ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2014 р.
Справа № 914/2358/14

Суддя господарського суду Львівської
області Крупник Р.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Львів;до
відповідача:Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради, м.
Львів;про:про визнання договорів про
використання земельної ділянки
продовженими

ВСТАНОВИВ:

03.07.2014р.на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради про визнання
договорів про використання земельної
ділянки продовженими.

Відповідно до п. 3 ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Приписами пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що за подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру справляється
судовий збір в розмірі 1 мінімальної
заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» визначено, що
у 2014 році мінімальна заробітна плата
складає 1218 гривень.

Як зазначив Пленум ВГС України в пункті
2.11. Постанови від 21.02.2013р. №7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Як вбачається з прохальної частини
позовної заяви, позивачем заявлено три
немайнові вимоги, а саме: визнати
договори про використання земельної
ділянки, спеціально визначеної для
забезпечення паркування транспортних
засобів №132пт від 01.04.2011р., №134пт від
01.04.2011р. та №138пт від 01.04.2011р.
продовженими до 30.09.2016р.

Таким чином, розмір судового збору,
який повинен був сплатити позивач за
подання цієї позовної заяви має
складати 3654,00 грн.

Однак, всупереч вимогам законодавства,
позивачем сплачено лише 1218,00 грн.

Також, суд звертає увагу позивача, що
згідно з положень Інформаційного листа
Державної судової адміністрації
України № 12-6621/11 від 10.11.2012р. при сплаті
судового збору готівкою до документа
щодо якого вчинюється відповідна дія,
додається оригінал квитанції
кредитної установи, яка прийняла
платіж, а при перерахуванні судового
збору з рахунку платника - останній
примірник платіжного доручення з
написом (поміткою) кредитної установи
такого змісту: «Зараховано в доход
бюджету ____ грн. (дата)». Цей напис
скріплюється першим і другим підписами
посадових осіб, відбитком печатки
кредитної установи з відміткою дати
виконання платіжного доручення.

Натомість, копія квитанції від 14.04.2014р.,
долучена позивачем до позовної заяви
не містить написів (відміток) про
зарахування судового збору до
державного бюджету України.

Разом з тим, положеннями пункту 2.21.
вказаної вище Постанови встановлено,
що платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором. Відповідні документи
подаються до господарського суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо), цих
документів не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що як доказ сплати судового збору
позивачем долучено копію квитанції від
14.04.2014р., яка на думку суду, є неналежним
доказом сплати судового збору.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК передбачено, що
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Крім цього, приписами частини 2 ст. 36 ГПК
України передбачено, що письмові
докази подаються в оригіналі або в
належних чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р.,
копії, які видаються органами
державної влади України, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями та їх об'єднаннями усіх
форм власності, повинні бути
засвідчені з додержанням вимог п.5.27
Національного стандарту України
«Державна уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 07.04.2003р. № 55, а
разі якщо інструкціями з діловодства,
які діють у відповідних органах,
підприємствах, установах і
організаціях установлено додаткові
вимоги щодо оформлення копій, - також і
цих вимог. Подані сторонами копії
документів, виготовлені з
використанням технічних засобів
(фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності). У разі
невідповідності наданих суду копій
документів згаданим вимогам вони не
вважаються належними і допустимими
доказами і не беруться судом до уваги у
вирішенні спору.

В свою чергу, долучені до позовної
заяви копії документів не завірені у
відповідності до вимог закону, адже на
них лише проставлені печатки ФОП
ОСОБА_1 та міститься підпис невідомої
особи, без зазначення її прізвища,
ініціалів та посади, а тому, такі
документи не можуть вважатися
належними та допустимими доказами у
справі та братися судом до уваги.

Беручи до уваги вищевикладене,
керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України,
суд -

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) позовну
заяву і додані до неї документи, всього
на 11 аркушах.

Згідно ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення
позовної заяви без розгляду не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Суддя
Крупник Р.В.