ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Справа № 915/638/14

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді
Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Немодрук О.І., дов. б/н
від 02.06.2014,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мед-Інвест»,

02095, м. Київ, вул. Срібнокільська, 22, ф. 172,

пошт. адреса: 08130, Київська область,
Києво-Святошинський район, с.
Петропавлівська Борщагівка, вул.
Велика Кільцева, 4-б,

до Миколаївської обласної лікарні -
закладу комунальної власності області,

54058, м. Миколаїв, вул. Київська, 1,

про стягнення 572595 грн. 55 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мед-Інвест» (далі -
позивач) звернулося з позовом до
Миколаївської обласної лікарні -
закладу комунальної власності області
(далі - відповідач) про стягнення 572595
грн. 55 коп. боргу за договором поставки
товару №224 від 28.12.2012, а також про
відшкодування судових витрат у сумі 11451
грн. 91 коп.

Ухвалою від 08.05.2014 суд порушив
провадження у справі та витребував у
сторін низку документів.

Позивач вимоги суду щодо надання
документів виконав повністю.
Користуючись правом, наданим йому ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК), заявою про
зменшення позовних вимог б/н від 30.05.2014
позивач здійснив перерахунок розміру
стягуваної пені, інфляційний втрат та 3%
річних та просить суд стягнути з
відповідача 567143 грн. 73 коп. та повернути
йому зайво сплачений судовий збір у
розмірі 109 грн. 04 коп. Оскільки з заявою
про зменшення позовних вимог позивач
звернувся до прийняття рішення у
справі, суд приймає цю заяву до
розгляду.

Відповідач вимоги ухвали щодо надання
документів виконав повністю; надав
відзив, в якому позовні вимоги визнав
частково, в частині основного боргу в
сумі 478000 грн., посилаючись на те, що
платіжним дорученням №3311 від 28.12.2012
повністю перерахував суму боргу за
договором на рахунок позивача через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Миколаївській області. Даний платіж
залишився не проведеним через
відсутність фінансового підкріплення
головним Держказначейством України.

У судовому засіданні 01.07.2014 представник
позивача позовні вимоги, з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог від
30.05.2014, підтримав повністю.

Викликаний у судове засідання 01.07.14
представник Головного управління
Державної казначейської служби
України у Миколаївській області
пояснив, що перерахування грошей на
рахунок позивача не відбулось через
забезпечення органами державної
казначейської служби виконання
насамперед захищених статей видатків
бюджету, перелік яких визначений ч. 2.
ст. 55 Бюджетного кодексу України.

В судовому засіданні 01.07.2014 суд
оголосив перерву, 07.07.2014 засідання
поновлено.

Від відповідача надійшла заява від
07.07.2014 про зменшення розміру пені у
зв'язку з тим, що неналежне виконання
зобов'язання сталося не з вини
відповідача, а у зв'язку з
неперерахування органами
держаказначейства коштів на рахунок
позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
господарський суд дійшов висновку про
часткове задоволення позову. Висновок
суду ґрунтується на такому:

28.12.2012 між позивачем та відповідачем
був укладений договір №224 на закупівлю
товарів (робіт та послуг) за державні
кошти (далі - Договір).

Пунктами 1.1, 1.2 Договору встановлено, що
продавець (позивач) зобов'язаний у
грудні 2012 поставити, а покупець
(відповідач) прийняти і оплатити товар -
устаткування медичне, хірургічне та
ортопедичне, у кількості:
гастрофіброскоп - 1 од., бронхофіброскоп
- 1 од., колонофіброскоп - 1 од.,
відповідно до специфікації, яка є
невід'ємною частиною Договору.

Ціна Договору встановлена сторонами в
сумі 478000 грн. без ПДВ.

Розділом IV Договору встановлений
порядок розрахунків між сторонами,
яким передбачена 100% попередньої оплати
на умовах, визначених Постановою КМУ
№1404 від 09.11.2006 «Питання попередньої
оплати товарів робіт і послуг, що
закуповуються за бюджетні кошти», але
не пізніше 31.12.2012.

Строк, місце та порядок поставки
товарів визначено розділом V Договору -
у грудні 2012, але не пізніше 31.12.2012.

Специфікацією до Договору сторони
погодили найменування товару,
виробника, дату виготовлення,
кількість, ціну за одиницю в гривнях та
загальну вартість без ПДВ.

На виконання умов Договору позивач
поставив, а відповідач отримав товар на
підставі довіреності №54066 від 28.12.2012 та
видаткової накладної №298 від 28.12.012 на
суму 478000 грн.

Факт передачі товару позивачем, та його
отримання відповідачем
підтверджується Актами
здачі-приймання робіт по пусконаладці
та передачі в експлуатацію медичного
обладнання, перелік якого відповідає
специфікації до Договору, та які
підписані представниками сторін без
зауважень (а.с. 47-49).

Після поставки товару позивач виставив
відповідачу рахунок на оплату №297 від
28.12.2012 на суму 478000 грн.

На оплату виставленого рахунку
відповідач, як заклад комунальної
власності, що фінансується з
державного бюджету, передав Головному
управлінню Державної казначейської
служби України у Миколаївській області
платіжне доручення №3311 від 28.12.2012 на
суму 478000 грн. Оскільки станом на 28.12.2012
залишок коштів на розрахунковому
рахунку відповідача складав 733247 грн. 89
коп., що підтверджено випискою
Держказначейства (а.с. 108), відповідач
був впевнений, що повністю і належним
чином виконав свої зобов'язання за
Договором.

Однак, як виявилося пізніше, платіжне
доручення №3311 від 28.12.2012 на суму 478000
грн. не було виконано Головним
управлінням Державної казначейської
служби України у Миколаївській області
і кошти у сумі 478000 грн. позивачу
перераховані не були.

Оскільки позивач не отримав оплату за
поставлене медичне обладнання, він
звернувся до суду з позовом про
примусове стягнення заборгованості в
сумі 478000 грн. і на підставі п. 7.2
Договору та ст. 625 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК), нарахував та просить
стягнути з відповідача пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочки в сумі 35332 грн. 71
коп., втрати від інфляції в сумі 33460 грн.
та 3% річних в сумі 20351 грн. 01 коп.

Несплатою 478000 грн. боргу за поставлений
товар, відповідач порушує права
позивача, умови Договору та вимоги ст.
193 Господарського кодексу України (далі
- ГК), ст. 526 ЦК. За вказаними законами
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору і
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
ГК, іншими законами або договором.

Відповідно до приписів ст. 610 ЦК
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 625 ЦК встановлений
обов'язок боржника, який прострочив
виконання грошового зобов'язання,
сплатити кредиторові суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також при проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Спираючись на вищенаведені норми
закону та умови Договору, позивач
підставно нарахував три проценти
річних від простроченої суми та
інфляційні втрати за весь час
прострочення. Детальний розрахунок
зазначених сум наведений в розрахунку
до заяви від 20.05.2014 про зменшення
розміру позовних вимог і складає 33460
грн. - інфляційні втрати та 20351 грн. 01
коп. - 3% річних. Суд вважає цей
розрахунок вірним та арифметично
правильним.

З огляду на викладене, суд вважає, що
вимоги позивача ґрунтуються на
Договорі сторін, чинному законодавстві
України, матеріалами справи
підтверджені, відповідачем не
спростовані, тому в частині стягнення
основного боргу, інфляційних втрат та 3%
річних підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Щодо стягнення пені, суд, беручи до
уваги заяву відповідача від 07.07.2014,
вважає за можливе задовольнити її.

За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК господарський
суд, приймаючи рішення, має право:
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені, яка підлягає стягненню з
відповідача, суд врахував, що
неналежне виконання зобов'язання за
Договором сталося не з вини
відповідача, що відповідач є
підприємством комунальної власності,
фінансується з державного бюджету та
фактично не має власних доходів. Тому
суд вважає за можливе та доцільне
зменшити розмір пені.

Відповідно до ст. 49 ГПК судові витрати
покладаються на відповідача.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7
Закону України «Про судовий збір»
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 закону
України «Про судовий збір» встановлено
ставку судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру у розмірі - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат. Позивачем, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 30.05.2014, заявлено до
стягнення з відповідача 567143 грн. 73 коп.
За таких обставин сума судового збору
повинна становити 11342 грн. 87 коп.
Оскільки позивач платіжним дорученням
№1607 від 09.04.2014 сплатив судовий збір у
розмірі 11452 грн., суд повертає йому
зайво сплачений судовий збір у розмірі
109 грн. 13 коп.

Керуючись ст.ст. 22, 43, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

За рахунок державних коштів
відповідних призначень стягнути з
Миколаївської обласної лікарні -
заклад комунальної власності області
(54058, м. Миколаїв, вул. Київська, 1,
ідентифікаційний код 01998383) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мед-Інвест" (08130, вул.
Велика Кільцева, 4-Б, с. Петропавлівська
Борщагівка, Києво-Святошинський район,
Київська область, ідентифікаційний код
37756973) 478000 (чотириста сімдесят вісім
тисяч) грн. - основний борг; 33460 (тридцять
три тисячі чотириста шістдесят) грн. -
інфляційні втрати; 20351 (двадцять тисяч
триста п'ятдесят одна) грн. 01 коп. - 3%
річних; 32 (тридцять дві) грн. 31 коп. - пеня
та 11342 (одинадцять тисяч триста сорок
дві) грн. 87 коп. - судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення 35300 грн. пені - в
позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Повне рішення складено та
підписано 14 липня 2014 року.

Суддя
Т.В. Гриньова-Новицька