ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

"04" липня 2014 р.
Справа № 911/1684/14

за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "ДЖІ.М.", м.
Київ,

до відповідача товариства
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-будівельне підприємство
«Укргазкомплект» , с. Петровське
Бориспільського району,

про стягнення 198168,55
грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників
судового процесу:

від позивача: Омаркадієва
Е.Б., уповноважена, довіреність від
05.05.2014р. № 39-Д;

від відповідача Кучерук Ю.А.,
уповноважений, довіреність від 01.04.2014р.
№2;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Джі.М." звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом від 06.05.2014р. до відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельне підприємство
«Укргазкомплект», в якому просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
за поставлений згідно накладної від
01.12.2010р. № РН-0000006 товар в сумі 198168,55 грн.,
в тому числі 153647,77 грн. основного боргу,
13668,81 грн. інфляційних втрат, 16736,24 грн.
процентів річних та 14115,72 грн. пені.
Також позивач, стверджуючи, що ним
втрачено договір поставки, за яким
здійснювались спірні відносини сторін,
просив суд витребувати оригінал
договору у відповідача в порядку ст. 38
ГПК України.

Позов обґрунтований тим, що позивач
поставив відповідачу товар вартістю
183647,77 грн. за накладною від 01.12.2010р. №
РН-0000006, який відповідач отримав за
довіреністю на отримання матеріальних
цінностей від 01.12.2010р. № 136521, виписану
на ОСОБА_3, і за який відповідач
розрахувався лише частково, сплативши
платіжним дорученням від 09.11.2012р. № 264913
суму 30000,00 грн., за таких обставин
залишок заборгованості становить 153647,77
грн. Позивач твердить, що у зв'язку із
простроченням грошового зобов'язання з
відповідача на користь позивача
належать до стягнення пеня, інфляційні
втрати та 3% річних.

Ухвалою від 03.06.2014р. суд прийняв до
розгляду заяву позивача про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно
справа розглядається в редакції
позовних вимог відповідно до вказаної
заяви про стягнення з відповідача 184052,83
грн., в тому числі 153647,78 грн. основного
боргу, 13668,81 грн. інфляційних втрат та
16736,24 грн. процентів річних.

Відповідач проти позову заперечував та
просив суд в позові відмовити. Так,
спочатку відповідач твердив, що не
отримував товар від позивача, та
посилався на неналежне оформлення
довіреності на отримання матеріальних
цінностей від 01.12.2010р. № 136521, в якій не
зазначено, які саме цінності та на яких
підставах належить отримати, на
відсутність у позивача
товарно-транспортної накладної тощо.

З метою встановлення дійсних відносин
сторін та встановлення факту поставки
позивачем відповідачу товару суд
ухвалою від 03.06.2014р. витребував у сторін
засвідчений органом податкової служби
витяг з реєстру виданих та отриманих
податкових накладних за грудень 2010р., у
відповідача - засвідчений витяг з
журналу реєстрації довіреностей на
отримання матеріальних цінностей за
01.12.2010р.

Позивач подав суду витяг з реєстру
податкових накладних, до якого
позивачем спірна накладна від 01.12.2010р.
№ РН-0000006 на суму 183647,77 грн. була
включена. Відповідач реєстр податкових
накладних суду не подав.

На виконання вимог суду відповідач
подав оригінал для огляду та копію для
залучення до матеріалів справи
договору поставки від 22.11.2010р. № 22/11/10,
та зазначив про на ненастання строку
оплати, оскільки згідно умов договору
оплата мала бути здійснена протягом 10
днів з моменту підписання Акту
прийому-передачі товару.

В судовому засіданні 01.07.2014р. суд
відповідно до частини третьої ст. 77 ГПК
України оголосив перерву до 04.07.2014р. у
зв'язку із повторним зобов'язанням
відповідача подати суду реєстр виданих
та отриманих податкових накладних та
витяг з журналу реєстрації
довіреностей на отримання
матеріальних цінностей, зобов'язанням
позивача подати Акт прийому-передачі
товару у відповідності до пункту 4.2
Договору від 22.11.2010р. № 22/11/10, про що
представники сторін були повідомлені
особисто під розпис.

В судовому засіданні 04.07.2014р. позивач
Акт прийому-передачі товару не подав та
зазначив, що часткова оплата
відповідачем товару свідчить про
визнання ним факту поставки та
відповідно обов'язку сплатити за товар.
Також позивач зазначив, що відсутність
у позивача примірника договору
поставки дає підстави сумніватися в
автентичності всіх сторінок договору,
оскільки в примірнику відповідача
печатка та підпис позивача містяться
лише на останній сторінці.

Відповідач витяг з реєстру виданих та
отриманих податкових накладних за
грудень не подав, подав суду витяг з
журналу реєстрації довіреностей за
грудень 2010р. в якому довіреність від
01.12.2010р. на ім'я ОСОБА_3 відмічена як
невикористана, а також подав накладну
на повернення товару від 23.11.2012р. №
ВП-0000002, стверджуючи, що товар на суму
183647,77 грн. ним було позивачу повернуто.

Розглянувши подані суду матеріали,
вислухавши доводи та пояснення
представників сторін, суд встановив
таке.

Між ТОВ «Джі.М.» (продавець) та ТОВ «ВБП
«Укргазкомплект» (покупець) 22.11.2010р.
укладено договір поставки № 22/11/10,
згідно якого продавець зобов'язується
постачати покупцю Трубу ДУ в
асортименті згідно додатків до
договору партіями, кожна з яких
визначається специфікацією (пункти 1.1,
2.1. 2.2.1). Постачання здійснюється на
умовах доставки товару продавцем на
об'єкт будівництва Жулянський
шляхопровід м. Київ, перехід права
власності відбувається в момент
поставки партії, що оформлюється актом
прийому-передачі товару
уповноваженими на об'єкті (пункт 3.2).
Розрахунки за кожну поставлену партію
здійснюються в безготівковому порядку
протягом 10 днів з моменту підписання
Акту прийому-передачі товару (пункт 4.2).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач поставив, а відповідач прийняв
товар на суму 183647,77 грн. за підписаною
обома сторонами та скріпленою
печатками обох сторін видатковою
накладною від 01.12.2010р. № РН-0000006 та
довіреністю відповідача на отримання
матеріальних цінностей від 01.12.2010р. №
136521, виписану на ОСОБА_3

Твердження відповідача про те, що він
не отримував товар, спростовуються
матеріалами справи. Підписання
покупцем видаткової накладної, яка є
первинним обліковим документом у
розумінні Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і яка відповідає
вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону
і Положенню про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, фіксує факт
здійснення господарської операції.

Посилання відповідача на те, що
виписана ОСОБА_3 довіреність від
01.12.2010р. не була використана, суд
відхиляє.

Відповідно до пункту 10 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей затвердженої
Наказом Мінфіну від 16.05.1996, № 99,
невикористані довіреності повинні
бути повернуті працівнику
підприємства, який здійснює
виписування і реєстрацію довіреностей,
не пізніше наступного дня після
закінчення строку дії довіреності.
Повернуті невикористані довіреності
гасяться надписом "невикористана" і
зберігаються протягом строку,
встановленого для зберігання
первинних документів.

Оригінал довіреності на отримання
матеріальних цінностей від 01.12.2010р. №
136521, виписаної відповідачем на ОСОБА_3,
який не погашений написом
«невикористана» зберігається у
позивача - постачальника і був наданий
суду для огляду.

Поданий відповідачем окремий лист
нібито із журналу реєстрації
довіреностей, суд не приймає в порядку
ст.ст. 32-34 ГПК України в якості доказу,
оскільки поданий окремий лист журналу
має сумнівне походження, всупереч
пункту 3 вищевказаної Інструкції не
пронумерований, не прошнурований, не
скріплений печаткою і підписами
керівника і головного бухгалтера
підприємства, не містить наскрізної
нумерації виданих протягом року
довіреностей.

Суд витребував у відповідача
засвідчений органом податкової служби
витяг з реєстру виданих та отриманих
податкових накладних за грудень 2010р.,
який міг би бути доказом розбіжностей в
бухобліку позивача та відповідача щодо
вказаної спірної поставки, однак
відповідач вимог суду не виконав, витяг
з реєстру накладних суду не подав.

Посилання відповідача на те, що
отриманий товар був відповідачем
позивачу повернутий за накладною на
повернення від 23.11.2012р. № ВП-0000002, судом
відхиляється. По-перше, суд не приймає в
порядку ст.ст. 32-34 ГПК України в якості
доказу подану відповідачем накладну на
повернення, оскільки вказаний документ
має сумнівне походження, і не містить
підпису та печатки особи, яка мала
отримати товар боку ТОВ «Джі.М.».
По-друге, в якості підстави для
отримання товару за накладною
зазначено довіреність позивача №15,
виписану на ім'я ОСОБА_5 21.03.2011р. (тобто
за півтора року до дати накладної на
повернення), і яка суду не подана. Разом
із тим, відповідно до пункту 8
вищевказаної Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей, строк дії
довіреності не може перевищувати 10
днів.

За таких обставин судом встановлено
факт того, що товар на суму 183647,77 грн.
позивачем було поставлено, а
відповідачем було прийнято, що
породжує обов'язок відповідача
сплатити за товар належну суму в
порядку частини 2 ст. 692 ЦК України.

Зазначене підтверджується також тим,
що відповідач здійснив часткову оплату
товару, а саме сплатив платіжним
дорученням від 09.11.2012р. № 264913 суму 30000,00
грн., призначення платежу - "за трубу
згідно договору № 22/11/10 від 22.11.2010р.".

Разом із тим, частиною 1 ст. 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актом цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, що кореспондується із
загальною нормою частини 1 ст. 530 ЦК
України. Інший строк оплати
встановлений пунктом 4.2 Договору, а
саме - в безготівковому порядку
протягом 10 днів з моменту підписання
Акту прийому-передачі товару, що
важливо, оскільки згідно умов розділу 3
Договору товар постачався не
безпосередньо відповідачу, а на об'єкт
будівництва - Жулянський шляхопровід.

Суд звертає увагу на те, що згідно
позиції пункту 1.7 Постанови Пленуму
ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» та
пункту 1 Інформаційного листа ВГСУ від
17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» перебіг
строку виконання грошового
зобов'язання покупцем, яке виникло на
підставі договору купівлі-продажу,
починається з моменту прийняття
товару, або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
і положення частини другої ст. 530 ЦК
України до відповідних правовідносин
не застосовується.

Однак, в даному випадку Договором
купівлі-продажу від 22.11.2010р. № 22/11/10,
який має пріоритетне застосування щодо
регулювання спірних відносин сторін у
справі, встановлено термін оплати,
тобто мова йде про застосування
частини 1 ст. 692 та частини 1 ст. 530 ЦК
України, а не частини другої.

За таких обставин, для встановлення
факту настання або ненастання строку
оплати товару за спірною накладною від
01.12.2010р. № 0000006, відповідно для
встановлення об'єктивних обставин та
правильного вирішення спору суд
витребував у позивача Акт
прийому-передачі товару, про що
представник позивача був повідомлений
особисто під розпис в судовому
засіданні 01.07.2014р.

Акт прийому-передачі товару, який має
ключове значення для встановлення
строку оплати за спірною накладною,
суду подано не було.

Відповідно до пункту 5 частини першої
ст. 81 ГПК України господарський суд
залишає позов без розгляду, якщо
позивач без поважних причин не подав
витребувані господарським судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору, або представник позивача не
з'явився на виклик у засідання
господарського суду і його нез'явлення
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно пункту 4.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" при вирішенні
питання щодо залишення позову без
розгляду (стаття 81 ГПК) господарським
судам слід мати на увазі, що
застосування пункту 5 частини першої
цієї статті можливо лише за наявності
таких умов: додаткові документи
вважаються витребуваними, тільки якщо
про це зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі засідання;
витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;
позивач не подав документи, чи не
направив свого представника в
засідання господарського суду без
поважних причин. Отже, перш ніж
залишити позов без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних
обставин справи, вважаються причини,
які за об'єктивних, тобто не залежних
від позивача, обставин унеможливлювали
або істотно утруднювали вчинення ним
відповідних процесуальних дій; при
цьому береться до уваги й те, чи вживав
позивач заходів до усунення цих
обставин або послаблення їх
негативного впливу на виконання
позивачем процесуальних обов'язків,
покладених на нього судом. Відповідні
докази подаються позивачем і
оцінюються господарським судом за
загальними правилами статті 43 ГПК.
Позивач не навів жодних обставин та
доказів на їх підтвердження, які б
об'єктивно перешкоджали йому виконати
вимоги суду та подати суду ключовий
доказ, витребуваний судом.

Відповідно до вищевикладеного, у
зв'язку із неподанням позивачем
витребуваного доказу - Акту
прийому-передачі товару, від дати
підписання якого згідно умов договору
починає перебіг 10-денний термін, в який
покупець мав оплатити отриманий товар,
і який дійсно необхідний для розгляду
справи по суті, суд дійшов висновку про
те, що позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Джі.М.» до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельне підприємство
«Укргазкомплект» про стягнення 198168,55
грн. підлягає залишенню без розгляду на
підставі пункту 5 ст. 81 ГПК України.

Беручи наведене вище до уваги та
керуючись пунктом 5 ст. 81 ГПК України,
суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Джі.М.» до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельне підприємство
«Укргазкомплект» про стягнення 198168,55
грн. у справі №911/1684/14 залишити без
розгляду.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Залишення позову без розгляду не
позбавляє позивача права повторно
звернутися з позовом до господарського
суду після усунення допущених
порушень.

Суддя
Конюх О.В.