ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Справа № 922/2873/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Удовиченка
О.С.,суддів:Міщенка П.К., Поліщука
В.Ю.розглянувши касаційну скаргу на
ухвалу Західної об'єднаної державної
інспекції м. Харкова ГУ Міндоходів
Харківської області Харківського
апеляційного господарського суду від
05.05.2014 року у справі№
922/2873/13господарського суду за заявою
Харківської області Товариства з
обмеженою відповідальністю "Южмаш
Трейд"доТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Гоу-Флекс"провизнання
банкрутомПредставники сторін у судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Харківської області від 11.11.2013 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гоу-Флекс" визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено
арбітражного керуючого Сорокіна
Михайла Івановича, якого зобов'язано
виконати всі дії по ліквідації
банкрута, докази надати суду.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.03.2014 року у
справі № 922/2873/13 (суддя Дзюба О.А.)
затверджено наданий суду
ліквідаційний звіт та ліквідаційний
баланс. Визнано вимоги кредиторів, що
не задоволені, у зв'язку з відсутністю
майна банкрута - погашеними.
Ліквідовано юридичну особу -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гоу-Флекс".
Провадження у справі №922/2873/13
припинено. Зобов`язано державного
реєстратора внести до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запис про
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи, та
передати органам, які здійснювали
облік, відповідне повідомлення про
зняття юридичної особи з обліку.

Не погоджуючись із вказаною
ухвалою, Західна ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
звернулась до апеляційного
господарського суду зі скаргою, в якій,
з посиланням на неврахування судом
першої інстанції вимог ст. 78
Податкового кодексу України та
порушення ліквідатором боржника вимог
закону, просила скасувати ухвалу
господарського суду Харківської
області від 05.03.2014 року та направити
справу на новий розгляд до
господарського суду Харківської
області.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року
(Головуючий суддя - Здоровко Л.М., судді:
Плахов О.В., Шутенко І.А.) припинено
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою Західної ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області на
ухвалу господарського суду
Харківської області від 05.03.2014 року у
справі № 922/2873/13.

Не погодившись із наведеною ухвалою,
Західна ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області звернулась до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, з проханням її
скасувати, справу направити для
розгляду по суті до Харківького
апеляційного господарського суду,
посилаючись на порушення та невірне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11113 Господарського
процесуального кодексу України,
касаційні скарги на ухвали місцевого
або апеляційного господарських судів
розглядаються у порядку, передбаченому
для розгляду касаційних скарг на
рішення місцевого господарського суду,
постанови апеляційного господарського
суду.

Статтею 55 Конституції України кожному
гарантується право на судовий захист,
апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції
України встановлює серед основних
засад судочинства, зокрема
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в ст. 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права
на апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення названим Законом
ставиться в залежність від положень
процесуального закону.

Таким чином, господарський
процесуальний кодекс (далі - ГПК)
України містить імперативні норми про
те, в яких випадках особа має право
оскаржити рішення суду в апеляційному
чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

В силу особливостей справи про
банкрутство, коло осіб, які мають право
оскаржити судові рішення у справі про
банкрутство, діючим законодавством
звужено до учасників такої справи
задля попередження необґрунтованого
втручання інших осіб, які не є
учасниками справи, у хід процедури
банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 Господарського
кодексу України, кредиторами
неплатоспроможних боржників є
юридичні або фізичні особи, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника.

У відповідності до ст. 1 Закону про
банкрутство, кредитор - юридична або
фізична особа, а також органи доходів і
зборів та інші державні органи, які
мають підтверджені у встановленому
порядку документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника;
учасниками провадження у справі про
банкрутство визнано таких осіб:
сторони, забезпечені кредитори,
арбітражний керуючий (розпорядник
майна, керуючий санацією, ліквідатор),
власник майна (орган, уповноважений
управляти майном) боржника, державний
орган з питань банкрутства, Фонд
державного майна України, представник
органу місцевого самоврядування,
представник працівників боржника,
уповноважена особа засновників
(учасників, акціонерів) суб'єкта
підприємницької діяльності - боржника,
а також у випадках, передбачених цим
Законом, інші особи, які беруть участь у
провадженні у справі про банкрутство.

При цьому колегія суддів касаційної
інстанції бере до уваги, що
вищевказаний перелік учасників
провадження у справі про банкрутство
не є вичерпним, оскільки до учасників
справи про банкрутство названа стаття
відносить також інших осіб, які у
випадках, передбачених Законом про
банкрутство, беруть участь у
провадженні у справі про банкрутство.

Порядок заявлення кредиторських вимог
передбачено статтею 23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
в редакції від 22.12.2011 року №4212,
відповідно до якої конкурсні кредитори
за вимогами, які виникли до дня
порушення провадження у справі про
банкрутство, зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство. Відлік строку на
заявлення грошових вимог кредиторів до
боржника починається з дня офіційного
оприлюднення оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство.

Судом апеляційної інстанції було
встановлено відсутність доказів
звернення заявника з грошовими
вимогами до боржника у справі про
банкрутство в установленому порядку, а
також відсутність порушення прав
Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів
у Харківській області на здійснення
податкової перевірки боржника, як
платника податків, у зв'язку із
належним повідомленням податкового
органу про порушення провадження у
справі про банкрутство та про визнання
боржника банкрутом.

Офіційне оприлюднення оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство ТОВ "Гоу-Флекс" здійснено в
газеті "Голос Україна" № 160 від 30.08.2013
року.

Проте, документи, які б свідчили про
заявлення кредиторських вимог
Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів
у Харківській області до ТОВ
"Гоу-Флекс" у матеріалах даної справі
відсутні.

Офіційне оприлюднення оголошення про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
здійснено в газеті "Голос Україна" № 215
(5715) від 15.11.2013 року.

Відомості, які містяться в офіційних
друкованих органах України є
загальновідомими та
загальнодоступними.

Статтею 38 вказаного закону визначено,
що з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної процедури
протягом двох місяців з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає. Кредитори,
вимоги яких заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання,
або не заявлені взагалі, не є
конкурсними, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Отже, податковий орган був обізнаний не
тільки про порушення провадження у
справі про банкрутство ТОВ "Гоу-Флекс",
а й про визнання його банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури, а
також про встановлення двохмісячного
строку для пред'явлення вимог за
зобов'язаннями, що виникли під час
проведення процедур банкрутства.

Проте, як встановлено апеляційним
господарським судом, в матеріалах
даної справи відсутні докази звернень
Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів
у Харківській області до ліквідатора
чи до господарського суду з заявою про
визнання конкурсних або поточних вимог
до боржника.

Крім того, в матеріалах справи наявні
докази того, що ліквідатором
направлено на адресу Західної ОДПІ
Міндоходів в Харківській області
повідомлення про закінчення
ліквідаційної процедури (квитанція
підприємства поштового зв'язку з
відбитком печатки "Укрпошти" 18.01.2014 року
т. 1 а.с. 204-205).

Тобто з моменту надіслання Західній
ОДПІ Міндоходів в Харківській області
повідомлення про закінчення
ліквідаційної процедури 18.01.2014 року та
до моменту прийняття оскаржуваної
ухвали про затвердження
ліквідаційного звіту, балансу та
припинення провадження у справі минуло
майже два місяці.

Разом з тим, апеляційним господарським
судом встановлено, що податковим
органом не доведено, що господарський
суд першої інстанції вирішив питання
про права Західної ОДПІ Міндоходів в
Харківській області, у зв'язку із чим,
право, визначене у ст. 91 ГПК України, на
подання апеляційної скарги на ухвалу
місцевого господарського суду,
відсутнє.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що суд апеляційної
інстанції, правомірно та обґрунтовано
дійшов до висновку про те, що Західна
ОДПІ Міндоходів в Харківській області,
не набувши статусу кредитора у справі
про банкрутство ТОВ "Гоу-Флекс", була
позбавлена права на оскарження ухвали
суду першої інстанції про затвердження
звіту ліквідатора та ліквідаційного
балансу та правомірно припинив
апеляційне провадження на підставі п.
1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 43 ГПК України,
ухвала Харківського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року у
справі №922/2873/13 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи,
відповідає нормам процесуального
права, доводи касаційної скарги не
спростовують висновків господарського
суду апеляційної інстанції, у зв'язку з
чим підстав для її скасування не
вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11113 ГПК України Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Західної об'єднаної
державної інспекції м. Харкова ГУ
Міндоходів Харківської області
залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного
господарського суду від 05.05.2014 року у
справі № 922/2873/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 922/2873/13 повернути до
господарського суду Харківської
області.

Головуючий:
О.С. Удовиченко

Судді:
П. К. Міщенко

В.Ю. Поліщук