальності
щодо здійснення страхового
відшкодування виникає у особи, якій
завдано шкоди, з моменту ДТП. Умови та
порядок виконання обов'язку страховика
щодо здійснення страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
визначено договором та законом,
відповідно до яких передбачено правові
наслідки неподання потерпілою особою
(іншою особою, яка має право на страхову
виплату) заяви про виплату страхового
відшкодування протягом року з моменту
ДТП, а саме, право страховика відмовити
у виплаті страхового відшкодування. По
суті, законом встановлюється обов'язок
третьої особи щодо подання вказаної
заяви, у зв'язку з невиконанням якого
третя особа позбавляється права на
отримання страхового відшкодування.
Водночас, зобов'язання, яке виникає з
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
може породжувати обов'язків для
третьої особи (вигодонабувача) -
потерпілої особи, з огляду на норму
частини 1 статті 511 Цивільного кодексу
України. Обов'язок страховика
здійснити виплату страхового
відшкодування є безумовним у випадку
завдання шкоди третій особі внаслідок
настання страхового випадку з вини
застрахованої особи та не може
залежати від подання потерпілою особою
заяви про виплату страхового
відшкодування протягом певного строку.
Так само, право вимоги щодо виплати
страхового відшкодування, яке має
потерпіла особа, є безумовним майновим
правом, яке виникає з моменту скоєння
ДТП.

З огляду на положення норм частини 1
статті 1166 Цивільного кодексу України,
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.
Так як цивільно-правова
відповідальність особи, яка завдала
шкоду, застрахована, то відбувається
переведення боргу та до страховика за
цим договором переходить обов'язок
щодо відшкодування такої шкоди в межах
страхової суми та з урахуванням
франшизи. Отже, при укладенні договору
обов'язкового страхування
страхувальник розраховує саме на те, що
шкода, завдана ним, буде відшкодована
страховиком, і договором не ставиться
виконання обов'язку страховика в
залежність від строку подання заяви
потерпілою особою на виплату
страхового відшкодування та як
наслідку виникнення обов'язку
страхувальника відшкодувати завдану
ним шкоду самостійно. При цьому, особа,
якій завдано шкоди, не може бути
позбавлена гарантованого їй законом
(частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу
України) права на відшкодування шкоди.

Таким чином, потерпіла особа, так само
як і позивач (страховик за договором
майнового страхування), який здійснив
страхову виплату за договором
добровільного страхування майна на
користь потерпілої особи, та до якого
перейшло право потерпілої особи до
відповідача за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, не зобов'язані
звертатися безпосередньо до особи, у
якої застраховано цивільно-правову
відповідальність заподіювача шкоди, з
вимогою про виплату страхового
відшкодування. Таке право страховика,
враховуючи висновок, наведений у
рішенні Конституційного Суду України
від 09.07.2002р. № 15-рп/2002, може бути
реалізоване шляхом подання
відповідного позову до суду в межах
строків позовної давності.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву, щодо
необхідності застосування
пропорційної відповідальності
страховика, згідно з нормами статті 9
Закону України «Про страхування»,
оскільки відповідно до звіту, наданого
позивачем, ринкова вартість
пошкодженого автомобіля складає 226433
грн 84 коп., тоді як відповідно до пункту
8.5. договору добровільного страхування
наземного транспортну № 006-0043227 від
23.04.2013, страхова сума складає 210000 грн 00
коп., не приймається судом до уваги, у
зв'язку з тим, що відносини позивача та
страхувальника за договором
добровільного страхування наземного
транспортну № 006-0043227 від 23.04.2013 не є
предметом дослідження у даній справі.
Судом досліджуються зобов'язання
відповідача за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та право позивача
на отримання страхового відшкодування
за Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, у зв'язку з переходом до нього
права вимоги внаслідок заміни
кредитора, на підставі пункту 4 частини
1 статті 512 Цивільного кодексу України з
урахуванням норм статті 993 Цивільного
кодексу України та статті 27 Закону
України «Про страхування».

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/6854026 розмір
франшизи складає 1000 грн., розмір
страхової суми за шкоду заподіяну
майну - 50000 грн.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначене, з
урахуванням норм статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача страхового
відшкодування визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 12907 грн. 62 коп. (13907 грн. 62 коп.
(сума сплаченого позивачем страхового
відшкодування за договором
добровільного страхування наземного
транспортну № 006-0043227 від 23.04.2013) -
«мінус» 1000 грн. 00 грн. (франшиза за
полісом № АС/6854026).

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору (частина 2 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України).

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок
неправомірної бездіяльності позивача,
який не вчинив дії щодо направлення
відповідачу заяви про страхове
відшкодування, чим позбавив останнього
права на добровільне виконання
обов'язку з виплати страхового
відшкодування, судовий збір у розмірі
1827 грн 00 коп. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
43, ч. 1, 2 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бул. Лесі
Українки, буд. 26, ідентифікаційний код
32382598) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Брокбізнес" (04050, м.
Київ, вул. Білоруська, буд. 3,
ідентифікаційний код 20344871) грошові
кошти у розмірі 12907 (дванадцять тисяч
дев'ятсот сім) грн. 62 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання протягом 10 днів з дня
складання повного рішення апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 16.07.2014

Суддя
І.М. Отрош