Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" липня 2014 р.
Справа № 906/779/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Ткаченко Р.Ю. -
довіреність №2/10 від 08.01.14р.

від відповідача: Боголюб А.В. -
довіреність від 17.07.13р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Комунального підприємства
"Бердичівтеплоенерго" (м. Бердичів
Житомирської області)

про стягнення 84340,06 грн.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення на свою користь з
відповідача 84340,06 грн. 3% річних за
несвоєчасні розрахунки згідно рішення
господарського суду Житомирської
області від 21.06.12р. по справі № 5/5007/43/12,
залишеного без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 08.08.12р.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснив, що рішення
господарського суду Житомирської
області від 21.06.14р. по справі № 5/5007/43/12
виконано у повному обсязі. Просив
зменшити розмір 3% річних у сумі
84340,06грн. на 90%, з підстав викладених у
відзиві від 15.07.14р. У відзиві зокрема
зазначено, оскільки інфляційні та три
відсотки річних є штрафом (відповідно
до листа Державної податкової служби
України від 21.02.2013р. № 888/15-1415), просить
суд застосувати ст. 83 ГПК України та
зменшити розмір 3% річних на 90% у зв'язку
з вкрай важким фінансовим станом
відповідача. Відповідач вважає, що
підприємство не завдало позивачу
збитків внаслідок несвоєчасної сплати
коштів. Нарахування 3% річних є явно
завищеними та не відповідають
передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509, ч.ч.1-2
ст.627 Цивільного кодексу України,
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементом загального
конституційного принципу верховенства
права, і на думку відповідача суд має
право їх зменшити. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення. оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
(а.с. 37-38).

Господарський суд прийшов до висновку,
що клопотання зменшення розміру 3%
річних не підлягає задоволенню,
оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК
України, у суду приймаючи рішення, має
право, зокрема, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.
Право суду на зменшення 3% річних
господарським процесуальним кодексом
України не передбачено.

Твердження відповідача, що 3% річних є
штрафом є помилковим, оскільки сплата
трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові (п. 4.1 Постанови
Пленуму ВГСУ від 17.12.13р. № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань").

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 3% річних в сумі
84340,06 грн. за період з 09.08.12р. по 18.04.13р.
нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України
на загальну суму грошового
зобов'язання, що виникло на підставі
рішенням господаського суду
Житомирської області від 21.06.12р. по
справі № 5/5007/43/12.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 21.06.12р. по
справі № 5/5007/43/12, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 08.08.12р.,
стягнуто з КП "Бердичівтеплоенерго" на
користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" 4427826,90 грн. заборгованості,
339695,09 грн. пені, 146967,94 грн. інфляційних,
155188,40 грн. 3% річних, 64373,56 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Як зазначив позивач, загальна сума
стягнення за рішенням від 21.06.14р.
становить 5134051,89 грн., яке відповідач
виконав в повному обсязі 18.04.13р., однак
погашення грошового зобов'язання
згідно даного рішення проводились
частково (15.01.13р. на суму 300756,31 грн.;
15.01.13р. на суму 706224,99 грн.; 15.02.13р. на суму
858941,75 грн.; 20.02.13р. на суму 1185200,70 грн.;
21.03.13р. на суму 1545454,55 грн.; 31.03.13р. на суму
417275,39 грн.; 18.04.13р. на суму 120198,20 грн.).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно п. 7.1. Постанови Пленуму ВГСУ від
17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", за відсутності
інших підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання, в тому числі й грошове,
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599 ЦК
України).

Саме лише прийняття господарським
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

З наведеного вище слідує, що стягувач
(позивач) має право вимагати стягнення
з боржника (відповідача) в судовому
порядку сум інфляційних нарахувань та
процентів річних аж до повного
виконання грошового зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням є зобов'язання
боржника сплатити кредитору певну
грошову суму відповідно до
цивільно-правового правочину
(договору) та на інших підставах,
передбачених законодавством України.
Тобто, грошовим зобов'язанням є те, що
випливає з договірних відносин.
Стягнення судового збору, в розумінні
ст.11 ЦК України, не є грошовим
зобов'язанням.

Однак, згідно розрахунку позивач
нарахував 3 % річних на суму 5 134 051,89 грн.
(в т.ч. 64373,56 грн. судового збору) на
загальну суму 84340,06 грн. Суд не
погоджується з наведеним розрахунком.

Нарахування сум 3% річних має
здійснюватись на суму 5 069 678,33 грн.

Крім того, суд не погоджується з
зазначеними позивачем періодами їх
нарахування, оскільки ним
нараховувались 3% річних по день
часткових проплат включно.

Згідно розрахунку проведеного судом,
загальний розмір 3% річних становить
81816,74 грн., а саме:

- за період з 09.08.12р. по 14.01.13р. розмір
річних становить 65672,43 грн.;

- за період з 15.01.13р. по 14.02.13р. розмір
річних становить 10017,61 грн.;

- за період з 15.02.13р. по 19.02.13р. розмір
річних становить 1053,29 грн.;

- за період з 20.02.13р. по 20.03.13р. розмір
річних становить 4645,44 грн.;

- за період з 21.03.13р. по 30.03.13р. розмір
річних становить 349,96 грн.;

- за період з 31.03.13р. по 17.04.13р. розмір
річних становить 78,01 грн.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги заявленими
відповідно до чинного законодавства та
такими, що підлягають задоволенню
частково - з відповідача стягується на
користь позивача 81816,74 грн. 3% річних
нарахованих за період з 09.08.12р. по 18.04.13р.
В решті позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру
обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Бердичівтеплоенерго" (13312, Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Шевченка,
буд.23, код 32794899) на користь Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (04116, м. Київ, вул.Шолуденка,
буд.1, код 31301827):

- 81816,74 грн. 3% річних,

- 1772,34 грн. витрат по сплаті судового
збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.07.14

Суддя
Маріщенко Л.О.

Друк: Біленька Ю.П.

1 - у справу.