КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2014 р. Справа№ 910/7157/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від позивача: Готка І.П. - довіреність
від 24.04.2014; Пінчук В.П. - довіреність від
24.04.2014;

від відповідача: Оксимчук А.О. -
довіреність №10/00-93 від 17.06.2014;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індастріл Тайрс"

на рішення господарського суду міста
Києва від 14.05.2014

у справі № 910/7157/14 (суддя Нечай О.В.),

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індастріл Тайрс"

до Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум"

про стягнення 238 500,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 у справі № 910/7157/14,
повний текст якого складено 19.05.2014, в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Індастріл
Тайрс" до Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" про стягнення 238
500,00 грн. - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, виконання відповідачем
- ПАТ «Банк Форум» зобов'язань по
наданню банківських послуг позивачу,
не можуть бути виконані у зв'язку із
введенням у ПАТ «Банк Форум»
тимчасової адміністрації.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
14.05.2014 у справі № 910/7157/14 - скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції,
приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, помилково дійшов
висновку про те, що вимоги позивача, як
вкладника не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги факт
неналежного виконання відповідачем
умов договору банківського рахунку, та
вважає, що неповно з'ясовано всі
обставини, а саме те, що порушення
відбулося ще до здійснення тимчасової
адміністрації банку (платіжне
доручення № 125 від 05.03.2014) та не було
усунуте і під час тимчасової
адміністрації, що призвело до
невірного висновку, що не відповідає
обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індастріл Тайрс" по
справі № 910/7157/14 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Індастріл
Тайрс" на рішення господарського суду
міста Києва від 14.05.2014 по справі №910/7157/14
прийнято до провадження та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
№910/7157/14 призначено на 16.07.2014 об 11 год. 10
хв.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Тищенко А.І. від
16.07.2014 справу №910/7157/14 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014 справу
№910/7157/14 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю. Розгляд
справи вирішено здійснювати в раніше
призначеному судовому засіданні -
16.07.2014 об 11:10 год.

В судовому засіданні 16.07.2014
представники позивача апеляційну
скаргу підтримали, просили оскаржуване
рішення скасувати з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Серед іншого в судовому засіданні
16.07.2014 представники позивача зазначали,
що позивачем після прийняття рішення
про початок ліквідації відповідача
подано до останнього вимогу про
повернення коштів з рахунку позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні 16.07.2014 проти апеляційної
скарги заперечував, з урахуванням
поданих 16.07.2014 через відділ
документообігу Київського
апеляційного господарського суду
письмових заперечень. Просив
оскаржуване позивачем рішення
залишити - без змін, оскільки у зв'язку
із запровадженням тимчасової
адміністрації у банку жодні вимоги
кредиторів не підлягають виконанню.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 23.06.2010 між відповідачем -
Публічним акціонерним товариством
"Банк Форум" (банк) та позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Індастріал Тайрс"
(клієнт) укладено договір банківського
рахунку б/н, відповідно до умов якого
відповідач відкриває позивачу
поточний/і рахунок/ки у національній
та/або іноземній валюті та/або
банківських металах (п. 1.1.) та
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий позивачу, грошові
кошти/банківські метали, що йому
надходять, виконувати розпорядження
позивача про перерахування і видачу
відповідних сум з рахунка та
проведення інших операцій за рахунком
(п.1.2.).

Відповідно до п. 3.3.4. договору,
відповідач зобов'язується за
розпорядженням позивача видати або
перерахувати з його рахунку кошти в
день надходження до позивача
відповідного розрахункового
документа, за умови його подання в
операційний час.

Позивачем було надано відповідачу для
виконання наступні платіжні доручення:

- № 125 від 05.03.2014 про перерахування
коштів в валюті постачальнику в
розмірі 8 000,00 Євро по контракту № 1-11/05
від 11.05.2011;

- № 1729 від 18.03.2014 про перерахування
коштів УДСКСУ у Солом'янському районі
ГУДКУ Києва у розмірі 8 316,00 грн.;

- № 1730 від 20.03.2014 про перерахування
коштів ПП "Мегаагрошина" 69 611,99 грн.;

Однак, платіжне доручення № 125 від
05.03.2014 було повернуте позивачу без
виконання, про що на зворотному боці
платіжного доручення наявна
відповідна відмітка відповідача з
посиланням на положення ФГВФО №2 від
05.07.2012, п.1.25 гл.1 розд.3, а платіжні
доручення № 1729 від 18.03.2014 та № 1730 від
20.03.2014 повернуті на підставі п. 5 ст. 36
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Також місцевим господарським судом
встановлено, що постановою Правління
Національного банку України від 13.03.2014
№ 135 було віднесено Публічне
акціонерне товариство "Банк Форум" до
категорії неплатоспроможних, а
рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
14.03.2014 № 14 було розпочато процедуру
виведення Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" з ринку та
здійснення в ньому тимчасової
адміністрації з 14.03.2014 по 13.06.2014.

Позивач звернувся до відповідача з
листами № 14-2014 від 21.03.2014 та № 16-2014 від
21.03.2014, в яких просив надати письмове
роз'яснення стосовно неможливості
скористатись розрахунковими коштами
товариства на підставі вищезазначених
платіжних доручень та у зв'язку з
господарською необхідністю просив
перерахувати кошти позивачу в сумі 237
500,00 грн., на підставі платіжного
доручення № 1732 від 28.03.2014.

В свою чергу, платіжне доручення № 1732
від 28.03.2014 повернуто позивачу без
виконання, про що на зворотному боці
платіжного доручення наявна
відповідна відмітка відповідача з
посиланням на положення п. 5 ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", а листом вих. №
2813/3.5/1119 від 31.03.2014 відповідач повідомив
позивача про те, що у зв'язку із
запровадженням у банку тимчасової
адміністрації платежі з рахунків в
Публічному акціонерному товаристві
"Банк Форум" не здійснюватимуться.

В зв'язку з чим, позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
визнання незаконним утримання
відповідачем грошових коштів у сумі 238
500,00 грн. та стягнення з відповідача на
користь позивача 238 500,00 грн. (залишок на
рахунку позивача, відкритому у банку).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного
кодексу України за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу
України обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" цим законом
встановлюються правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб (далі - Фонд),
порядок виплати Фондом відшкодування
за вкладами, а також регулюються
відносини між Фондом, банками,
Національним банком України,
визначаються повноваження та функції
Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків. Метою цього Закону є
захист прав і законних інтересів
вкладників банків, зміцнення довіри до
банківської системи України,
стимулювання залучення коштів у
банківську систему України,
забезпечення ефективної процедури
виведення неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб"
неплатоспроможний банк - банк, щодо
якого Національний банк України
прийняв рішення про віднесення до
категорії неплатоспроможних у порядку,
передбаченому Законом України "Про
банки і банківську діяльність".

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" з дня призначення уповноваженої
особи Фонду призупиняються всі
повноваження органів управління банку
(загальних зборів, спостережної ради і
правління (ради директорів) та органів
контролю (ревізійної комісії та
внутрішнього аудиту). Уповноважена
особа Фонду від імені Фонду набуває всі
повноваження органів управління банку
та органів контролю з дня початку
тимчасової адміністрації і до її
припинення.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється, зокрема, задоволення
вимог вкладників та інших кредиторів
банку.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 37 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" обмеження,
встановлене пунктом 1 частини п'ятої
цієї статті, не поширюється на
зобов'язання банку щодо виплати коштів
за вкладами вкладників за договорами,
строк яких закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників.
Зазначені виплати здійснюються в межах
суми відшкодування, що гарантується
Фондом.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в
готівковій або безготівковій формі у
валюті України або в іноземній валюті,
які залучені банком від вкладника (або
які надійшли для вкладника) на умовах
договору банківського вкладу
(депозиту), банківського рахунку або
шляхом видачі іменного депозитного
сертифіката, включаючи нараховані
відсотки на такі кошти, в свою чергу,
вкладник - фізична особа (крім фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності), яка уклала або на користь
якої укладено договір банківського
вкладу (депозиту), банківського рахунку
або яка є власником іменного
депозитного сертифіката.

Статтею 2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» передбачено, що
кредитор банку - юридична або фізична
особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
банки та банківську діяльність»
банківські рахунки - рахунки, на яких
обліковуються власні кошти, вимоги,
зобов'язання банку стосовно його
клієнтів і контрагентів та які дають
можливість здійснювати переказ коштів
за допомогою банківських платіжних
інструментів.

Відповідно до ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
уповноважена особа Фонду діє від імені
Фонду відповідно до цього Закону і
нормативно-правових актів Фонду.
Уповноважена особа Фонду має право,
зокрема, продовжувати, обмежувати або
припиняти здійснення банком будь-яких
операцій та відмовлятися від виконання
або розривати в порядку, встановленому
законодавством України, будь-які
договори (правочини) за участю банку,
які є збитковими чи непотрібними для
банку або виконання яких має
негативний вплив на фінансовий стан
банку.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що на
підставі, укладеного 23.06.2010 між
позивачем та відповідачем договору
банківського рахунку, у відповідача
перед позивачем виникли зобов'язання,
зокрема, щодо виконання розпорядження
позивача про перерахування і видачу
відповідних сум з рахунка та
проведення інших операцій за рахунком.

Однак, в зв'язку з введенням у
відповідача тимчасової адміністрації,
останній не виконав свої зобов'язання
щодо виконання розпорядження позивача
про перерахування, зокрема не здійснив
перерахування коштів за наданими
позивачем платіжними дорученнями: № 125
від 05.03.2014 про перерахування коштів в
валюті постачальнику в розмірі 8 000,00
Євро по контракту № 1-11/05 від 11.05.2011; № 1729
від 18.03.2014 про перерахування коштів
УДСКСУ у Солом'янському районі ГУДКУ
Києва у розмірі 8 316,00 грн.; № 1730 від
20.03.2014 про перерахування коштів ПП
"Мегаагрошина" 69 611,99 грн.

Також в зв'язку з введенням у
відповідача тимчасової адміністрації,
останній не виконав свої зобов'язання
щодо видачі відповідних сум з рахунку
та проведення інших операцій за
рахунком, зокрема перерахування коштів
з рахунку - позивачу в сумі 237 500,00 грн.,
на підставі платіжного доручення № 1732
від 28.03.2014.

З огляду на викладене та враховуючи, що
відповідач є кредитором позивача за
договором банківського рахунку від
23.06.2010, щодо виконання відповідачем
зобов'язань за вказаним договором,
зокрема щодо здійснення
розрахунково-касового обслуговування,
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про те, що вимога
позивача про перерахування залишку
коштів, які знаходяться на його рахунку
у відповідача є саме вимогою кредитора
та не може бути виконана відповідачем,
в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", у зв'язку із введенням у
відповідача тимчасової адміністрації.

А тому колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що позовні вимоги
позивача про визнання того, що
відповідач незаконно утримує грошові
кошти у сумі 238 500,00 грн., які належать
позивачу та стягнення з відповідача 238
500,00 грн. - залишку коштів, що
знаходяться на його рахунку у
відповідача задоволенню не підлягає.

Щодо тверджень позивача про те, що
порушення відповідачем свого
зобов'язання за договором банківського
рахунку від 23.06.2010 відбулося ще до
здійснення тимчасової адміністрації
банку (платіжне доручення № 125 від
05.03.2014) та не було усунуте і під час
тимчасової адміністрації, суд зазначає
наступне.

Згідно п.6.1. договору банківського
рахунку від 23.06.2010, за несвоєчасне
(пізніше наступного робочого дня після
отримання платіжного документа)
списання з вини відповідача коштів з
рахунку позивача, а також за
несвоєчасне зарахування суми, яку
належить зарахувати на рахунок
позивача, відповідач сплачує позивачу
пеню в розмірі 0,1 процента від
відповідної суми за кожний день
прострочення, але не більше 10 процентів
від суми переказу.

Згідно п. 32.2. ст. 32. Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні, у разі порушення банком, що
обслуговує платника, встановлених цим
Законом строків виконання доручення
клієнта на переказ цей банк
зобов'язаний сплатити платнику пеню у
розмірі 0,1 відсотка суми простроченого
платежу за кожний день прострочення, що
не може перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

Тобто, за несвоєчасне списання з вини
відповідача коштів з рахунку позивача,
як договором, так і законодавством
передбачена відповідальність у
вигляді сплати пені.

Також суд звертає увагу на те, що заява
про перерахування залишку коштів
відповідачем з рахунку позивача, була
подана останнім вже після введення у
відповідача тимчасової адміністрації.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Індастріл
Тайрс" на рішення господарського суду
міста Києва від 14.05.2014 у справі №
910/7157/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 у справі № 910/7157/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/7157/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття. Постанову
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала