КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2014 р. справа№ 910/20787/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- Кур’ята І.В.

відповідача-1 - Шевченко І.В.

відповідача-2 - Шпортило Я.І.

третьої
особи-1 - не з'явились

третьої
особи-2 - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк»

на рішення Господарського суду м. Києва
від 22.04.2014 р.

у справі № 910/20787/13 (судді - Шкурдова Л.М.,
Сташків Р.Б., Головатюк Л.Д.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брокінвестгруп»

2. Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

треті особи 1. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Есттерра»

2. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сорпо Інвест»

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі -
позивач) звернулось з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
Банку «БІГ Енергія», правонаступником
якого є Товариство з обмеженою
відповідальністю «Брокінвестгруп»,
(далі - відповідач-1) та Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» (далі - відповідач-2), треті
особи - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Есттерра» та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сорпо Інвест» про
визнання недійсним договорів, зокрема:

- договору про передачу активів та
зобов'язань ВАТ Банк «Біг Енергія» від
24.02.2010 р., укладеного між АТ «Родовід
Банк» та ВАТ «Банк «БІГ Енергія»;

- договору про відступлення прав вимоги
за іпотечним договором від 24.02.2010 р.,
укладеного між АТ «Родовід Банк» та ВАТ
«Банк «БІГ Енергія»;

- договору строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010 р.,
укладеного між АТ «Родовід Банк» та ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Рішенням Господарського суду м. Києва у
справі № 910/20787/13 від 22.04.2014 р. у
задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням
Господарського суду м. Києва у справі №
910/20787/13 від 22.04.2014 р., Публічне
акціонерне товариство «Родовід Банк»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржуване рішення
суду та прийняти нове рішення про повне
задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
позивач зазначає, що на момент
укладення договору про передачу
активів та зобов'язань ВАТ Банк «Біг
Енергія» від 24.02.2010 р., договору про
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором від 24.02.2010 р. № 604 та договору
строкового банківського вкладу в
національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010 р.,
відповідачем-1 було введено позивача в
оману щодо фінансового стану
позичальника, тобто відповідачем-1 було
надано кредит підприємству, яке
завідомо не було здатне погасити
кредитну заборгованість. Крім того,
вартість переданих в іпотеку земельних
ділянок не відповідає їх дійсній
вартості, оскільки цільове призначення
земельних ділянок змінене в зв'язку з
їх використанням для
сільськогосподарського виробництва та
обтяженням договорами оренди з
сільськогосподарським виробником.
Відповідач-2, на думку скаржника, ввів
його в оману тим, що не виконав своїх
зобов'язань в частині виконання
домовленостей про співробітництво.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 29.05.2014 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.05.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/20787/13, а розгляд справи
призначено на 26.06.2014 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду м. Києва від 26.06.2014
р., у зв'язку з неявкою представників
відповідача-1 та третіх осіб, було
відкладено розгляд справи до 03.07.2014 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду м. Києва від 03.07.2014
р. було замінено Відкрите акціонерне
товариство Банк «БІГ Енергія» його
правонаступником - Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Брокінвестгруп», в подальшому розгляд
справи було відкладено до 17.07.2014 р.

В засідання суду, призначене на 17.07.2014
р., представники третіх осіб повторно
не з`явилися, хоча були належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
скарги.

Будь-яких доказів поважності причин
відсутності зазначених представників
суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених
представників не перешкоджає розгляду
скарги. Подальше відкладення призведе
до затягування та порушення строків
розгляду скарги, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного та об'єктивного розгляду.
Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

24.02.2010 р. між Публічним акціонерним
товариством «Родовід Банк» та
Відкритим акціонерним товариством
Банком «БІГ Енергія» було укладено
договір про передачу активів та
зобов'язань ВАТ Банк «БІГ Енергія»
(далі - договір про передачу активів та
зобов'язань).

Відповідно до п. 1 вказаного договору
цим договором регулюються відносини,
що пов'язані із заміною боржника (ВАТ
Банку «БІГ Енергія») у зобов'язаннях, що
виникають з договору банківського
вкладу (депозиту) № 30/10-11-06 від 10.11.2006 р.,
укладеного з ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» та заміною кредитора (ВАТ
Банку «БІГ Енергія») у зобов'язаннях, що
виникають з кредитного договору №
01/01-12-2009 від 25.12.2009 р., укладеного з ТОВ
«Сорпо Інвест».

Згідно з п. п. 2.1, 3.1 договору про
передачу активів та зобов'язань ВАТ
Банк «БІГ Енергія» передає ПАТ
«Родовід Банк»:

- частину своїх зобов'язань,
встановлених договором банківського
вкладу (депозиту) № 30/10-11-06, переводить
на ПАТ «Родовід Банк» частину свого
боргу за договором банківського вкладу
№ 30/10-11-06, внаслідок чого ПАТ «Родовід
Банк» заміняє ВАТ Банк «БІГ Енергія»,
як зобов'язану сторону у зобов'язанні
із виплати ДП «МА «Бориспіль» суми
вкладу та у зобов'язанні зі сплати ДП
«МА «Бориспіль» процентів на таку суму
вкладу, а саме: ПАТ «Родовід Банк» стає
зобов'язаним здійснити (виконати)
замість ВАТ Банк «БІГ Енергія»
обов'язок з виплати ДП «МА «Бориспіль»
суми вкладу у розмірі 102 743 013,69 грн та
процентів у розмірі 4 323 651,21 грн;

- усі свої права за кредитним договором
№ 01/01-12-2009 відступає права вимоги до ТОВ
«Сорпо Інвест» за кредитним договором
№ 01/01-12-2009 на користь ПАТ «Родовід
Банк», внаслідок чого ПАТ «Родовід
Банк» заміняє ВАТ Банк «БІГ Енергія»,
як кредитора у наступних зобов'язаннях,
в тому числі, але не виключно: розмір
основного зобов'язання 107 000 000,00 грн,
процентна ставка за користування
кредитними коштами - 19 % річних, що
станом на дату підписання договору
складає 66 664,90 грн, сплата нарахованих
процентів здійснюється в кінці строку
дії кредитного договору, строк
повернення кредитних коштів - 07.06.2010 р.
та в інших правовідносинах відповідно
до умов кредитного договору.

Згідно з п. 2.5 договору про передачу
активів та зобов'язань передача ПАТ
«Родовід Банк» зобов'язань за
депозитом та прав вимоги за кредитним
договором здійснюється згідно з цим
договором та згідно з актами
прийому-передачі зобов'язань за
депозитом, які підписуються сторонами
та скріплюється їх печатками.

Днем передачі ВАТ Банком «БІГ Енергія»
до ПАТ «Родовід Банк» зобов'язань за
депозитом та прав вимоги за кредитним
договором є день підписання сторонами
акта прийому-передачі зобов'язань за
депозитом та акта про
передавання-приймання прав вимоги за
кредитним договором, укладення
договору про відступлення прав за
договором іпотеки (п. 2.7 договору про
передачу активів та зобов'язань).

Відповідно до п. 4.1 договору про
передачу активів та зобов'язань
сторони домовились, що після передачі
ВАТ Банком «БІГ Енергія» до ПАТ
«Родовід Банк» зобов'язань за
депозитом та прав вимоги за кредитним
договором ВАТ Банк «БІГ Енергія»
зобов'язаний сплатити ПАТ «Родовід
Банк» суму зобов'язань за депозитом,
яка становить 107 066 664,90 грн та
складається із суми вкладу та суми
процентів, а ПАТ «Родовід Банк»
зобов'язаний сплатити ВАТ Банк «БІГ
Енергія» вартість прав вимоги за
кредитним договором № 01/01-12-2009, яка
відповідно до звіту про незалежну
оцінку вартості активів ВАТ Банк «БІГ
Енергія» у вигляді майнових прав (права
вимоги) за кредитним договором №
01/01-12/2009 від 25.12.2009 р. з ТОВ «Сорпо
Інвест» становить 107 066 664,90 грн.

На виконання умов вказаного договору
про передачу активів та зобов'язань,
24.02.2010 р. між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та
ПАТ «Родовід Банк» було підписано акт
прийому-передачі документів та
інформації за правами вимоги за
кредитним договором № 01/01-12-2009 від
25.12.2009 р., акт прийому-передачі прав
вимоги, договір про відступлення прав
вимоги за іпотечним договором, акт
приймання-передачі документів до
договору про відступлення прав вимоги
за іпотечним договором, акт
прийому-передачі зобов'язань за
депозитом, акт прийому-передачі
документів та інформації за
зобов'язаннями за договором
банківського вкладу (депозиту) № 30/10-11-06
від 10.11.2006 р.

Також, 24.02.2010 р. між ПАТ «Родовід Банк»
та ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» було укладено договір
строкового банківського вкладу в
національній валюті юридичної
особи-резидента №104.1/03-Д-10.

Відповідно до п. 1.1 вищевказаного
договору банк приймає від вкладника на
строковий депозитний рахунок №
0054 грошові кошти в сумі 107 066 664,90
грн та зобов'язується повернути
вкладникові суму вкладу 02.03.2011 р. і
сплатити нараховані проценти за
вкладом на умовах та в порядку,
встановлених цим договором.

Крім того, 24.02.2010 р. між ВАТ Банком «БІГ
Енергія» (далі - первісний
іпотекодержатель) та ПАТ «Родовід
Банк» (далі - новий іпотекодержатель)
було укладено договір про відступлення
прав вимоги за іпотечним договором.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
первісний іпотекодержатель передає
(відступає), а новий іпотекодержатель
приймає всі права вимоги за договором
іпотеки від 25.12.2009 р., укладеного між ВАТ
Банком «БІГ Енергія» та ВАТ «Есттерра».

Згідно з п. 1.2 договору про відступлення
прав вимоги за іпотечним договором за
цим договором новий іпотекодержатель
одержує права замість первісного
іпотекодержателя, в разі невиконання
або неналежного виконання ТОВ «Сорпо
Інвест» визначених іпотечним
договором та кредитним договором
зобов'язань, одержати задоволення
своїх вимог за рахунок майна, що
виступає предметом іпотечного
договору, переважно перед іншими
кредиторами іпотекодавця, у порядку,
визначеному іпотечним договором та
законодавством України.

Як передбачено п. 2.1 вказаного договору,
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором, вказаних в пунктах 1.1 - 1.2
цього договору, вважається переданим з
моменту підписання сторонами і
нотаріального посвідчення цього
договору та підпису між сторонами акту
приймання-передачі прав вимог за
іпотечним договором.

Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник
посилається на те, що на момент
укладення спірних договорів
відповідачем-1 було введено позивача в
оману щодо обставин, які мають істотне
значення.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1
ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним
із способів захисту цивільного права
може бути, зокрема, визнання правочину
недійсним.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення (частина
перша статті 229 цього Кодексу), такий
правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п. 3.10 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 11
від 29.05.2013 р. «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» (у редакції
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 10.07.2014
р. № 6) під обманом слід розуміти умисне
введення в оману представника
підприємства, установи, організації
або фізичної особи, що вчинила
правочин, шляхом: повідомлення
відомостей, які не відповідають
дійсності; заперечення наявності
обставин, які можуть перешкоджати
вчиненню правочину; замовчування
обставин, що мали істотне значення для
правочину (наприклад, у зв'язку з
ненаданням технічної чи іншої
документації, в якій описуються
властивості речі). При цьому особа, яка
діяла під впливом обману, повинна
довести не лише факт обману, а й
наявність умислу в діях відповідача та
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману. Обман щодо
мотивів правочину не має істотного
значення. Суб'єктом введення в оману є
сторона правочину, - як безпосередньо,
так і через інших осіб за домовленістю.

Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник
посилається на те, що при укладенні
спірних договорів його було введено в
оману, зокрема, стосовно дійсної
вартості земельних ділянок, які є
предметом іпотеки за договором від
25.12.2009 р., укладеного між ВАТ Банк «БІГ
Енергія» та ВАТ «Есттерра».

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 09.04.2012 р. у справі № 34/547-33/120-2012 було
стягнуто з ТОВ «Сорпо Інвест», ВАТ
«Есттерра» на користь ПАТ «Родовід
Банк» заборгованість за кредитним
договором від 25.12.2009 р. № 01/01-12-2009 в
розмірі 121 005 291,87 грн шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, належний
ВАТ «Есттерра», дві земельні ділянки
(державні акти на право власності ЯЖ №
403906. ЯЖ № 403906).

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.07.2012 р.
вказане рішення було залишене без змін.

Крім того, рішенням Господарського
суду м. Києва від 27.10.2011 р. у справі № 30/284
було зобов'язано Управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області скасувати
державну реєстрацію державних актів
серії ЯЖ № 403906 від 23.04.2008 р., серії ЯЖ №
403907 від 23.04.2008 р.

Отже вказаним рішенням господарського
суду не було визнано державні акти на
землю серії ЯЖ № 403906 та ЯЖ № 403907 такими,
що не відповідають діючому
законодавству.

Таким чином факт незаконної зміни
цільового призначення був
встановлений рішенням Господарського
суду м. Києва у справі № 30/284 27.10.2011 р.,
тобто після укладення спірного
іпотечного договору, а тому відсутні
правові підстави стверджувати, що
відповідач-1 вводив в оману позивача
станом на момент укладення спірних
договорів.

Стосовно посилань скаржника на те, що
пакет документів, який підтверджує
реальний стан переданого активу, він
одержав 24.02.2010 р., але вже після
підписання спірних договорів, колегія
зазначає наступне.

Вказаним пакетом документів
підтверджується фінансовий стан
позичальника, в тому числі погашення за
рахунок одержаного кредиту
попередньої заборгованості, наявність
в договорі іпотеки інформації про
існування попередньої іпотеки в
рахунок забезпечення зобов'язань перед
установою банку.

Встановлено, що договір про передачу
активів та зобов'язань ВАТ Банк «Біг
Енергія» було підписано 24.02.2010 р., так
само і акти приймання-передачі
зобов'язань за депозитом прав вимоги
були підписані 24.02.2010 р. Докази стосовно
того, який з документів було підписано
раніше в матеріалах справи відсутні.

Також, судом встановлено, що між
сторонами відбулося зарахування
зустрічних однорідних вимог, що
підтверджується заявою позивача від
24.02.2010 р. про зарахування зустрічних
однорідних вимог ПАТ «Родовід Банк» до
ВАТ Банку «Біг Енергія» та вимог ВАТ
Банку «Біг Енергія» до ПАТ «Родовід
Банк»

Стосовно доводів скаржника про те, що
відповідач-2 ввів його в оману тим, що не
виконав своїх зобов'язань в частині
виконання домовленостей про
співробітництво, а саме здійснення у
нього розрахунково-касового
обслуговування клієнта, колегія суддів
зазначає, що вказані дії останнього не
є обманом в розумінні ст. 230 ЦК України,
оскільки ці обставини також не
існували на момент укладення спірних
договорів, а лише свідчать про наміри
сторін в майбутньому здійснювати свої
господарські взаємовідносини.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що сторони при укладенні
спірних договорів виявили власну волю
для їх укладення, а тому при укладанні
цих договорів позивача не було введено
в оману та останній повністю
усвідомлював правові наслідки своїх
дій.

Таким чином, оскільки скаржником не
доведено факту того, що сторони спірних
договорів при їх укладенні діяли під
впливом обману, тому позовні вимоги про
визнання недійсним договору про
передачу активів та зобов'язань ВАТ
Банк «Біг Енергія» від 24.02.2010 р.,
договору про відступлення прав вимоги
за іпотечним договором від 24.02.2010 р. № 604
та договору строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010 р.
є необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених відповідачами
клопотань про застосування строків
позовної давності, судова колегія
зазначає, що правила про позовну
давність мають застосовуватися лише
тоді, коли буде доведено існування
самого суб'єктивного права. У випадку
відсутності такого права або коли воно
ніким не порушено, в позові має бути
відмовлено не з причин пропуску строку
позовної давності, а у зв'язку з
необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» за змістом ч. 1
ст. 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про відмову в позові по суті
заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів.

З огляду на вказані обставини,
ґрунтуючись на матеріалах справи,
судова колегія дійшла висновку про те,
що рішення Господарського суду м. Києва
від 22.04.2014 р. прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» залишити без задоволення,
рішення Господарського суду м. Києва
від 22.04.2014 р. у справі № 910/20787/13 - без
змін.

2. Матеріали справи № 910/20787/13 повернути
до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам
та третім особам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран