ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Справа № 904/8595/13
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В.
(доповідач)суддівДроботової Т.Б., Швеця
В.О.розглянувши матеріали касаційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Євраз- Дніпропетровський
металургійний завод ім.Петровського"на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.04.14 у справі№904/8595/13 Господарського
суду Дніпропетровської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Євраз- Дніпропетровський
металургійний завод ім.
Петровського"доТовариства з обмеженою
відповідальністю
"САНПЛАСТ"простягнення 28 531,77 грнВ
судовому засіданні взяли участь
представники:
від позивача: Ромащенко К.В. - за дов.
від 16.12.13; від
відповідача: не з'явилися, проте
належно повідомлені про час і місце
розгляду касаційної скарги.

Публічним акціонерним товариством
"Євраз-Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського" у
листопаді 2013 року заявлений позов про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "САНПЛАСТ" 28 531,77грн. -
боргу за безоблікове водокористування.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
вказував на те, що 01.01.11 між ним та
відповідачем укладений договір №ДВ 6-11
про надання послуг з водопостачання,
водовідведення і транспортування
питної води. Позивач зазначав, що 24.01.13
під час проведення перевірки
водопровідної системи відповідача і
пристроїв на ній, виявлено обвідний
трубопровід діаметром 50 мм, на якому
була відчинена засувка і зірвана
пломба №85570, що за твердженням
позивача, є порушення відповідачем
пунктів 5.10, 5.18 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань житлово -
комунального господарства України від
27.06.08 №190 (надалі - Правила №190). Позивач
зауважував, що оскільки показання
лічильників знімалось 29.12.12, то
початком безоблікового
водокористування відповідачем є 30.12.12,
відтак вважав, що останній має сплатити
позивачеві за безоблікове споживання
5740,80 м3 води. При цьому, позивач
посилався на приписи статей 11, 13, 15, 16, 526,
610, 611, 623, 626, 629 Цивільного кодексу
України, статей 173,174, 175, 193, 194, 226
Господарського кодексу України.

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.02.14, ухваленим суддею
Коваленко О.О., у задоволенні позовних
вимог відмовлено. Суд першої інстанції,
установивши відсутність доказів
підтверджуючих опломбування засувки і
зірвання її з вини відповідача, визнав
недоведеним факт безоблікового
споживання відповідачем води у спірний
період, а відтак і наявності у
останнього обов'язку сплатити суму
заявлену до стягнення.

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: Герасименко І.М. - головуючого,
Кузнецова І.Л., Сизько І.А., повторно
розглянувши спір по суті та
установивши ті ж обставини справи,
постановою від 22.04.14, перевірене
рішення у справі залишив без змін, а
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського" залишив без
задоволення.
Публічне
акціонерне товариство
"Євраз-Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить судові рішення у справі
скасувати, та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник,
посилаючись на підпункт 2 пункту 1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.12
№6 "Про судове рішення", пункти 5.10, 7.3
Правил №190, приписи статей 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, вказує на те, що судами
безпідставно не прийнято до уваги
докази опломбування засобів обліку та
здійснення відповідачем безоблікового
водопостачання. На думку скаржника,
оцінка судами наданих доказів та
висновки щодо їх неналежності не
відповідають обставинам справи і
порядку опломбування засобів обліку.
Водночас, скаржник, посилаючись на
пункти 5.22, 5.13, 5.18 Правил №190 вказує на
те, що відповідальність за збереження
цілісності пломб покладається на
відповідача.

Від Товариства з обмеженою
відповідальністю "САНПЛАСТ" відзиву на
касаційну скаргу судом не отримано.
Водночас, від товариство надійшло
клопотання про відкладення розгляду
касаційної скарги у зв'язку з
відпусткою представника товариства
без клопотання про продовження строку
розгляду касаційної скарги, проте,
вказане клопотання колегією суддів
відхиляється, оскільки учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно
зі статтею 28 Господарського
процесуального кодексу України, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. При цьому, заявником не
доведено неможливості заміни
представника. Враховується і те, що
ухвалою Вищого господарського суду
України від 19.06.14 про призначення
скарги до розгляду сторони
попереджались про те, що нез'явлення їх
представників у судове засідання не є
перешкодою для розгляду касаційної
скарги.
Вищий господарський суд
України, заслухавши доповідь судді
Добролюбової Т.В.,та пояснення
присутнього у судовому засіданні
представника позивача, переглянувши
матеріали справи і доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судами приписів чинного
законодавства, відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Судами попередніх інстанцій
установлено, і це підтверджується
матеріалами справи, що 01.01.11 між
Публічним акціонерним товариством
"Євраз- Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського" -
постачальником та Товариством з
обмеженою відповідальністю "САНПЛАСТ" -
абонентом, укладено договір №ДВ6-11 про
надання послуг з водопостачання,
водовідведення та транспортування
питної води, за умовами якого
постачальник зобов'язався надати
абоненту послуги з водопостачання,
водовідведення і транспортування
питної води в об'ємах, вказаних даним
договором, а абонент зобов'язався
своєчасно сплачувати за надані
послуги. Пунктом 2.1 договору сторони
визначили, що кількість використаної
абонентом питної води та стоків
визначається за показанням повірених
та опломбованих приладів обліку
спожитої води та скиду стоків за умови
їх роботи в діапазоні вимірів з
нормованою похибкою; за нижньою межею
діапазону вимірів, у випадку виходу за
її межі і у відповідності з пунктом 3.3
Правил у випадку виходу за верхню межу.
Пунктом 2.5 цього ж договору сторони
домовились, що у разі, коли абонент не
має необхідних засобів обліку води та
стоків, його водокористування
вважається безобліковим та витрати
води визначаються за пропускною
спроможністю труби вводу при швидкості
руху в ньому 2м/сек, й дією її повним
січенням упродовж 24 годин на добу.
Пунктом 3.1 договору сторони погодили
права постачальника, зокрема останній
має право проводити огляд
водопровідних та каналізаційних
систем абонента, приладів та установ на
них, контролювати раціональне
водоспоживання, а пунктом 4.2 договору
сторони узгодили, що на абонента
покладається обов'язок слідкувати за
схоронністю приладів обліку, пломб та
з'єднань водолічильника, запірної
арматури, манометру, термометру та
іншого обладнання водомірного вузла.
Судами також установлено, що 24.01.13 під
час проведення позивачем перевірки
водопровідної системи відповідача і
пристроїв на ній, виявлено обвідний
трубопровід діаметром 50мм, на якому
перебувала відчинена засувка та
зірвана пломба №85570, про що складено
відповідний акт. Як убачається з
матеріалів справи, предметом судового
розгляду є вимога Публічного
акціонерного товариства
"Євраз-Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського"
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "САНПЛАСТ" 28 531,77грн. -
боргу за безоблікове водокористування
в період з 30.12.12 до 24.01.13. Порядок
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
населених пунктів України, визначено
Правилами користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затвердженими наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України №190 від 27.06.08.
Відповідно до пункту 2.1. Правил №190
договірні відносини щодо користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення здійснюються виключно
на договірних засадах згідно із
Законами України "Про питну воду та
питне водопостачання" та "Про
житлово-комунальні послуги". Пунктом 5.10
Правил №190 визначено, що засоби обліку
в місцях їх приєднання до
трубопроводів повинні бути
опломбовані представником виробника і
захищені від несанкціонованого
втручання в їх роботу, яке може
порушити достовірний облік кількості
отриманої води. Засувки на обвідних
лініях повинні бути опломбовані
виробником. Неопломбовані засоби
обліку до експлуатації не
допускаються. Відповідно до статті 23
Закону України "Про питну воду та питне
водопостачання" підприємства питного
водопостачання мають право
здійснювати контроль за технічним
станом інженерного обладнання
будинків та споруд, вимагати
термінового усунення витоків з
водопровідних мереж та, обладнання,
сприяти впровадженню засобів обліку та
регулювання споживання питної води.
Пунктом 5.18 Правил №190 передбачено, що
споживач відповідає за цілісність та
збереження засобів обліку, пломб і
деталей пломбування, встановлених
представниками територіальних
органів Держспоживстандарту та
виробником в місцях з'єднань засобів
обліку, запірної арматури, манометра та
іншого обладнання вузла обліку
незалежно від місця його розташування.
Знімати засоби обліку, здійснювати
будь-які заміни їх частин або зміни
положення на водомірному вузлі, де їх
встановлено, знімати пломби, накладені
органами Держспоживстандарту або
виробником, має право лише виробник
або споживач за дозволом виробника. У
разі самовільних дій споживач сплачує
витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих
Правил. Згідно з пунктами 3.3. Правил №190
у разі безоблікового водокористування
виробник виконує розрахунок витрат
води за пропускною спроможністю труби
вводу при швидкості руху води в ній 2,0
м/сек та дією її повним перерізом
упродовж 24 годин за добу. Пунктом 3.4.
Правил №190 передбачено, що
розрахунковий період при
безобліковому водокористуванні
встановлюється з дня початку такого
користування. Якщо термін початку
безоблікового водокористування
виявити неможливо, розрахунковий
період становить один місяць. За
пунктом 3.2 Правил №190 водокористування
вважається безобліковим, якщо споживач
самовільно приєднався до систем
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення або
самовільно користується ними. За
приписами статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд, у визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно з приписами статті 34
цього ж Кодексу господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи; обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Належними є докази, які
містять відомості про факти, що входять
у предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору.
Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. За приписами
статті 43 вказаного Кодексу
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі усіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідно до частини 2 статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти їх.
Дослідивши усі обставини справи та
надавши оцінку зібраним у справі
доказам, судами попередніх інстанцій
установлено, що позивачем не надано
доказів, які б свідчили про вину
відповідача у відсутності пломби на
засувці, і це виключає можливість
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "САНПЛАСТ" спірної
суми. Щодо наданого позивачем на
підтвердження порушення відповідачем
вимог Правил №190 акта від 24.01.13, то акт
не має для господарського суду
заздалегідь встановленої доказової
сили і є одним з доказів у справі, який,
як убачається з матеріалів справи,
оцінений судами обох інстанцій
відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України у
сукупності з усіма доказами. Щодо
доводу скаржника про те, що
відповідальність за збереження
цілісності пломб покладається на
відповідача, то ці твердження були
предметом розгляду в суді апеляційної
інстанції, і як правильно зазначено
судом, дійсно Правилами №190
передбачена необхідність опломбування
засувки на обвідних лініях та
відповідальність абонента за
цілісність та збереження засобів
обліку, однак, позивачем не надано
доказів фактичного опломбування
обвідного трубопроводу та засувки, що
унеможливлює висновок про наявність
винних дій відповідача у знятті цих
пломб. Посилання скаржника на невірне
застосування судами положень Правил
№190 визнається безпідставним, оскільки
ґрунтується на незадоволенні
останнього з оцінкою судами доказів у
справі та установленими обставинами
щодо недоведеності факту порушення
відповідачем вимог Правил №190. За таких
установлених обставин справи, висновки
судів про відсутність підстав для
стягнення з відповідача 28 531,77грн. боргу
за безоблікове водокористування у
спірний період визнається
правомірними. Інші доводи, викладені в
касаційній скарзі також не можуть бути
підставою для скасування постанови у
справі, оскільки стосуються
переоцінці доказів, яка відповідно до
приписів частини 2 статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України знаходиться поза межами
компетенції суду касаційної інстанції.
Отже, з урахуванням меж перегляду
справи в касаційній інстанції колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваної постанови у
справі та задоволення касаційної
скарги. Витрати за розгляд касаційної
скарги покладаються на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.04.14 у справі №904/8595/13 залишити без
змін.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз
Дніпропетровський металургійний завод
ім.Петровського" залишити без
задоволення.

Головуючий суддя
Т.Добролюбова

Судді
Т.Дроботова

В.Швець