ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р.Справа № 922/2061/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання
Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" в особі
відокремленого підрозділу Зміївської
ТЕС , с. Комсомольське до Лиманського
державного виробничого
сільськогоподарсько-рибоводного
підприємства (ДВСРП), с. Комсомольське
про спонукання до виконання мирової
угоди за участю представників сторін:

позивача - Рєпнікова О.В. (дов. № 662/22 від
30.12.2013 р.);

Мучак І.В. (дов. № 534/22 від
27.12.2013 р.)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до Лиманського
державного виробничого
сільськогоподарсько-рибоводного
підприємства (ДВСРП) про спонукання
відповідача виконати умови мирової
угоди, затвердженої господарським
судом Харківської області ухвалою від
23.07.2012 року по справі № 33/164-10, укладеної
між ПАТ "Центренерго" та Лиманським
державним виробничим
сільськогоподарсько-рибоводним
підприємством та стягнути з
відповідача на користь ПАТ
"Центренерго" заборгованості в сумі
132447,24 грн. Судові витрати позивач
просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.05.2014 р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/2061/14 та
розгляд справи призначено на 18.06.2014 р.
об 11:00 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.06.2014 р.
розгляд справи № 922/2061/14 було
відкладено на 03.07.2014 р. о 10:00 год.

03 липня 2014 р. від позивача до канцелярії
господарського суду надійшла заява про
уточнення позовних вимог, в якій
позивач просить суд спонукати
Лиманське державне виробниче
сільськогоподарсько-рибоводне
підприємство виконати умови мирової
угоди, затвердженої господарським
судом Харківської області ухвалою від
23.07.2012 року по справі № 33/164-10, укладеної
між ПАТ "Центренерго" та Лиманським
державним виробничим
сільськогоподарсько-рибоводним
підприємством шляхом стягнення
заборгованості в сумі 132447,24 грн. Судові
витрати позивач просить покласти на
відповідача.

Враховуючи, що згідно статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог, а до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову,
суд визнає заяву позивача (вх. 22651),
заявою про зміну предмету позову, та
приймає її як таку, що не суперечить
інтересам сторін та діючому
законодавству і продовжує розгляд
справи з її урахуванням.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримують позовні вимоги з
урахування наданої заяви та просять
суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у призначене
судове засідання не з'явився, про
причини неявки у судове засідання не
повідомив, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином за юридичною адресою зазначеною
у позовній заяві.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами та у відповідності до ст. 75
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області у справі № 33/164-10
від 18.07.2012 року (суддя Савченко А.А.)
затверджено мирову0 угоду № 1 від 18.07.2012
р., укладену між Публічним акціонерним
товариством "Центренерго" та
Лиманським державним виробничим
сільськогосподарсько-рибоводним
підприємством, відповідно до умов якої
сторони у справі № 33/164-10 погодили
наступне:

"1. Господарським судом Харківської
області було винесене рішення від
27.09.2010 р. по справі № 33/164-10 про стягнення
із Боржника на користь Стягувача 874 005,52
грн. основного боргу, 8 740, 06 грн.
державного мита та 236,00 грн. витрат на
інформаційно- технічне забезпечення
судового процесу та яке набрало
законної сили. На виконання
вищезазначеного рішення господарський
суд Харківської області видав наказ
про примусове виконання від 10.01.2011 року
та Постановою відділу державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області від "11" липня 2011
року було відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
наказу № 33/164-10.

2. Загальна сума непогашеної
заборгованості Боржника перед
Стягувачем за рішенням господарського
суду Харківської області від 27.09.2010
року по справі № 33/164-10 на момент
підписання мирової угоди складає 882 981,58
грн. (вісімсот вісімдесят дві тисячі
дев'ятсот вісімдесят одна гривня
п'ятдесят вісім копійок).

3. Боржник визнає факт існування
заборгованості перед Стягувачем у
розмірі 882 981,58 грн. та обов'язку по її
погашенню та Сторони дійшли згоди про
зміну порядку її відшкодування шляхом
розстрочення заборгованості, а саме. 882
981,58 грн., буде погашено Боржником перед
Стягувачем протягом 120 (сто двадцять)
місяців з виплатою рівними частками по
7 358, 18 грн. (сім тисяч триста п'ятдесят
вісім гривень вісімнадцять копійок)
щомісячно з моменту затвердження в
суді цієї Мирової Угоди.

4. Боржник зобов'язаний перераховувати
щомісячний платіж в розмірі 7 358, 18 грн.
(сім тисяч триста п'ятдесят вісім
гривень вісімнадцять копійок) грн. до 25
числа поточного місяця на
розрахунковий рахунок Стягувача,
зазначаючи в платіжному документі
"Оплата заборгованості за мировою
угодою № 1 по справі № 33/164-10".

5. Боржник зобов'язаний проводити з
Кредитором звіряння розрахунків за
цією мировою угодою, для чого
повноваженим представникам Боржника
необхідно щоквартально з'являтися до
ВСПО Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго".

6. Боржник має право достроково
сплатити наявну заборгованість.

7. Після виконання Боржником
зобов'язання по сплаті заборгованості,
вказаної в п. 2 цієї мирової угоди,
Стягувач відмовляється від стягнення
її в примусовому порядку.

8. Сторони зобов'язуються виконати
вимоги ч. 5 ст. 12 Закону України "Про
виконавче провадження", а саме:

- Стягувач зобов'язується протягом
трьох робочих днів з моменту набрання
чинності Угоди письмово повідомити
державного виконавця про затвердження
мирової угоди та встановлення
розстрочки по виконанню рішення
господарського суду Харківської
області від 27.09.2010 року по справі №
33/164-10, що зумовлює обов'язкове
закінчення виконавчого провадження;

Боржник зобов'язується протягом трьох
робочих днів з моменту набрання
чинності Угоди письмово повідомити
державного виконавця про затвердження
мирової угоди та встановлення
розстрочки по виконанню рішення
господарського суду Харківської
області від 27.09.2010 року по справі №
33/164-10, що зумовлює обов'язкове
закінчення виконавчого провадження;

9. Усі правовідносини, що виникають з
цієї Угоди або пов'язані із нею, у тому
числі пов'язані із дійсністю,
укладанням, виконанням, зміною та
припиненням цієї Угоди, тлумаченням її
умов, визначенням наслідків
недійсності або порушення Угоди,
регламентуються цією Угодою та
відповідними нормами чинного в Україні
законодавства.

10. Мирову угоду складено в 3-х
примірниках які мають однакову
юридичну силу, один з яких знаходиться
у Стягувана, другий у Боржника, третій у
Господарському суді Харківської
області.

11. Жодна із Сторін не має права
передавати свої права й обов'язки за
цією мировою угодою третій Стороні без
письмової згоди іншої Сторони.

12. Мирова угода набирає законної сили з
дня затвердження її в Господарському
суді Харківської області."

Проаналізувавши матеріали справи та
дослідивши надані позивачем докази,
суд констатує, що відповідач не виконав
свій обов'язок щодо належного
виконання умов мирової угоди,
затвердженої господарським судом
Харківської області, лише двічі
перерахував щомісячний платіж в
розмірі 7358,18 грн., а саме 03.09.2012 р. на
підставі платіжного доручення № 372
була сплачена сума 14716,36 грн. та 24.09.2012
року на підставі платіжного доручення
№ 402 була сплачена сума 7358,18 грн., у
зв'язку з чим за період з жовтня 2012 року
по квітень 2014 року з урахуванням п. 4
мирової угоди на поточний рахунок
позивача не було перераховано грошові
кошти в сумі 132447,24 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Дво - чи багатостороннім правочином
(договором) є погоджена дія двох або
більше сторін.

Правочини відрізняються від інших
юридичних фактів тим, що правочини є
вольовими актами, спрямованими на
досягнення певного правового
результату; завжди є діями фізичної або
юридичної особи та є правомірними
діями, що тягнуть виникнення або
видозміни регулятивних цивільних
правовідносин, а воля в правочинах
завжди спрямована саме на
встановлення, зміну, припинення тощо
цивільних прав і обов'язків.

Тобто, правочин може бути як підставою
призупинення, поновлення, реалізації
тощо правовідносин, так і водночас і
підставою припинення одних
правовідносин та підставою виникнення
або зміни інших правовідносин.

Укладена та затверджена господарським
судом Харківської області мирова угода
відповідає вищезазначеним положенням,
а тому є таким правочином, який
відповідно до законодавства України
повинен бути виконаний належним чином
і відповідно до умов укладеної угоди.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання (ст. ст. 525, 625 ЦК України).

Таким чином, господарський суд вважає
за необхідне зауважити, що мирова
угода, хоча і є правочином, проте після
її затвердження ухвалою
господарського суду направлена не на
зміну або припинення цивільно-правових
відносин, а на обов'язок виконання
судового рішення на умовах
затвердженої мирової угоди.

Крім того, суд наголошує, що згідно зі
ст. 1 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Тобто, Закон України "Про виконавче
провадження " визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно пункту 3.9 Постанови пленуму ВГСУ
від 17.10.2012 року № 9, наказ
господарського суду про примусове
виконання мирової угоди не може бути
видано, оскільки провадження у справі
припинено.

Ухвала про затвердження мирової угоди
є виконавчим документом згідно з
пунктом 2 частини другої статті 17
Закону України "Про виконавче
провадження" і як виконавчий документ
повинна містити у своїй резолютивній
частині не лише вказівку про
затвердження мирової угоди, а й інші
передбачені законодавством (статтею 86
ГПК та статтею 18 названого Закону)
ознаки та відомості, зокрема, щодо умов,
розміру і строків виконання
зобов'язань сторін тощо. За
недодержання відповідних вимог ухвала
про затвердження мирової угоди не може
вважатися виконавчим документом, що
підлягає виконанню державною
виконавчою службою.

У випадках невиконання зобов'язаною
стороною умов мирової угоди, укладеної
в процесі виконання судового рішення і
затвердженої господарським судом,
заінтересована сторона може
звернутися до державного виконавця на
підставі статті 19 Закону України "Про
виконавче провадження" із заявою про
примусове виконання ухвали, якою
затверджено цю угоду.

Якщо ухвала про затвердження мирової
угоди не відповідає вимогам,
встановленим для виконавчих
документів (стаття 18 Закону України
"Про виконавче провадження"), і
державним виконавцем з цих підстав
буде відмовлено у відкритті
виконавчого провадження,
заінтересована сторона вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, в разі задоволення якого
господарським судом видається
відповідний наказ.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвала господарського суду
Харківської області від 23.07.2012 року по
справі № 33/164-10 не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 Закону України
"Про виконавче провадження", тому така
ухвала суду не має статусу виконавчого
документа і заінтересована сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про спонукання до виконання
мирової угоди.

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

На підставі викладеного, враховуючи
неналежне виконання Лиманським
державним виробничим
сільськогосподарсько-рибоводним
підприємством умов мирової угоди, у
зв'язку з чим за період з жовтня 2012 року
по квітень 2014 року з урахуванням п. 4
мирової угоди у відповідача виникла
заборгованість у розмірі 132447,24 грн., суд
вважає, що вимога позивача про
спонукання Лиманське державне
виробниче
сільськогоподарсько-рибоводне
підприємство виконати умови мирової
угоди, затвердженої господарським
судом Харківської області ухвалою від
23.07.2012 року по справі № 33/164-10, укладеної
між ПАТ "Центренерго" та Лиманським
державним виробничим
сільськогоподарсько-рибоводним
підприємством шляхом стягнення
заборгованості в сумі 132447,24 грн.
обґрунтована та підлягає задоволенню.

За результатами розгляду справи,
відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає необхідним витрати
по сплаті судового збору в розмірі 2648,94
грн. покласти на відповідача з вини
якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, Цивільного
кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 38, 43,
44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Спонукати Лиманське державне
виробниче
сільськогоподарсько-рибоводне
підприємство (63460, Харківська область,
Зміївський район, смт. Комсомольське,
вул. Балаклійське шосе, 44; р/р 260084307 у ПАТ
"Мегабанк" м. Харків, МФО 351629; ) виконати умови мирової угоди,
затвердженої господарським судом
Харківської області ухвалою від 23.07.2012
року по справі № 33/164-10, укладеної між
ПАТ "Центренерго" та Лиманським
державним виробничим
сільськогоподарсько-рибоводним
підприємством, шляхом стягнення на
користь Публічного акціонерного
товариства "Центренерго" (03151, м. Київ,
вул. Народного Ополчення, 1; п/р 2 в
АТ "Ощадбанк" м. Київ, МФО 300465; ) заборгованості в сумі 132447,24 грн.

Стягнути з Лиманського державного
виробничого
сільськогоподарсько-рибоводного
підприємства (63460, Харківська область,
Зміївський район, смт. Комсомольське,
вул. Балаклійське шосе, 44; р/р 260084307 у ПАТ
"Мегабанк" м. Харків, МФО 351629; ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Центренерго"
(03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1;
п/р 2 в АТ "Ощадбанк" м. Київ, МФО
300465; ) 2648,94 грн. судового
збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 08.07.2014 р.

Суддя М.І. Шатерніков

/справа № 922/2061/14/