ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.07.14р. Справа № 904/2682/14

За позовом Приватного підприємства
"Бізон-ТЕХ 2012", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Славутич", с.
Виводове

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Тищенко Г.Г., дов. № 01/14 від
08.01.2014 року, представник;

від відповідача: Ефа Л.М., дов. від 02.06.2014
року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Бізон-ТЕХ 2012", м.
Запоріжжя звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Славутич",
с. Виводове про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
поставки насіння №ТМ-Н-31 від 03.04.2013року
в частині повного та своєчасного
розрахунку.

Відповідач подав відзивав на позов,
позов визнає, але зазначає, що
несвоєчасне погашення заборгованості
виникло через складну економічну
ситуацію в державі, крім того мають
місце наслідки втрат урожаю та
неможливість отримати кредит. Просить
зменшити розмір штрафних санкцій.

В строки передбачені ст.69 ГПК України в
судових засіданнях оголошувались
перерви з 03.06.2014 року по 23.06.2014року, з
23.06.2014 року по 07.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду від
23.06.2014року строк вирішення спору
продовжено до 08.07.2014 року.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 07.07.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним підприємством «Бізон-Тех
2012» (далі - позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Славутич»
(далі - відповідач) був укладений
Договір поставки

насіння № ТМ-Н-31 від 03.04.2013 року (далі -
Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору, у порядку,
строки та на умовах, визначених цим
Договором та Специфікаціями до нього,
позивач (постачальник за договором)
зобов'язався поставляти та передавати
у власність відповідача (покупець за
договором) насіння для сівби (далі -
товар), а відповідач зобов'язався
приймати цей товар та оплачувати його.

Відповідно до п. 2.1. Договору,
найменування (асортимент) товару, його
кількість та ціна вказуються в
Специфікаціях до Договору, що є
невід'ємними його частинами.

Згідно з п. 2.2. Договору, кожна наступна
Специфікація після першої регулює
окрему поставку товару в рамках цього
Договору й не скасовує та не змінює дію
попередніх Специфікацій ні повністю,
ні частково, якщо тільки інше не
вказано в ній.

Відповідно до п. 4.3. Договору, дата
(термін, строк) поставки товару
вказується в Специфікації. Якщо їх не
вказано, то товар постачається Покупцю
за його письмовими заявками по мірі
необхідності Покупця в ньому, але не
пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з
моменту одержання Постачальником
заявки про поставку товару.

Між позивачем та відповідачем було
підписано Специфікацію № 1 від 03.04.2013
року, згідно з якою позивач
зобов'язався поставити відповідачу
товар на загальну суму 832 900,00 грн.
(а.с.15).

Згідно з п. 2 Специфікації сторони
визначили умови та місце поставки
(передачі) товару: ЕХШ (склад позивача).

Відповідно до п. 4.1. Договору, вказана
умова поставки (ЕХУ) передбачає вибірку
товару Покупцем зі складу
Постачальника автомобільним
транспортом за свій рахунок.

Згідно з п.п. 7.1.4 Договору, відповідач
зобов'язувався з'явитися за товаром у
місце поставки товару, прийняти його і
передати в обмін нього позивачу
належним чином оформлену довіреність
на отримання товару.

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу товар на загальну
суму 832 900,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними: №1899 від 20.04.2013 року на суму
279 200,00 грн.; № 2316 від 27.04.2013 року на суму
386 400,00 грн.; № 1901 від 14.05.2013 року на суму
167 300,00 грн.

Між сторонами підписано акт звірки
взаєморозрахунків від 26.06.2013,

Згідно з п. 5.2. Договору оплата товару
повинна бути здійснена відповідачем в
українських

гривнях у безготівковому порядку
шляхом перерахування грошових коштів
платіжним дорученням на

поточний рахунок Постачальника.
Підставою для платежу є даний Договір.

Відповідно до п. 5.1. та п.п. 7.1.1. Договору
відповідач зобов'язався оплатити
позивачу товар у строки та в розмірах,
що визначені в Специфікації.

Строки розрахунку за товар вказані в
пункті 3 Специфікації, згідно з якими
граничним строком повного та
остаточного розрахунку за товар є
01.10.2013 року.

Відповідач товар оплатив частково на
загальну суму 346 396.00 грн., що
підтверджується Банківською випискою
від 14.02.2014 року.

Згідно з п. 5.1. та пп. 7.1.1. Договору
відповідач зобов'язувався оплатити
позивачеві товар у строки, вказані в
Специфікації, а також зобов'язувався
сплатити Постачальнику суму
індексації ціни товару в порядку та
строки, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 5.6. Договору, ціна
товару, що вказана в Специфікації,
визначена на дату їх складання. У
зв'язку з тим, що товар буде
оплачуватися Покупцем не в день
складання Специфікації, то всі платежі
Покупця Постачальнику за товар
підлягають індексації. Проіндексована
сума платежу визначається таким чином:
ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП - проіндексована
сума платежу, яка підлягає сплаті
Покупцем Постачальнику; СП - сума
платежу за Товар; К2 - середній курс
продажу банками доларів США за гривні
на міжбанківському валютному ринку,
зафіксований на момент закриття торгів
у найближчий попередній до дати
платежу день; К1 - курс гривні до долару
США на дату складання Специфікації, за
яким визначалась ціна товару в ній
(вказується в Специфікаціях). Якщо
показник К1 не вказаний у Специфікації,
то він дорівнює офіційному курсу
гривні до долару СІЛА, встановленого
Національним банком України на дату
складання Специфікації.

В підпункті 5.6.1. Договору визначили, що
для показника К2 вони використовують
середній курс продажу банками доларів
США за гривні (показник А8К на
веб-сторінці http://www.udinform.com/ в огляді
фінансового дня) на міжбанківському
валютному ринку, зафіксований на
момент закриття торгів у найближчий
попередній до дати платежу день,
інформацію про який Сторони одержують
із веб-сторінки http://www.udinform.com/ в огляді
фінансового дня.

Згідно з пп. 5.6.2. Договору, у день
здійснення платежу Покупець
самостійно, без пред'явлення йому
рахунку із збоку Постачальника,
проводить його індексацію у
вищевстановленому порядку та
перераховує Постачальнику
проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є
меншим за К1, то ПСП дорівнює СП.

Згідно з пп. 5.6.6. Договору, зобов'язання
Покупця щодо сплати проіндексованих
сум платежів є грошовим зобов'язанням
Покупця перед Постачальником з оплати
товару. Сплачені Покупцем
Постачальнику суми у зв'язку з
виконанням цього пункту, що
перевищують ціну Товару вказану в
Специфікаціях, є індексацією (тобто
збільшенням) ціни Товару.

З урахуванням вищевикладеного, сума
індексації ціни неоплаченого
відповідачем товару становить 235 369,81
грн.

Позивач звертався до відповідача з
вимогами оплатити отриманий товар за
договором, попереджаючи про такі
наслідки, як застосування до
відповідача штрафних санкцій і
стягнення суми індексації ціни товару
та пені.

Претензія-вимога (вих. № 1/12/14 від 10.01.2014
року) про виконання прострочених
грошових зобов'язань була надіслана
позивачем 15.01.2014 року та отримана
відповідачем 20.01.2014 року, яка залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
після порушення провадження по справі
частина суми основної заборгованості в
розмірі 50 000,00 грн. була сплачена
відповідачем, що підтверджується
платіжним дорученням 14 від 02.06.2014 року.

З огляду на викладене,
провадження у справі підлягає
припиненню в частині стягнення
основного боргу у розмірі 50 000,00 грн. на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Доказів повного погашення
заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загально господарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно з ст. 229 ГК України, учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Пунктом 8.2. Договору сторони
передбачили, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
грошових зобов'язань за цим договором
не обмежується шістьома місяцями, а
здійснюється до моменту їх фактичного
виконання (виключення з ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України), а
строк позовної давності з вимог про
стягнення штрафних санкцій (неустойки)
по таким зобов'язанням Сторони згідно з
ст. 259 Цивільного кодексу України
збільшують до 3 (трьох) років.

Пунктом 9.12. Договору Сторони визначили,
що умови Договору є розумними та
справедливими.

Відповідно до 8.1.3 Договору передбачено,
що за прострочення виконання грошових
зобов'язань Покупець сплачує
Постачальнику пеню у розмірі 0.05 %
від простроченої суми грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад 20
календарних днів відповідач додатково
сплачує позивачу штраф у розмірі 30 % від
простроченої суми.

З урахуванням наведеного відповідачу
нараховано пеню в розмірі 49 701,17 грн. за
період з 02.10.2013 року по 08.04.2014 року та
штраф в розмірі 145 951,20 грн.

Відповідач просив зменшити розмір
пені, з посиланням на те, що сума
вартості товару зросла більш ніж на 28%,
загальна сума штрафних санкцій
становить 195 652,37 грн., що складає майже
43% від суми заборгованості. Відповідач
вважає, що з урахуванням індексації
вартості товару, позивач не несе
будь-яких збитків.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України та п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зменшити розмір штрафних санкцій (пені,
штрафу).

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ
№18 від 23.12.2011 року, вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд не вбачає підстав
для зменшення розміру штрафних
санкцій, оскільки сторони самостійно
визначили розмір останніх в договорі,
доказів внесення змін в договір або
визнання пунктів недійсними сторонами
не надано, отже вони відповідають волі
сторін, а відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами
винятковості даного випадку.

Враховуючи викладене, суд вважає
вимоги позивача про стягнення 436 504,00
грн. основного боргу, 235 369,81 грн. -
індексації ціни товару, 145 951,20 грн.
-штрафу та 49 701,17 грн. пені
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. В частині
стягнення основного боргу в сумі 50 000,00
грн. провадження по справі підлягає
припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальності "Славутич" (53552, с.
Виводове, вул. Н.Кулик, б 47, ) на користь приватного
підприємства "Бізон-Тех 2012" (69005, м.
Запоріжжя, вул. Новицького Якова, 11, код
ЄДРПОРУ 38325315) 436 504,00 грн. (чотириста
тридцять шість тисяч п'ятсот чотири
гривні) основного боргу, 235 369,81 грн. -
(двісті тридцять п'ять тисяч триста
шістдесят дев'ять гривень 81 коп.)
індексації ціни товару, 145 951,20 грн. (сто
сорок п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят
одна гривня 20 коп.) - штрафу, 49 701,17 грн.
(сорок дев'ять тисяч сімсот одна гривня
17 коп.) - пеня та судовий збір в розмірі
18 350,52 грн. (вісімнадцять тисяч триста
п'ятдесят гривень 52 коп.).

В частині стягнення 50 000,00 грн.
основного боргу провадження у справі -
припинити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 14.07.2014 року

Суддя С.В. Мартинюк