ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р.
Справа № 910/2969/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українсько-Турецька
компанія "Мій Дім",

04050, м. Київ, вул. Мельникова, 2/10

01030, м. Київ, вул. Пирогова, 4/26, офіс 2

до Приватного підприємства "СОФТ
ТРАНС",

07452, Київська обл., Броварський р-н, с.
Гоголів, вул. Київська, 243

про стягнення 213 060,75 грн.

за участю представників:

позивача - 1) Алієв Алі Мамед огли
(довіреність від 17.06.2014, б/н);

2) Озел Октай (витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 29.05.2014 №
18754122);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва
надійшла позовна заява Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українсько-Турецька компанія "Мій Дім"
(далі - позивач) до Приватного
підприємства "СОФТ ТРАНС" (далі -
відповідач) про стягнення 213 060,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань зі здійснення
розрахунку за товар, що поставлений
позивачем.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.02.2014 порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
26.03.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.03.2014 розгляд справи
відкладено на 16.04.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.04.2014 справу № 910/2969/14
передано за територіальною
підсудністю до господарського суду
Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 05.05.2014 справу № 910/2969/14
прийнято до свого провадження, розгляд
справи призначено на 22.05.2014.

У судове засідання 22.05.2014 представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, розгляд справи
відкладено на 03.06.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 10297/14 від
30.05.2014) позивачем подано до матеріалів
справи документи на виконання вимог
ухвали суду від 05.05.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 10299/14
від 30.05.2014) надійшло клопотання
позивача про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
забезпечити участі представника у
судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.06.2014 розгляд справи
відкладено на 24.06.2014.

У судовому засіданні 24.06.2014
представником позивача подано
клопотання про продовження строку
розгляду спору у зв'язку з необхідністю
надання додаткового часу для отримання
нових доказів своїх вимог.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.06.2014, на підставі частини 3
статті 69 Господарського
процесуального кодексу України,
продовжено строк вирішення спору у
справі на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.06.2014 розгляд справи
відкладено на 08.07.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 13122/14 від
07.07.2014) позивачем подано до матеріалів
справи письмові пояснення.

У судове засідання 08.07.2014 представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, розгляд справи
відкладено на 15.07.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 13392/14 від
09.07.2014) позивачем подано до матеріалів
справи додаткові докази, а саме:
договір поставки від 25.02.2011 № 01022011,
договір від 21.10.2008 № 2008-21-10, договір
від 18.05.2010 № 03-0287.

У судовому засіданні 15.07.2014
представники позивача повністю
підтримали позовні вимоги, відповідач
письмовий відзив на позовну заяву не
подав, представника у судові засідання
не направив, не повідомивши про
причини, хоча належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судових засідань.

Нез'явлення у судове засідання
представника відповідача та неподання
відповідачем письмового відзиву на
позов не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 15.07.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українсько-Турецька
компанія "Мій Дім" (далі - продавець) та
Приватним підприємством "СОФТ ТРАНС"
(далі - покупець) укладено договір
поставки від 25.02.2011 № 01022011 (далі -
Договір) відповідно до умов якого,
продавець продає, а покупець купує
килимові вироби (далі - товар) за цінами,
в кількості та за якістю, вказаними в
накладних до Договору (пункт 1.1.
Договору).

Відповідно до пункту 4.1. Договору,
поставка продукції постачальником
здійснюється партіями після отримання
постачальником замовлення на партію
продукції від покупця та після
узгодження з покупцем асортименту,
ціни та кількості продукції в партії
(замовленні).

Згідно з пункту 4.4. Договору, поставка
партії продукції повинна
супроводжуватися передачею
постачальником покупцю накладної,
податкової накладної постачальника та
санітарно-гігієнічного висновку.
Представник покупця повинен в момент
поставки надати постачальнику
належним чином оформлене доручення на
отримання матеріальних цінностей від
постачальника.

Згідно з пунктом 7.1.1. Договору оплата
кожної партії товару покупцем
здійснюється двома частинами.

- Вартість першої партії товару
складає 500,00 грн., в тому числі ПДВ.
Попередня оплата складає 72 000,00 грн., в
тому числі ПДВ. Сума авансу сплачується
шляхом зарахування на розрахунковий
рахунок продавця.

Залишок вартості товару у розмірі
428 000,00 грн., в тому числі ПДВ,
сплачується по мірі продажу, щомісячно,
до 10 числа місяця, що слідує за звітним,
згідно з актами звірки, підписаними
уповноваженими представниками сторін.

- Вартість другої партії товару
складає 500 000,00 грн., в тому числі ПДВ.
Попередня оплата (аванс) складає 72 000,00
грн., в тому числі ПДВ. Сума авансу
сплачуюється шляхом зарахування на
розрахунковий рахунок продавця.

Залишок вартості товару у розмірі 428
000,00 грн., в тому числі ПДВ, сплачується
по мірі продажу товару, щомісячно, до 10
числа місяця, що слідує за звітним,
згідно з актами звірки, підписаними
уповноваженими представниками сторін.

- Вартість третьої партії товару
складає 450 000,00 грн., в тому числі ПДВ.
Попередня оплата (аванс) складає 65 000,00
грн., в тому числі ПДВ. Сума авансу
сплачується шляхом зарахування на
розрахунковий рахунок продавця.
Залишок вартості партії товару у
розмірі 385 000,00 грн., в тому числі ПДВ
сплачується по мірі продажу товару,
щомісячно, до 10 числа місяця, що слідує
за звітним, згідно з актами звірки,
підписаними уповноваженими
представниками сторін.

Згідно з пунктом 11.1. Договору, Договір
вступає в силу з моменту його
підписання і діє до 25 серпня 2011 року.
Після закінчення дії Договору,
покупець зобов'язаний повернути весь
нереалізований товар продавцю
протягом 10 днів.

За твердженнями позовної заяви,
позивач, на виконання умов Договору, за
видатковою накладною від 25.02.2011 №
РН-0000001 на суму 455 767,24 грн., що підписана
у двосторонньому порядку
уповноваженими представниками сторін
та скріплена відбитками їх печаток,
поставив відповідачу товар, а
відповідач вказаний товар отримав. До
матеріалів справи долучено копію
зазначеної видаткової накладної.

Проте, у видатковій накладній від
25.02.2011 № РН-0000001, яку позивачем надано в
якості письмового доказу наявності
обставин, що викладені у позовній
заяві, а саме: факту поставки товару
відповідачу за договором від 25.02.2011 №
01022011, зазначено реквізити іншого
договору від 01.01.2008 № ДГ-0000014, а не того,
копія якого додана до матеріалів
позовної заяви і стягнення
заборгованості за яким є предметом
даного позову.

У судових засіданнях представниками
позивача надано усні пояснення, що між
позивачем та відповідачем укладено і
інші договори, крім того, копія якого
додана до позовної заяви.

Позивачем додано до матеріалів справи
копії договорів від 21.10.2008 № 2008-21-10 та
від 18.05.2010 № 03-0287.

Проте, договору від 01.01.2008 № ДГ-0000014,
реквізити якого зазначені у спірній
видатковій накладній, позивачем до
матеріалів справи не додано.

За твердженнями позовної заяви, товар
відповідачем позивачу частково
повернуто, згідно з накладними на
повернення від 24.10.2013 № 1 на суму 193 476,67
грн. та від 09.07.2013 на суму 10 053,72 грн.

До матеріалів справи позивачем додано
накладну на повернення від 24.10.2013 № 1 на
суму 193 476,67 грн., проте, накладну на
повернення від 09.07.2013 на суму 10 053,72 грн.
позивачем не додано, натомність, надано
накладну на повернення від 24.10.2013 № 2 на
суму 142 030,47 грн.

У вказаних накладних на повернення не
зазначено реквізитів договору, за яким
здійснено вказані повернення товару, у
суду відсутня можливість встановити
співвідношення товару, що поставлений
за видатковою накладною від 25.02.2011 №
РН-0000001 і товару, що повернутий за
накладними на повернення від 24.10.2013 № 1
на суму 193 476,67 грн. та від 24.10.2013 № 2 на
суму 142 030, 47 грн. та визначити в межах
якого договору здійснені вказані
повернення товару, також судом
звернуто увагу на те, що видаткову
накладну складено 25.02.2011, а накладні на
повернення датовані 24.10.2013.

Згідно з наданими до матеріалів справи
виписками банку з рахунку позивача,
відсутні дані про перерахування
відповідачем коштів із зазначенням у
призначеннях платежу реквізитів
договорів, копії яких додано до
матеріалів справи. А тому, у суду
відсутні належні та допустимі докази,
які підтверджують наявність фактів
здійснення господарських операцій між
позивачем та відповідачем у межах тих
правовідносин, що визначені позивачем
як підстава позову, а, відтак, відсутні
підстави для висновку про наявність
заборгованості відповідача у межах
правовідносин за договорами, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України, письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

При розгляді справи, судом враховано,
що під предметом позову розуміється
певна матеріально-правова вимога
позивача до відповідача, стосовно якої
позивач просить прийняти судове
рішення, а підставу позову становлять
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги щодо захисту права та
охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач має право до початку розгляду
господарським судом справи по суті,
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Позивачем у даній справі визначено
межі позовних вимог у позовній заяві і
протягом розгляду справи, вони не
змінювались.

З огляду на пункт 2 частини 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України, у суду відсутні підстави для
виходу за межі позовних вимог у даній
справі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, те,
що позивачем не надано до матеріалів
справи доказів, які б підтверджували
наявність поставок товару за спірним
договором від 25.02.2011 № 01022011, суд
дійшов до висновку, що позивачем
належними та допустимими доказами не
підтверджено наявність
заборгованості, що визначена предметом
позову з підстав, що вказані позивачем.
Відтак, позовна вимога про стягнення з
відповідача 213 060,75 грн. є безпідставною
та задоволенню не підлягає.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1827,00
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 21.07.2014.

Суддя
С.О. Саванчук