ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 р.
Справа № 923/454/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Херсон,

до Малого комунального підприємства
"Водограй", смт. Білозерка Херсонської
області,

про стягнення 12 000,00 грн. пені,

за участю представників сторін:

від позивача - Куренков В.М., уповн.
представник, довіреність № 8-1/864 від
12.05.2014р.;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі
порушено за позовом Херсонського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(позивач) до Малого комунального
підприємства "Водограй" (відповідач) з
вимогами про стягнення з відповідача 12
000,00 грн. пені за несвоєчасну сплату
штрафу за порушення законодавства про
захист економічної конкуренції, який
був накладений на відповідача рішенням
від 18.10.2011р. № 68/П-1 Адміністративної
колегії позивача. Позовні вимоги
обґрунтовано твердженнями про
протиправне невиконання відповідачем
даного рішення, в частині сплати
накладеного на відповідача згідно з
п.2.1. резолютивної частини цього
рішення штрафу у розмірі 12 000,00 грн.,
наявністю підстав для стягнення у
судовому порядку пені, з розрахунку 1,5 %
від суми штрафу за кожен день
прострочення сплати штрафу, за 529 днів
прострочення сплати 12 000,00 грн. штрафу (з
них 23 дні з 04.02.2012р. по 26.02.2012р., 104 дні з
15.03.2012р. по 26.06.2012р., 15 днів з 11.07.2012р. по
25.07.2012р., 33 дні з 19.09.2012р. по 21.10.2012р., 146
днів з 09.01.2013р. по 03.06.2013р., 208 днів з
03.07.2013р. по 26.01.2014р), 14 днів прострочення
сплати 11 000,00 грн. штрафу (з 27.01.2014р. по
09.02.2014р), 11 днів прострочення сплати 8
000,00 грн. штрафу (з 10.02.2014р. по 20.02.2014р), 13
днів прострочення сплати 5 000,00 грн.
штрафу (з 21.02.2014р. по 05.03.2014р), за 20 днів
прострочення сплати 3 000,00 грн. штрафу (з
06.03.2014р. по 25.03.2014р), з урахуванням
обмежень, передбачених ч. 5 ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" (розмір пені не може
перевищувати розміру штрафу).

Відповідач надав відзив на позовну
заяву (а.с.63-68), згідно з яким позов не
визнає, просить суд не застосовувати
санкції по стягненню пені за
прострочення сплати штрафу у розмірі 12
000,00 грн. та відмовити в повному обсязі в
задоволенні позовних вимог, у зв'язку
із необґрунтованістю цих вимог та
їхньою невідповідністю нормам закону,
стверджуючи:

- про необґрунтованість нарахуванням
позивачем пені в межах періоду часу з
04.02.2012р. по 02.07.2013р.: з наступного дня
після дати прийняття господарським
судом Херсонської області рішення від
03.02.2012р. у справі № 5024/2476/2011 за позовом
відповідача про скасування рішення від
18.10.2011р. № 68/П-1 Адміністративної
колегії позивача, до дати прийняття
Вищим господарським судом України
остаточного рішення, постанови від
02.07.2013р., у даній справі;

- про бездіяльність позивача, в період з
02.07.2013р. до 21.01.2014р., щодо виконання
рішення від 18.10.2011р. № 68/П-1
Адміністративної колегії позивача та
постанови Вищого господарського суду
України від 02.07.2013р. по справі №
5024/2476/2011, в частині стягнення з
відповідача 12 000,00 грн. штрафу: позивач
направив відповідачеві листа з вимогою
надати інформацію про сплату 12 000,00 грн.
вказаного штрафу лише 21.01.2014р., позивач
не отримував виконавчого документу,
судового наказу, в порядку ст.116 ГПК
України, на виконання постанови Вищого
господарського суду України від
02.07.2013р. по справі № 5024/2476/2011;

- про відсутність у відповідача в
період часу з 03.07.2013р. по 26.01.2014р.
(протягом 208 днів) фінансової
можливості, через скрутне фінансове
становище відповідача, для сплати
одним платежем 12 000,00 грн. штрафу, який
накладений на відповідача згідно п.2.1.
резолютивної частини рішення від
18.10.2011р. № 68/П-1 Адміністративної
колегії позивача;

- про необґрунтованість нарахуванням
позивачем пені в межах періоду часу з
27.01.2014р. по 25.03.2014р.: після звернення
відповідача до позивача з заявою про
надання розстрочки сплати 12 000,00 грн.
штрафу, який накладений на відповідача
згідно п.2.1. резолютивної частини
рішення від 18.10.2011р. № 68/П-1
Адміністративної колегії позивача;

- про здійснення позивачем
неправильного розрахунку пені за
період з 27.01.2014р. по 25.03.2014р., внаслідок
нарахування пені за дні, в які
відповідачем здійснювалася часткова
сплата штрафу (27.01.2014р., 10.02.2014р., 21.02.2014р.,
06.03.2014р.) без врахування таких платежів
відповідача.

Відповідач належним чином
повідомлений судом про місце та час
розгляду справи: про відкладення
розгляду справи на 03.06.2014р. о 09-30 г. було
повідомлено судом присутніх в судовому
засіданні 13.05.2014р. представників
відповідача, про що зазначено у
протоколі судового засідання (а.с.90),
ухвалу суду від 13.05.2014р. про відкладення
розгляду справи на 03.06.2014р направлено
поштою за вказаною у позовній заяві
адресою відповідача.

Проте, представник відповідача у
судове засідання 03.06.2014р. не прибув.

Від позивача до суду не надходило
будь-яких заяв та клопотань щодо
судового засідання 03.06.2014р.

Електронною поштою до суду 03.06.2014р.
надійшло клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із хворобою юриста. Доказів на
підтвердження зазначених у цьому
клопотання обставин суду не надано.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка
представника сторони у судове
засідання є підставою для відкладення
розгляду справи у разі, якщо за його
відсутності неможливо розглянути
певну справу. Виходячи з обставин даної
справи, судом не вбачається
неможливості її розгляду, за
відсутності представника відповідача.
Розгляд справи за відсутності
представника відповідача при тому, що
відповідача належним чином було
повідомлено судом про місце та час
розгляду справи, не є порушенням
процесуальних прав відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги у повному обсязі, просить суд
задовольнити позов повністю, з
зазначених у позовній заяві підстав.

Після закінчення розгляду справи в
судовому засіданні 03.06.2014р., відповідно
до ст.85 ГПК України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши представника позивача, суд,
-

в с т а н о в и в:

Електронною поштою до суду 03.06.2014р.
надійшло клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із хворобою юриста. Доказів на
підтвердження зазначених у цьому
клопотання обставин суду не надано.
Згідно з ч. 2 ст. 4 3 ГПК України та ст. 33
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Виходячи з наведеного суд
відмовляє у задоволенні клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, у зв'язку із необґрунтованістю
такого клопотання.

Крім цього, судом встановлено, що
18.10.2011р. Адміністративною колегією
Херсонського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(надалі - ХОТВ АМКУ), відповідно до ч. 1
ст. 48 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", прийнято
рішення № 68/П-1 за результатами
розгляду справи № 42/1-11 про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції (надалі - рішення ХОТВ
АМКУ).

Відповідно до п. 1 резолютивної частини
цього рішення визнано, що Мале
комунальне підприємство "Водограй"
(надалі - відповідач) займає монопольне
становище на ринках централізованого
водопостачання та централізованого
водовідведення в межах власних діючих
мереж у смт Білозерка з часткою 100
відсотків.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини
рішення ХОТВ АМКУ визнано, що
відповідач, надаючи населенню послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення, відповідно, до
договорів, умовами яких встановлено
точки розподілу в яких послуги
передаються від виконавця споживачеві
всупереч пункту 22 Типового договору
(Типовий договір про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005р. № 630 - примітка суду) та
надаючи іншим споживачам послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення відповідно до
договорів, положення яких передбачають
право відповідача припиняти надання
послуг у разі невиконання споживачем
умов договорів, що суперечить вимогам
чинних законів та галузевих
нормативно-правових актів, вчинив
порушення, передбачене п. 2 ст. 50, ч. 1 ст.13
Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним становищем на
ринку, шляхом вчинення дій, які можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які б були неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку. Згідно з п. 2.1. резолютивної
частини рішення ХОТВ АМКУ за вчинення
цього порушення на відповідача
накладений штраф у розмірі 12 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 резолютивної частини
рішення ХОТВ АМКУ визнано, що
відповідач, надаючи бюджетним
установам та іншим споживачам послуги
централізованого водопостачання за
тарифами, завищеними за рахунок
включення рентабельності на рівні 117
відсотків та 221,4 відсотка та послуги
централізованого водовідведення за
рахунок включення рентабельності на
рівні 63 відсотка та 171,5 відсотка,
замість 15 і 50 відсотків, як-то
передбачено пунктом 21 Порядку (Порядок
формування тарифів на послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2006р. № 959, в редакції згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 02.04.2009р. № 400 - примітка суду), вчинив
порушення, передбачене п. 2 ст. 50, п. 1 ч. 2
ст.13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним становищем на
ринку, шляхом дій, які призвели до
ущемлення інтересів споживачів,
зокрема, встановлення таких цін
реалізації товару, які неможливо було б
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку. Згідно з п.3.1.
резолютивної частини рішення ХОТВ АМКУ
за вчинення цього порушення на
відповідача накладений штраф у розмірі
20 000,00 грн.

Відповідно до п.4 резолютивної частини
рішення ХОТВ АМКУ відповідача
зобов'язано у двомісячний строк із дня
отримання рішення ХОТВ АМКУ припинити
вказані порушення.

01.11.2011р. ХОТВ АМКУ надіслало
відповідачеві рекомендованого листа, з
повідомленням, з копією рішення ХОТВ
АМКУ та супровідним листом від 28.10.2011р.
№68-16/ж до нього (а.с.16), для
виконання цього рішення відповідачем в
добровільному порядку. Даний
рекомендований лист отриманий
відповідачем 02.11.2011р., що слідує з
відмітки у поштовому повідомленні
(а.с.16). За текстом вказаного
супровідного листа відповідача
повідомлено про порядок сплати штрафу
до державного бюджету, про
передбачений законом (ст.56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції") обов'язок відповідача
надати ХОТВ АМКУ докази сплати штрафу
та про нарахування пені, у разі
несплати штрафу у встановлений строк, у
розмірі 1,5 % від суми штрафу за кожен
день прострочення сплати штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
штраф за порушення законодавства про
захист економічної конкуренції
підлягає сплаті у двомісячний строк з
дня одержання рішення. Згідно з ч. 6 цієї
ж статті даного Закону за заявою особи,
на яку накладено штраф, органи
Антимонопольного комітету України
своїм рішенням мають право відстрочити
або розстрочити сплату штрафу. Згідно з
ч. 8 цієї ж статті даного Закону
встановлений обов'язок суб'єкта
господарювання протягом п'яти днів з
дня сплати штрафу надіслати до
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
документи, що підтверджують сплату
штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
рішення, що прийняті адміністративною
колегією територіального відділення
Антимонопольного комітету України у
справах про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції,
можуть бути перевірені за заявою осіб,
які брали участь у справі, або за
власною ініціативою у порядку
встановленому Антимонопольним
комітетом України. Згідно з частиною 4
цієї ж статті передбачено, що на час
проведення такої перевірки
Антимонопольний комітет може зупинити
виконання рішення, яке перевіряється,
про що письмово повідомляються особи,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" заявник, відповідач, третя
особа мають право оскаржити рішення
органів Антимонопольного комітету
України повністю або частково до
господарського суду. При цьому, дія
рішення органу Антимонопольного
комітету України, прийнятого
відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
зупиняється на час розгляду
господарським судом справи про
визнання недійсним цього рішення.

Відповідач та інші зацікавлені особи
не зверталися до Антимонопольного
комітету України з заявами про
перевірку рішення ХОТВ АМКУ, в порядку
ч. 1 ст. 57 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", й,
відповідно, дія рішення ХОТВ АМКУ
не зупинялася на час такої
перевірки. Доказів іншого відповідачем
не надано.

Разом з тим, в межах встановленого
спеціальним законом (Закон України "Про
захист економічної конкуренції")
двомісячного строку для оскарження в
судовому порядку рішень органів
Антимонопольного комітету України, МКП
"Водограй" був поданий до
господарського суду Херсонської
області позов з вимогами про
скасування рішення ХОТВ АМКУ. За цим
позовом ухвалою суду від 21.12.2011р. було
порушено провадження у справі №
5024/2476/2011. За результатами розгляду
справи №5024/2476/2011, рішенням від 03.02.2012р.
господарського суду Херсонської
області позов задоволено частково,
скасовано рішення ХОТВ АМКУ (далі
цитата) "в частині висновку за його
мотивувальною частиною про надання МКП
"Водограй" послуг централізованого
водопостачання та водовідведення
бюджетним установам, іншим споживачам
за завищеними тарифами у період з
01.06.2009р. по 31.12.2009р.", а в решті позову
відмовлено.

МКП "Водограй" оскаржило це рішення
господарського суду Херсонської
області до Одеського апеляційного
господарського суду, ухвалою якого від
27.02.2012р. відповідну апеляційну скаргу
МКП "Водограй" було прийнято до
розгляду. Постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
14.03.2012р. підтверджено законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду Херсонської
області від 03.02.2012р. по справі №
5024/2476/2011: це рішення залишено без змін, а
апеляційну скаргу на нього залишено
без задоволення. МКП "Водограй"
оскаржило дану постанову апеляційного
господарського суду до Вищого
господарського суду України, ухвалою
якого від 27.06.2012р. відповідну касаційну
скаргу МКП "Водограй" було прийнято до
розгляду. Постановою Вищого
господарського суду України від
10.07.2012р. скасовано рішення
господарського суду Херсонської
області від 03.02.2012р. та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 14.03.2012р. у справі № 5024/2476/2011,
передано зазначену справу на новий
розгляд до господарського суду
Херсонської області.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 26.07.2012р.
розпочато новий розгляд справи справі
№ 5024/2476/2011. За результатами цього
розгляду, рішенням господарського суду
Херсонської області від 18.09.2012р. позов
задоволено частково. А саме, визнано
частково недійсним п.2 резолютивної
частини рішення ХОТВ АМКУ, яким визнано
порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", встановлення
точок розподілу, в яких послуга
передається від виконавця послуги
споживачеві всупереч пункту 22
відповідного Типового договору. Також,
визнано недійсними повністю п. 3 та п.3.1.
резолютивної частини рішення ХОТВ АМКУ
та визнано частково недійсним п. 4
резолютивної частини рішення ХОТВ АМКУ
в частині приведення умов договорів
про надання послуг у відповідність до
Типового договору щодо точок
розподілу, а також, проведення
перерахунку бюджетним установам та
іншим споживачам за послуги
водопостачання та водовідведення. В
решті позову відмовлено.

ХОТВ АМКУ оскаржило вказане рішення
господарського суду Херсонської
області від 18.09.2012р. до Одеського
апеляційного господарського суду,
ухвалою якого від 22.10.2012р. відповідну
апеляційну скаргу ХОТВ АМКУ було
прийнято до розгляду. Постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 08.01.2013р. апеляційну скаргу ХОТВ
АМКУ задоволено, рішення
господарського суду від 18.09.2012р.
змінено: у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю. МКП "Водограй"
оскаржило дану постанову апеляційного
господарського суду до Вищого
господарського суду України, ухвалою
якого від 04.06.2013р. відповідну касаційну
скаргу МКП "Водограй" було прийнято до
розгляду. Постановою Вищого
господарського суду України від
02.07.2013р. цю скаргу задоволено частково,
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 08.01.2013р.
змінено, а саме, скасовано цю постанову
апеляційного господарського суду в
частині відмови МКП "Водограй" у
задоволенні позову стосовно визнання
недійсними п. 3 та п. 3.1. резолютивної
частини рішення ХОТВ АМКУ та частково -
щодо проведення перерахунку згідно п. 4
резолютивної частини рішення ХОТВ
АМКУ.

Вказане підтверджується наданими ХОТВ
АМКУ в матеріали справи копіями
зазначених процесуальних документів
господарських судів різних інстанцій
по справі №5024/2476/2011 (а.с.17-49).

21.01.2014р. ХОТВ АМКУ надіслало
відповідачеві листа від 21.01.2014р. № 8-1/123
(а.с.50), згідно з яким запропонувало
надати докази сплати штрафу, який був
накладений на відповідача згідно п.2.1.
резолютивної частини рішення ХОТВ
АМКУ.

Відповідач листом від 27.01.2014р. № 43
(а.с.51), який отримано позивачем 29.01.2014р.,
повідомив ХОТВ АМКУ про здійснення
платежу у сумі 1 000,00 грн. згідно з
платіжним дорученням від 27.01.2014р. № 33 на
часткову сплату вказаного штрафу, а
також, звернувся до ХОТВ АМКУ з
клопотанням про розстрочення сплати
штрафу на 12 місяців.

ХОТВ АМКУ відмовило у задоволенні
даного клопотання відповідача, що
слідує з листа ХОТВ АМКУ від 30.01.2014р. №
8-1/179 (а.с.53).

Вказаний штраф у розмірі 12 000,00 грн.
фактично сплачений відповідачем
п'ятьма платежами наступним чином: 1000,00
грн. платіжним дорученням № 33 від
27.01.2014р., 3000,00 грн. платіжним дорученням
№ 52 від 10.02.2014р., 3 000,00 грн. платіжним
дорученням № 79 від 21.02.2014р, 2 000,00 грн.
платіжним дорученням № 95 від 06.03.2014р. та
3 000,00 грн. платіжним дорученням № 139 від
26.03.2014р (а.с.52, 55, 57, 59, 60).

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" за
кожний день прострочення сплати штрафу
стягується пеня у розмірі півтора
відсотка від суми штрафу. Розмір пені
не може перевищувати розміру
накладеного штрафу. Нарахування пені
припиняється з дня прийняття
господарським судом рішення про
стягнення штрафу. Нарахування пені
зупиняється на час розгляду чи
перегляду господарським судом справи
про визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладання штрафу, а також
відповідного рішення (постанови)
господарського суду. Нарахування пені,
також, зупиняється на час розгляду
органом Антимонопольного комітету
України заяви особи, на яку накладено
штраф, про перевірку чи перегляд
рішення у справі про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 12 000,00 грн. пені
за 529 днів прострочення сплати 12 000,00
грн. штрафу (з них 23 дні з 04.02.2012р. по
26.02.2012р., 104 дні з 15.03.2012р. по 26.06.2012р., 15
днів з 11.07.2012р. по 25.07.2012р., 33 дні з 19.09.2012р.
по 21.10.2012р., 146 днів з 09.01.2013р. по 03.06.2013р.,
208 днів з 03.07.2013р. по 26.01.2014р.), а також, 14
днів прострочення сплати 11 000,00 грн.
штрафу (з 27.01.2014р. по 09.02.2014р), 11 днів
прострочення сплати 8 000,00 грн. штрафу (з
10.02.2014р. по 20.02.2014р), 13 днів прострочення
сплати 5 000,00 грн. штрафу (з 21.02.2014р. по
05.03.2014р), за 20 днів прострочення сплати 3
000,00 грн. штрафу (з 06.03.2014р. по 25.03.2014р). При
цьому, позивачем застосовано
встановлене за ч. 5 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
обмеження щодо граничного розміру
пені, а саме: розмір пені не може
перевищувати розміру штрафу. Тобто,
розмір пені за прострочення сплати
штрафу у розмірі 12 000,00 грн. не може
перевищувати 12 000,00 грн. Розрахунок пені
(а.с.10-11) судом перевірено.

За результатами перевірки цього
розрахунку судом враховано доводи
відзиву відповідача, зокрема, про
необґрунтованість нарахування пені за
періоди часу з 04.02.2012р. по 26.02.2012р. (за 23
дні), оскільки у цей період часу у
відповідача, в силу ч. 4 ст.60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" ("дія рішення органу
Антимонопольного комітету України,
прийнятого відповідно до ч. 1 ст. 48
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", зупиняється на час
розгляду господарським судом справи
про визнання недійсним цього рішення"),
відсутній обов'язок щодо виконання
рішення ХОТВ АМКУ, зокрема, в частині
сплати 12 000,00 грн. штрафу. Обґрунтування
- у період з 04.02.2012р. по 26.02.2012р. відсутнє
судове рішення у справі № 5024/2476/2011 по
суті спору, яке набрало законної сили,
тому розгляд справи про оскарження
рішення ХОТВ АМКУ не завершений. З
аналогічних фактичних та юридичних
підстав судом враховано доводи відзиву
відповідача, зокрема, про
необґрунтованість нарахування пені за
періоди часу з 11.07.2012р. по 25.07.2012р. (за 15
днів), оскільки у цей період часу
відсутнє судове рішення у справі №
5024/2476/2011, яке набрало законної сили
(рішення господарського суду
Херсонської області від 03.02.2012р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 14.03.2012р. у
справі № 5024/2476/2011 скасовано постановою
Вищого господарського суду України від
10.07.2012р.). З аналогічних фактичних та
юридичних підстав судом враховано
доводи відзиву відповідача, зокрема,
про необґрунтованість нарахування
пені за періоди часу з 19.09.2012р. по
21.10.2012р. (за 33 дні), оскільки у цей період
часу відсутнє судове рішення у справі
№ 5024/2476/2011, яке набрало законної сили.

Разом з тим судом, відхилено всі інші
доводи відзиву відповідача з огляду на
таке.

Розгляд судової справи № 5024/2476/2011 за
позовом МКП "Водограй" з вимогами про
скасування рішення ХОТВ АМКУ
закінчився з прийняттям Вищим
господарським судом України постанови
від 02.07.2013р. у справі № 5024/2476/2011. Після
прийняття Вищим господарським судом
України цієї постанови, рішення ХОТВ
АМКУ залишилося обов'язковим до
виконання відповідачем, зокрема, в
частині виконання п.2.1. резолютивної
частини рішення ХОТВ АМКУ, щодо сплати
накладеного на відповідача штрафу у
розмірі 12 000,00 грн. Нормами
законодавства України про захист
економічної конкуренції не
передбачено обов'язку
Антимонопольного комітету України
та/або органу чи відділення цього
Комітету надсилати суб'єкту
господарювання, на якого накладений
штраф за порушення такого
законодавства, окреме нагадування щодо
необхідності сплати штрафу. Й,
відповідно, неотримання зазначеного
нагадування не звільняє суб'єкта
господарювання, на якого накладений
штраф за порушення законодавства про
захист економічної конкуренції від
обов'язку сплатити такий штраф.

Додатково суд зазначає, що для сплати
суб'єктом господарювання, в
добровільному порядку, штрафу за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, у разі, якщо
рішення Антимонопольного комітету
України або його органу про накладення
штрафу оскаржувалося до суду та за
результатами судового розгляду не
визнано недійсним (не скасовано), не
потрібно отримання Антимонопольним
комітетом України чи його відділенням
судового наказу на сплату штрафу, для
подальшого надсилання цього наказу
суб'єкту господарювання, на якого
накладений штраф. Твердження
відповідача про інше не ґрунтуються на
приписах норм законодавства України
про захист економічної конкуренції та
Господарського процесуального кодексу
України. Постановою Вищого
господарського суду України від
02.07.2013р. у справі № 5024/2476/2011
не передбачено видання будь-якого
наказу про стягнення грошових сум з МКП
"Водограй".

Відповідно до норм законодавства
України про захист економічної
конкуренції скрутне фінансове
становище відповідача не визначено як
підставу для відмови відповідача, в
односторонньому порядку, від сплати
штрафу за порушення такого
законодавства. Таке фінансове
становища суб'єкта господарювання, на
якого накладений штраф за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, є підставою для звернення
цього суб'єкта, до Антимонопольного
комітету України чи відділення цього
Комітету, в порядку ч. 6 ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", з заявою про надання
відстрочки чи розстрочки сплати
штрафу. При цьому, відповідачем не
надано доказів звернення з відповідною
заявою до ХОТВ АМКУ у період часу в
період часу з 03.07.2013р. по 26.01.2014р.

Твердження про необґрунтованість
нарахуванням пені в межах періоду часу
з 27.01.2014р. по 25.03.2014р.: після звернення
відповідача до позивача з заявою про
надання розстрочки сплати 12 000,00 грн.
штрафу, який накладений на відповідача
згідно п.2.1. резолютивної частини
рішення ХОТВ АМКУ, не мають під собою
підстав. Нормами законодавства України
про захист економічної конкуренції не
передбачено зупинення нарахування
пені на час розгляду Антимонопольним
комітетом України та/або відділенням
цього Комітету, заяви суб'єкта
господарювання, на якого накладено
штраф за порушення такого
законодавства, про надання відстрочки
та/або розстрочки сплати даного штрафу.
Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
нарахування пені зупиняється, на час
розгляду органом Антимонопольного
комітету України, лише, заяви особи, на
яку накладено штраф, про перевірку чи
перегляд рішення у справі про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції. Додатково,
суд зазначає про те, що листа
відповідача від 27.01.2014р. № 43, з
клопотанням про розстрочення сплати
штрафу, фактично, отримано ХОТВ АМКУ
29.01.2014р., що слідує з відповідної
відмітки (відбитку штампу про
реєстрацію вхідної кореспонденції).

Твердження про здійснення позивачем
неправильного розрахунку пені за
період з 27.01.2014р. по 25.03.2014р., внаслідок
нарахування пені за дні, в які
відповідачем здійснювалася часткова
сплата штрафу (27.01.2014р., 10.02.2014р., 21.02.2014р.,
06.03.2014р.) без врахування таких платежів
відповідача, не мають під собою
підстав.

За станом на 27.01.2014р., після здійснення
відповідачем платежу у сумі 1000,00 грн.
згідно з платіжним дорученням № 33 від
27.01.2014р. розмір несплаченого залишку
штрафу склав 11000,00 грн., й, саме, на суму 11
000,00 грн. позивачем була нарахована
пеня за 27.01.2014р. - складову періоду
нарахування пені з 27.01.2014р. по 09.02.2014р. За
станом на 10.02.2014р., після здійснення
відповідачем платежу у сумі 3000,00 грн.
згідно з платіжним дорученням № 52 від
10.02.2014р. розмір несплаченого залишку
штрафу склав 8 000,00 грн., й, саме, на суму 8
000,00 грн. позивачем була нарахована пеня
за 10.02.2014р. - складову періоду
нарахування пені з 10.02.2014р. по 20.02.2014р. За
станом на 21.02.2014р., після здійснення
відповідачем платежу у сумі 3000,00 грн.
згідно з платіжним дорученням № 79 від
21.02.2014р. розмір несплаченого залишку
штрафу склав 5 000,00 грн., й, саме, на суму
5000,00 грн. позивачем була нарахована
пеня за 21.02.2014р. - складову періоду
нарахування пені з 21.02.2014р. по 05.03.2014р. За
станом на 06.03.2014р., після здійснення
відповідачем платежу у сумі 2000,00 грн.
згідно з платіжним дорученням № 95 від
06.03.2014р. розмір несплаченого залишку
штрафу склав 3 000,00 грн., й, саме, на суму 3
000,00 грн. позивачем була нарахована пеня
за 06.03.2014р. - складову періоду
нарахування пені з 06.03.2014р. по 25.03.2014р.

Разом з тим, суд зазначає про
правильність нарахування позивачем
пені за 458 днів прострочення сплати 12
000,00 грн. штрафу (104 дні з 15.03.2012р. по
26.06.2012р., 146 днів з 09.01.2013р. по 03.06.2013р. та 208
днів з 03.07.2013р. по 26.01.2014р.), а також, про
правильність нарахування пені за 14
днів прострочення сплати 11 000,00 грн.
штрафу (з 27.01.2014р. по 09.02.2014р), за 11 днів
прострочення сплати 8 000,00 грн. штрафу (з
10.02.2014р. по 20.02.2014р), за 13 днів
прострочення сплати 5 000,00 грн. штрафу (з
21.02.2014р. по 05.03.2014р), за 20 днів
прострочення сплати 3 000,00 грн. штрафу (з
06.03.2014р. по 25.03.2014р). Тобто, про
правильність нарахування пені у
загальному розмірі 87945,00 грн.

87 945,00 грн. = ((12 000, 00 грн. / 100 ) х 1,5 ) х 458 +
5505,00 грн.

Доказів сплати пені у розмірі, 12 000,00
грн., відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" з
метою захисту інтересів держави,
споживачів та суб'єктів господарювання
Антимонопольний комітет України у
зв'язку із порушеннями законодавства
про захист економічної конкуренції
подає позови до суду, зокрема, про
стягнення несплачених у добровільному
порядку штрафів та пені. Згідно з ч. 7 ст.
56 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" при несплаті
штрафу у строки, передбачені рішенням,
та пені органи Антимонопольного
комітету України стягують штраф та
пеню у судовому порядку.

Викладені встановлені судом фактичні
обставини та наведені правові норми є
підставами для задоволення позову у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 44 ГПК України розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру сплачується
судовий збір за ставкою 2 % ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" ставки
судового збору визначаються виходячи
із встановленого законом розміру
мінімальної заробітної плати станом на
01 січня календарного року, в якому
відповідна заява подається до суду.
Позивач у березні 2014 року подав до
господарського суду позовну заяву про
стягнення 14 000,00 грн. Розмір мінімальної
заробітної плати станом на 01.01.2014р.
становив 1 218,00 грн. Таким чином, у
відповідності до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання
вказаної позовної заяви має бути
сплачений судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

Відповідно до п. 12 ст.5 Закону України
"Про судовий збір" Антимонопольний
комітет України у справах, що
вирішуються на підставі законодавства
про захист економічної конкуренції та
законодавства про здійснення
державних закупівель звільнений від
сплати судового збору. Відповідно до ч.
3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від
сплати якого позивач у встановленому
порядку звільнений, стягується з
відповідача в доход бюджету
пропорційно розміру задоволених вимог,
якщо відповідач не звільнений від
сплати судового збору. Позов
задовольняється у повному обсязі, у
зв'язку з цим судовий збір повністю, у
сумі 1827,00 грн., має бути покладений на
відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Малого комунального
підприємства "Водограй"
(місцезнаходження: 75000, Херсонська обл.,
Білозерський район, смт. Білозерка,
пров.-к Харченка, 46/48; ідентифікаційний
код юридичної особи 31874082) 12 000
(дванадцять тисяч) грн. 00 коп. пені в
доход Державного бюджету України, із
зарахуванням коштів за реквізитами:
одержувач - УДКСУ у м.Херсоні,
ідентифікаційний , банк
ГУДКСУ у Херсонській області, МФО 852010,
р/р № 0002, код доходу 21081100.

Стягувач: Херсонське обласне
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України
(ідентифікаційний код юридичної особи
21292403).

3. Стягнути з Малого комунального
підприємства "Водограй"
(місцезнаходження: 75000, Херсонська обл.,
Білозерський район, смт. Білозерка,
пров.-к Харченка, 46/48; ідентифікаційний
код юридичної особи 31874082) до
спеціального рахунку державного
бюджету (р/р № 3002, МФО 852010,
ідентифікаційний ,
одержувач УДКСУ у місті Херсоні, Банк
ГУДКСУ у Херсонській області) 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

Стягувач: Державна податкова інспекція
у м.Херсоні Херсонської області
Державної податкової служби
(ідентифікаційний код юридичної особи
21296163).

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.07.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов