ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2014 р.
Справа № 920/758/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Гетьман Р.А., суддя Бородіна Л.І.,
суддя Лакіза В.В.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Шевцова П.В. за
довіреністю №15-17560 від 23.12.2013 р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах, м.
Суми (вх. №1681С/2-8) на ухвалу
господарського суду Сумської області
від 05.06.14 у справі № 920/758/14

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах, м. Суми

до Публічного акціонерного товариства
"Сумихімпром", м. Суми

про стягнення 3 713 406,97 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

30.04.2014 р. Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах, м. Суми, звернулось
до господарського суду Сумської
області з позовною заявою про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром", м. Суми,
3713406,97 грн. заборгованості по платежах
до Пенсійного фонду України в м. Сумах.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 05.06.2014 р. у справі №920/758/14
(суддя Моїсеєнко В.М.) провадження у
справі припинено.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах не погодилось з зазначеною
ухвалою місцевого господарського суду,
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить скасувати ухвалу
господарського суду Сумської області
від 05.06.2014 р. у справі №920/758/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування викладених вимог
заявник зазначає, що господарським
судом першої інстанції не прийняті до
уваги норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яким безпосередньо
регулюється порядок нарахування,
обчислення та сплати заборгованості,
що є предметом позовних вимог. Також
скаржник вважає неправомірною відмову
в задоволенні позовних вимог з
посиланням суду на порушення
провадження у справі про банкрутство
ПАТ "Сумихімпром", оскільки, на його
думку, заборгованість по фінансових
санкціях та пені, застосованих
відповідно до рішення управління
Пенсійного фонду України в Зарічному
районі м. Суми №452 від 04.10.2010 р. про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі, донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду (далі - рішення №452), є
не конкурсною, а поточною
кредиторською заборгованістю, тобто
такою, що виникла після порушення 24.10.2010
р. справи про банкрутство ПАТ
"Сумихімпром", у зв'язку з чим позивач
вважає, що на цю заборгованість не
поширюється дія мораторію на
задоволення вимог кредиторів і вона не
підлягає списанню відповідно до ч. 2 ст.
14 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом"(далі - Закону
про банкрутство).

Скаржник вказує на неправомірність
визнання місцевим господарським судом
дати виникнення заборгованості за
рішенням №452 від 02.10.2010 р. саме в день
винесення цього рішення, посилаючись
на те, що при оскарженні рішення про
застосування фінансових санкцій та
пені в судовому порядку датою
виникнення заборгованості за цим
рішенням є дата отримання рішення суду.
Крім того, він посилається на наявну в
матеріалах справи копію постанови
державного виконавця про зупинення
виконавчого провадження від 15.05.2014 р. ВП
№ 43200538, якій суд в оскаржуваній ухвалі
не надав оцінки.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 р.
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах, м.
Суми прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 10.07.2014 р.

Відповідач надав відзив на апеляційну
скаргу (вх. №5314 від 07.07.2014 р.), в якому з
наведеними позивачем доводами не
погоджується, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржувану ухвалу - без змін. При цьому
відповідач зазначає, що позиція
заявника скарги не відповідає приписам
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", а також
вважає, що позивач, пропустивши строк
для подання заяви про включення своїх
вимог до реєстру вимог кредиторів у
справі про банкрутство ПАТ
"Сумихімпром", намагається визнати
конкурсну заборгованість поточною,
порушуючи не тільки вимоги вказаного
Закону, але й законні права та інтереси
інших кредиторів відповідача.

В судове засідання 10.07.2014 р. прибув
представник відповідача та надав
пояснення у справі.

Позивач своїм правом на участь у
розгляді апеляційної скарги не
скористався, про причини неявки свого
представника суд не повідомив, докази
його належного повідомлення про час та
місце розгляду справи знаходяться в
матеріалах справи (а. с. 102).

Оскільки сторони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, явка їх
представників не визнавалася
обов'язковою судом, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статті 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу по суті в даному
судовому засіданні за відсутності
представника позивача за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, їх юридичну оцінку
в межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оскаржуваного рішення, колегія суддів
встановила наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
відповідач є страхувальником та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м. Сумах.

До 27.10.2011 р. включно відповідач
перебував на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в Зарічному
районі м. Суми.

Відповідно до вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 27.07.2011 р. № 803 та
постанови правління Пенсійного фонду
України № 21-2 від 01.08.2011 р. управління
Пенсійного фонду України в Зарічному
районі м. Суми реорганізовано шляхом
злиття з управлінням Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми
в управління Пенсійного фонду України
в м. Сумах.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 104
Цивільного кодексу України, всі права
та обов'язки управління Пенсійного
фонду України в Зарічному районі м.
Суми перейшли до його правонаступника -
управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах, отже, управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах є належним
позивачем у даній справі.

Звернувшись до господарського суду з
позовом, позивач послався на те, що
відповідач зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески у розмірах, передбачених
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування".

Так, він зазначав, що станом на 15.04.2014 р.
у відповідача виникла заборгованість
перед Пенсійним фондом України в м.
Сумах у сумі 3713406,97 грн., в тому числі
888904,51 грн. заборгованості по фінансових
санкціях та 2824502,46 грн. заборгованості
по пені, що ґрунтується на рішенні про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені № 452 від 04.10.2010 р.,
винесене за несплату та несвоєчасну
сплату платежів до Пенсійного фонду, а
саме на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

З матеріалів справи вбачається, що
рішення №452 від 04.10.2010 р. про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені оскаржувалося
відповідачем в судовому порядку.

Так, постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 13.12.2010 р. у
справі №2-а-8318/10/1870 в задоволенні
адміністративного позову ПАТ
"Сумихімпром" до управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах про визнання
протиправним та скасування рішення
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.03.2011 р.
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 13.12.2010 р. у
справі № 2-а-8318/10/1870 скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.03.2014 р. № К/9991/50777/11
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.03.2011р.
скасовано, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
13.12.2010 р. залишено в силі. ( а.с 14-15).

Позивач також зазначав, що ухвала
Вищого адміністративного суду України
від 25.03.2014 р. № К/9991/50777/11 надійшла на
адресу управління 15.04.2014 р., що
підтверджується матеріалами справи, а
саме - копією ухвали з відміткою штампу
вхідної кореспонденції, тому він
вважав, що саме ця дата є датою
виникнення боргу.

Посилаючись на положення ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", ч. 7 ст.
12 Господарського процесуального
кодекс України, позивач просив суд
стягнути з відповідача 3713406,97 грн.
заборгованості по фінансових санкціях
та пені до Пенсійного фонду України в м.
Сумах.

Вирішуючи даний господарський спір,
місцевий суд встановив, що спірна сума
заборгованості виникла у ПАТ
"Сумихімпром" станом на 04.10.2010 р. згідно
з рішенням №452, яке оскаржувалось
відповідачем в судовому порядку в
адміністративній справі, однак в
задоволенні адміністративного позову
ПАТ "Сумихімпром" до управління
Пенсійного фонду України у м. Суми про
визнання протиправним та скасування
рішення відмовлено.

Також, судом першої інстанції
зазначено, що ухвалою суду від 24.10.2011 р.
стосовно ПАТ "Сумихімпром" було
порушено провадження у справі про
банкрутство та 21.02.2012 р. здійснено
публікацію оголошення про це, однак
управлінням Пенсійного фонду України у
м. Суми заяву з грошовими вимогами було
подано до суду лише 19.03.2012 р. - після
спливу тридцятиденного строку для
подання такої заяви конкурсним
кредитором.

Таким чином, місцевим господарським
судом зроблено висновок стосовно того,
що позивач не має права на стягнення з
відповідача заборгованості по
фінансових санкціях та пені,
застосованих відповідно до рішення №452
від 04.10.2010 р., у зв'язку з тим, що
зазначені вимоги погашені згідно з ч. 2
ст. 14 Закону про банкрутство, так як
заборгованість виникла до порушення
провадження у справі про банкрутство
та не була заявлена у встановлений
законодавством строк в якості
кредиторської заборгованості.

Разом з цим, зважаючи на те, що 07.05.2014 р.
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження №43200538 на підставі рішення
№452 від 04.10.2010 р. про стягнення з
відповідача на користь позивача
фінансових санкцій та нарахованої пені
в сумі 3713406,97 грн., господарський суд
першої інстанції припинив провадження
на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського
кодексу України.

З даними висновками повністю
погоджується колегія суддів та
зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
заявлені управлінням Пенсійного фонду
України в м. Сумах вимоги щодо
стягнення спірної суми заборгованості
в розмірі 3713406,97 грн., в тому числі 888904,51
грн. заборгованості по фінансових
санкціях та 2824502,46 грн. заборгованості
по пені, нараховані відповідачу за
несвоєчасну сплату страхових внесків
згідно з рішенням № 452 від 04.10.2010 р..
Отже, право вимоги від боржника сплати
вказаної суми заборгованості у
позивача виникло саме з вказаної дати.
Здійснення ж судового
адміністративного провадження у
справі за вимогами ПАТ "Сумихімпром" до
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
визнання протиправним та скасування
вказаного рішення є правом товариства
та ніяким чином не впливало на право
позивача звернутись із вимогами про
стягнення зазначеної суми
заборгованості, а також не впливало на
право звернення позивача в порядку
норм ч. 15 ст. 11 та ч. 1 ст. 14 Закону про
банкрутство із заявою про визнання
його кредиторських вимог на зазначену
суму у справі № 5021/2509/2011 про
банкрутство ПАТ "Сумихімпром" після
порушення стосовно останнього ухвалою
від 24.10.2011 р. цієї справи та здійснення
про це 21.02.2012 року в газеті "Голос
України" (№ 33) публікації оголошення
(а.с. 25, 26).

При цьому, колегія суддів зазначає, що
виходячи з приписів ст. ст. 14, 15 Закону
про банкрутство, під час розгляду судом
кредиторських вимог до боржника
господарський суд розглядає такі
вимоги на предмет їх підтвердженності
належними доказами у справі.

Слід зазначити, що нараховані
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Сумах суми санкції та пені за
порушення ПАТ "Сумихімпром" строків
сплати страхових внесків до Пенсійного
фонду України виникли за прийнятим
04.10.2010 р. рішенням № 452, тобто до
порушення справи про банкрутство
товариства ухвалою від 24.10.2011 р.

Посилання ж скаржника на те, що ці
вимоги могли бути заявлені лише після
закінчення судового розгляду стосовно
правомірності вказаного рішення
управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах №452, після отримання, зокрема,
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 25.03.2014 р. № К/9991/50777/11, яка
надійшла на адресу управління 15.04.2014 р.,
є неналежними, оскільки правопорушення
з боку ПАТ "Сумихімпром", за яким
нараховані відповідні санкції, були
встановлені згідно з рішенням Фонду, а
не суду, а тому і право на ці санкції у
Фонду виникло згідно з вказаним
рішенням Фонду.

Зазначене відповідає правовій позиції,
викладеній в постанові Вищого
господарського суду України від 16.10.2013
р. у справі № 920/757/13.

Отже, колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції про те, що вимоги стосовно
нарахованих ПАТ "Сумихімпром" штрафних
санкцій та пені на спірну суму на
підставі рішення №452 від 04.10.2010 р.
відповідно до приписів ст. 1 Закону про
банкрутство є вимогами конкурсного
кредитора, а тому до них застосовуються
правила їх заявлення до боржника,
передбачені нормами ст. 14 цього ж
Закону.

За приписами ж ч. 1 ст. 14 Закону про
банкрутство конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Правові наслідки порушення вказаних
вимог визначені нормами ч. 2 цієї
статті та полягають у тому, що вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі,
- не розглядаються і вважаються
погашеними, про що господарський суд
зазначає в ухвалі, якою затверджує
реєстр вимог кредиторів. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає. Щодо наслідків заявлення
кредиторських вимог у справі про
банкрутство аналогічна норма
міститься в ч. 5 ст. 31 вказаного Закону.

До цього слід додати, що за приписами ч.
15 ст. 11 Закону про банкрутство після
офіційного оприлюднення ухвали про
порушення справи про банкрутство всі
кредитори незалежно від настання
строку виконання зобов'язань мають
право подавати заяви з грошовими
вимогами до боржника згідно зі ст. 14
цього Закону.

У зв'язку з викладеним, заявлена
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Сумах вимога до ПАТ "Сумихімпром" про
стягнення 3713406,97 грн. штрафних санкцій
та пені не має правових підстав,
оскільки вимоги про стягнення вказаної
суми безпідставно визначені позивачем
як вимоги поточного кредитора, а також
були заявлені до стягнення після
спливу вказаного тридцятиденного
терміну з моменту офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
справи про банкрутство ПАТ
"Сумихімпром".

Отже, позивач, пропустивши строк для
включення своїх вимог до реєстру вимог
кредиторів у справі про банкрутство
ПАТ "Сумихімпром", намагається визнати
конкурсну заборгованість поточною,
порушуючи не тільки вимоги вказаного
закону, але й законні права та інтереси
інших кредиторів відповідача.

До викладеного слід додати
неналежність посилання скаржника на
норми ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" щодо непоширення строку
давності на вимоги про стягнення
недоїмки, пені та штрафів, оскільки
після порушення провадження у справі
про банкрутство боржника щодо порядку
погашення та сплати ним своїх
зобов'язань (заборгованості), у тому
числі по сплаті внесків до Пенсійного
фонду України, застосовуються
спеціальні норми Закону про
банкрутство.

Також матеріали справи свідчать про те,
що 07.05.2014 р. ВДВС Головного управління
юстиції у Сумській області винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження №43200538 на підставі рішення
№ 452 від 04.10.2010 р. про стягнення на
користь позивача фінансових санкцій та
нарахованої пені сумі 3713406,97 грн., що
свідчить про те, що позивач вже
реалізував своє право на стягнення
штрафних санкцій та пені на спірну суму
на підставі рішення №452 від 04.10.2010 р.

В зв'язку з цим суд першої інстанції
правомірно припинив провадження у
даній справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що даними діями
позивач намагається отримати по одній
і тій же заборгованості декілька
виконавчих документів, що є
неприпустимим та порушує положення ст.
61 Конституції України, якою
передбачено, що ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Не змінюють обґрунтованих висновків
суду першої інстанції й посилання
позивача на постанову державного
виконавця про зупинення виконавчого
провадження від 15.05.2014 р. ВП № 43200538 до
розгляду справи № 5021/2509/2011 від 24.10.2010 р.
про банкрутство ПАТ "Сумихімпром",
оскільки ст. 12 Закону про банкрутство
чітко визначає коло обмежень, які
пов'язані із введенням мораторію на
задоволення вимог кредиторів, а саме:

1) забороняється стягнення на підставі
виконавчих документів та інших
документів. за якими здійснюється
стягнення відповідно до законодавства
(відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону
України "Про виконавче провадження"
порушення господарським судом
провадження у справі про банкрутство
боржника, якщо відповідно до закону на
вимогу стягувача поширюється дія
мораторію, введеного господарським
судом, є підставою для обов'язкового
зупинення виконавчого провадження);

2) не нараховується неустойка (штраф,
пеня), не застосовуються інші санкції
за невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Як свідчать матеріали справи, ухвалою
господарського суду Сумської області
від 24.10.2011 р. порушено провадження у
справі про банкрутство ПАТ
"Сумихімпром" та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч. 8 ст. 37 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню у разі порушення
господарським судом провадження у
справі про банкрутство боржника, якщо
відповідно до закону на вимогу
стягувача поширюється дія мораторію,
запровадженого господарським судом,
крім випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від реалізації
майна боржника) та виконання рішень у
немайнових спорах.

За таких обставин справи, доводи
апеляційної скарги управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах не
спростовують висновків місцевого
господарського суду, а тому
оскаржувана ухвала підлягає залишенню
без змін, як така, що відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 55, 61,124, 129
Конституції України, ст. ст. 99, 101, 102, п. 1
ст.103, ст. ст. 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів апеляційного
господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Сумської області від 05.06.2014 р. у справі
№ 920/758/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України в
двадцятиденний термін.

Повний текст постанови складено 15.07.14

Головуючий суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Лакіза В.В.