КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2014 р. Справа№ 925/614/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Власова Ю.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання -
Киниці А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агровіт"

на рішення господарського суду
Черкаської області від 22.05.2014

у справі №925/614/14 (суддя Грачов В.М.)

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агровіт"

про стягнення 78 502,88 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_2 звернувся в
господарський суд Черкаської області з
позовом до ТОВ "Агровіт" про стягнення
на підставі договору на виконання
сільськогосподарських робіт № 01/02 від
01.08.2013 основного боргу за виконані
роботи в сумі 74 045,98 грн., 4 456,90 грн. пені
за 169 днів прострочення та
відшкодування судових витрат.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 22.05.2014 у справі
№ 925/614/14 позов задоволено повністю з
огляду на доведеність позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ
"Агровіт" звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Черкаської області від 22.05.2014 скасувати
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані порушенням судом першої
інстанції норм процесуального права,
зокрема приписів ч. 1 ст. 22, ст. 43 ГПК
України. За твердженням скаржника,
судом, не зважаючи на клопотання про
відкладення розгляду справи та
поважність причин відсутності
представника, справу було розглянуто
без участі відповідача, не заслухано
його доводів, не розглянуто доказів,
які підтверджують його правову
позицію.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.06.2014
апеляційну скаргу ТОВ "Агровіт"
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 09.07.2014.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 98 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду апеляційної скарги, про
що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень.

В судове засідання 09.07.2014 представники
скаржника не з'явились, про причини
неявки не повідомили.

Беручи до уваги суть спору та матеріали
справи, а також встановлені ст. 102 ГПК
України строки розгляду апеляційних
скарг, колегія суддів визнала за
можливе розглянути заяву за
відсутності представників скаржника.

Присутній в судовому засіданні суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_2 вимоги та доводи
апеляційної скарги заперечив, та
просив залиши рішення без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 104 ГПК України
підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду є
порушення норм процесуального права,
якщо справу розглянуто господарським
судом за відсутністю будь-якої із
сторін, не повідомленої належним чином.

ТОВ "Агровіт" було належним чином
повідомлено про час та місце розгляду
судової справи, про що свідчить
повідомлення про вручення йому 18.04.2014
поштового відправлення. Заявлене
відповідачем клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із відрядженням представника було
розглянуто та відхилено судом першої
інстанції з огляду на те, що нез'явлення
представника відповідача в судове
засідання не перешкоджало вирішенню
спору по суті заявлених вимог.

Отже відсутні правові підстави для
скасування рішення місцевого
господарського суду на підставі п. 2 ч. 2
ст. 104 ГПК України у зв'язку із
порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
01.08.2013 між ТОВ "Агровіт" (замовник) та
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2 (виконавець) був
укладений договір на виконання
сільськогосподарських робіт №01/02, на
умовах якого, виконавець взяв на себе
зобов'язання виконати
сільськогосподарські роботи з
погрузки, підгортання та внесення
органічних добрив згідно параметрів
45-60 т/га та в об'ємі 7516 тон, а замовник
зобов'язався прийняти роботи та
оплатити виконавцеві вартість
виконаних робіт.

Відповідно до п.п. 3.1 - 3.4 договору
вартість робіт за договором
визначається, виходячи з фактичних
обсягів робіт, розцінки 9,85 грн. за 1
тонну без ПДВ і сплачується замовником
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок виконавця,
зазначений у договорі. Загальна
вартість виконаних робіт фіксується в
акті приймання-передачі виконаних
робіт; повний розрахунок за виконані
роботи замовних зобов'язався провести
не пізніше 5-ти днів з моменту
підписання акту виконаних робіт.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили,
що прийомка-передача виконаних робіт
здійснюється шляхом підписання
сторонами акта прийомки-передачі
виконаних робіт, що надається
виконавцем замовнику в день закінчення
виконання робіт.

Відповідно до п. 6.3 договору за
порушення замовником строків оплати
вартості робіт, встановлених умовами
договору, виконавець сплачує замовнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення
оплати.

На виконання умов договору позивач в
період з 01.08.2013 по 17.08.2013 виконав
сільськогосподарські роботи по
внесенню органічних добрив. Факт
виконання позивачем зобов'язань за
договором підтверджується доданим до
матеріалів справи підписаним
сторонами та скріпленим їх печатками
актом приймання-передачі виконаних
робіт від 17.08.2013 на суму 74 045,98 грн. (а.с.
15).

29.10.2013 за вих. № 01 позивач направив
відповідачу претензію з вимогою
сплатити заборгованість за виконані
роботи на суму 74 045,98 грн., яка
відповідачем отримана, проте залишена
без відповіді та виконання.

Наявність і розмір невиконаного
спірного грошового зобов'язання в
розмірі 74 045,98 грн. підтверджено
матеріалами справи, відповідачем в
апеляційній скарзі не заперечуються,
допустимими доказами не
спростовується.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК України,
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода
(договір) є підставою для виникнення
цивільних прав та обов'язків
(зобов'язань), зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається,
припиняється на підставах,
встановлених договором або законом,
зокрема належним виконанням.

Згідно зі ст. 837 ч. 1 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно
до ч. 1 ст. 549 ЦК України є грошова сума
або інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 611, 625 ЦК України, 216
ГК України, неможливість виконання
зобов'язання не звільняє сторони від
обов'язку виконати зобов'язання в
натурі, порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій.

Як встановлено місцевим господарським
судом, вимога позивача про стягнення
пені передбачена п. 6.3 договору,
відповідає приписам ч. 1 ст. 230, ч. 4, 6 ст.
231 ГК України, її розрахунок позивачем
здійснено вірно.

За встановлених обставин, місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність позовних вимог про
стягнення з відповідача на підставі
договору на виконання
сільськогосподарських робіт № 01/02 від
01.08.2013 основного боргу за виконані
роботи в сумі 74 045,98 грн. та 4 456,90 грн.
пені за період прострочення виконання
грошового зобов'язання з 22.08.2013 по
07.02.2014.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК
та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд може за
їх клопотанням чи за власною
ініціативою витребувати в порядку
підготовки справи до розгляду
необхідні для цього письмові і речові
докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11
статті 65 ГПК), якщо подані сторонами та
іншими учасниками судового процесу
докази є недостатніми для вирішення
спору.

Скаржник не навів суду фактичних даних,
не надав суду належних доказів на
спростування вимог позивача.
Твердження позивача про недоведеність
позовних вимог носить характер
припущення, яке не ґрунтується на
фактичних обставинах справи.

На думку колегії суддів, висновок
місцевого суду про наявність правових
підстав для задоволення заявлених
позовних вимог є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
чинного законодавства, фактичним
обставинам справи і наявним у ній
матеріалам, а доводи апеляційної
скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування рішення місцевого
суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору за розгляд
апеляційної скарги покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агровіт"
на рішення господарського суду
Черкаської області від 22.05.2014 у справі
№ 925/614/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 22.05.2014 у справі
№ 925/614/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
О.О. Хрипун

Судді
Ю.Л. Власов

С.Р. Станік