м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7335/14 02.07.14
За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
до Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно - страхова
компанія" (відповідач-1), Товариства з
обмеженою відповідальністю "Союз-авто"
про стягнення 76 102,85 грн.
Суддя Цюкало Ю.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: Борзенікова Ю.М. (за
довіреністю від 26.12.2013);
від відповідача 1: Мельніченко О.Д. (за
довіреністю від 20.11.2013);
від відповідача 2: не з'явилися.
В судовому засіданні 02 липня 2014 року,
відповідно до положень ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.
18.04.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Альфа-Гарант" до Приватного
акціонерного товариства "Українська
охоронно - страхова компанія"
(відповідач-1), Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз-авто"
(відповідач-2) про стягнення 76 102,85 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.04.2014 суддею Цюкало Ю.В.
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі №910/7335/14.
Розгляд справи призначено на 26.05.2014.
У судове засідання, призначене на
26.05.2014, з'явився представник позивача,
надав клопотання про долучення
документів до матеріалів справи, усні
пояснення по суті спору, відповів на
запитання суду.
Представники відповідача 1, 2 в судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суд не повідомили, про дату, час
та місце судового засідання
повідомлені належним чином.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 відкладено розгляд
справи на 16.06.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 продовжено строк
розгляду спору на 15 днів; відкладено
розгляд справи у судовому засіданні на
В судове засідання, призначене на
02.07.2014, з'явились представники позивача
та відповідача-1, надали усні пояснення
по суті спору, відповіли на запитання
суду.
Представник відповідача-2 в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суд не повідомив, був належним чином
повідомлений про час та дату судового
Відповідно до підпункту 3.9.2. пункту 3
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18 у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосування
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача-1, суд, -
03.03.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант» (далі за текстом - ТОВ СК
«Альфа-Гарант») та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Мега Авто
Логістик» (далі за текстом - ТОВ «Мега
Авто Логістик») було укладено договір
добровільного страхування
відповідальності автоперевізника
12.03.2012 між ТОВ «Мега Авто Логістик» та
ТОВ «Альянс Автосервіс» було укладено
Договір на надання послуг по
перевезенню вантажів автомобільним
транспортом в міжнародному та
внутрішньому сполученні №34.
Позивач зазначає, що 12.03.2012 між ТОВ
«Мега Авто Логістик» та ТОВ «Альянс
Автосервіс» було укладено Договір про
надання послуг по перевезенню вантажів
автомобільним транспортом в
міжнародному та внутрішньому
сполученні №34.
23.03.2012 сталась ДТП за участю автомобіля
водія ТОВ «Союз-авто» ОСОБА_4, та
автомобіля МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 під
керуванням водія ТОВ «Мега Авто
Логістик» ОСОБА_5 з причепом НОМЕР_2 на
якому знаходилось вісім легкових
автомобілів, що призвело до
пошкодження обох транспортних засобів
та автомобілів ВАЗ 2170 куз. НОМЕР_3, ВАЗ
2171 куз. НОМЕР_4, ВАЗ 2131 куз. НОМЕР_5.
Позивач наголошує на тому, що 25.05.2012 ТОВ
«Мега Авто Логістик» компенсувало ТОВ
«Альянс Автосервіс» завдані внаслідок
даної ДТП збитки в сумі 78 757,31 грн.
В позовній заяві позивач наголошує на
тому, що ТДВ СК «Альфа-Гарнат» за
вищезазначеним випадком здійснило
виплату страхового відшкодування в
розмірі 72 257,31 грн.
Позивач вказує на те, що вина водія
що належить ТОВ «Союз-Авто» ОСОБА_4 в
настанні дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 22.03.2012 у м. Києві
на просп. Бажана, підтверджується
постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 26.04.2012 у справі №3-3619/12р.
За прострочення виконання грошового
зобов'язання, на думку позивача, з ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» підлягає стягненню на
користь позивача грошова сума у
розмірі 53 345,54 грн., з них 49 500,00 грн.
основної заборгованості, 3% річних у
сумі 2 013,90 грн., інфляційні втрати у сумі
В позовній заяві позивач зазначає,
оскільки цивільно-правова
відповідальність ТОВ «Союз-Авто»
застрахована за полісом №АВ/1219459 в ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія», то позивач отримав право
вимагати від ТОВ «Союз-авто» для
повного відшкодування завданої шкоди,
сплати різниці між фактичним розміром
шкоди і лімітом відповідальності ПАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія», яка становить 22 757,31 грн.
На підставі викладеного позивач
звернувся до суду за захистом
порушених прав та просить суд стягнути
з ПАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» суму боргу у розмірі 53 345,54
грн., та стягнути з ТОВ «Союз-Авто» на
користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» суму
боргу у розмірі 22 757,31 грн.
Представником відповідача-1 подано до
суду клопотання вих.№4279 від 19.05.2014 про
припинення провадження у справі.
Відповідно до вказаного клопотання
сторона у справі зазначає, що в рамках
господарського судочинства було
розглянуто та вирішено спір про той же
предмет і з тих же підстав, по яких
порушено провадження у справі №910/7335/14.
На підставі викладеного, керуючись п. 2
ч. 1 ст. 80 Господарського
процессуального кодексу України,
відповідач-1 просить суд припинити
провадження у справі в частині
стягнення боргу з відповідача-1 у сумі 53
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача-1 53 345,54 грн. підлягають
припиненню, а в частині стягнення з
відповідача-2 грошових коштів у сумі 22
757,31 грн. не підлягають задоволенню з
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.
За ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Нормами частини 1 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Пунктом 1
частини 2 зазначеної статті визначені
підстави виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Частинами другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Цивільним кодексом України
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність виникає лише за
наявності вини особи. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішенням
суду. Крім того, Конституція України
закріплює положення, що відображають
сутність презумпції невинуватості (ст.
62): "Особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду". Загалом нормативне
опесередкування презумпції
невинуватості при розгляді справ про
адмістративні правопорушеня має
фрагментарний характер - особа
вважається невинуватою у вчиненні
адміністративного правопорушення,
доки її вина не буде доведена у
передбаченому законом порядку і
зафіксована постановою, що набула
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 02.07.2013 у справі №910/7473/13 за
позовом ТОВ СК «Альфа-Гарант» до ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» про стягнення 52 551,37 грн., з
яких 49 500,00 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу, 508,56
грн. трьох процентів річних, 2 542,81 грн.
пені, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2013 позов
задоволено частково, присуджено до
стягнення з відповідача на користь
позивача 49 500,00 грн. шкоди в порядку
регресу, 508,56 грн. трьох процентів
річних; у іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 09.12.2013 у справі №910/7473/13,
рішення Господарського суду міста
Києва від 02.07.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2013 у справі
№ 910/7473/13 в частині задоволення позову
про стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Альфа-Гарант" 49 500,00 грн. шкоди в порядку
регресу, 508,56 грн. трьох процентів
річних, 1 637,25 грн. витрат зі сплати
судового збору скасовано. У цій частині
прийнято у справі нове рішення. У
задоволенні позову Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Альфа-Гарант" до Приватного
акціонерного товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" про
стягнення 49 500,00 грн. шкоди в порядку
регресу та 508,56 грн. трьох процентів
річних відмовлено.

В іншій частині рішення Господарського
суду міста Києва від 02.07.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2013 у справі
№910/7473/13 залишено без змін.

Крім того, позивачем у справі було
подано до Вищого господарського суду
України заяву про перегляд Верховним
судом України постанови Вищого
господарського суду України від 09.12.2013
по справі №910/7473/13. У зв'язку із
безпідставністю та необґрунтованістю
в задоволенні даної заяви позивача
відмовлено.

Згідно зі ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, провадження у справі підлягає
припиненню, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Частиною 2 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони мають право
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії,
брати участь в господарських
засіданнях, подавати докази, брати
участь у дослідженні доказів, заявляти
клопотання, давати усні та письмові
пояснення господарському суду,
наводити свої доводи і міркування з
усіх питань, що виникають у ході
судового процесу, заперечувати проти
клопотань і доводів інших учасників
судового процесу, оскаржувати судові
рішення господарського суду в
установленому цим Кодексом порядку, а
також користуватися іншими
процесуальними правами, наданими їм
цим Кодексом.

Оскільки у справі №910/7473/13 є постанова
Вищого господарського суду України від
09.012.2013 між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав по суті, яка
набрала законної сили, не змінена, не
скасована, то у відповідності до п. 2 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України, провадження у справі
№910/7335/14 в частині стягнення з
відповідача-1 грошових коштів у сумі 53
345,54 грн. підлягає припиненню.

Згідно з ч. 2 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
випадках припинення провадження у
справі повторне звернення до
господарського суду зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав не допускається.

Разом з тим, приписами ч. 3 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що про припинення
провадження у справі виноситься
ухвала, в якій мають бути вирішені
питання про розподіл між сторонами
господарських витрат, про повернення
судового збору з бюджету, а також
можуть бути розв'язані питання про
стягнення штрафів, передбачених у
пунктах 4 і 5 частини другої статті 83
цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
статтею 7 Закону України «Про судовий
збір» передбачено підстави повернення
судового збору, перелік яких є
вичерпним. У їх числі не зазначено
такої підстави, як припинення
провадження у справі (стаття 80 ГПК).

Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених статтею
80 Господарського процесуального
кодексу України, не тягне за собою
наслідків у вигляді повернення
сплаченої суми судового збору, у
зв'язку з чим судовий збір позивачу не
повертається.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з відповідача-2 боргу у сумі 22
757,31 грн. суд зазначає наступне.

Положеннями статті 9 Закону України
"Про страхування" визначено, що
страхова сума - це грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов"язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку, а страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку, розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат (затрат)
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

У відповідності до ст. 1191 Цивільного
кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Вищий господарський суд України у
постанові від 09.12.2013 у справі №910/7473/13
прийшов до висновку про те, що "ТОВ
"Союз-Авто", який застрахував свою
цивільно-правову відповідальність у
ПрАТ "Українська охоронно-страхова
компанія" на підставі поліса №АВ/1219459
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів, не є
учасником деліктних правовідносин, які
виникли між ТОВ "Мега Авто Логістик" та
ПАТ "ТД "УкрАвтоВАЗ" стосовно
заподіяної шкоди, яку останньому було
відшкодовано ТДВ "СК "Альфа-Гарант" у
відповідності до договору страхування
03.03.3012 №14/01-044-00016, укладеного з ТОВ "Мега
Авто Логістік"".

З огляду на викладене, з урахуванням
того, що ТОВ «Союз-Авто» не є учасником
правовідносин, внаслідок яких у
позивача виникло право відшкодування
шкоди в порядку регресу, про що також,
між іншим, зауважено у постанові Вищого
господарського суду України від 09.12.2013
№910/7473/13, зважаючи на те, що відсутніми є
підстави для покладення на ПрАТ
"Українська охоронно-страхова
компанія" обов'язку здійснити ТДВ "СК
"Альфа-Гарант" виплату в порядку
регресу страхового відшкодування за
полісом №АВ/1219459 в розмірі 49 500,00 грн.,
про що також зазначено у відповідній
постанові, недоведеними є позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача-2 грошових коштів у сумі 22
757,31 грн.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК України), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору у сумі відповідно до
положень ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 25, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі №910/7335/14 в
частині позовних вимог Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Альфа-Гарант" про стягнення з
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно - страхова
компанія" боргу у розмірі 53 345,54 грн. -
припинити.

2. В частині позовних вимог
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Альфа-Гарант" про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз-авто" боргу у
розмірі 22 757,31 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення
- 07.07.2014.

Суддя
Ю.В. Цюкало