Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "01" липня 2014 р.
Справа № 906/616/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Фрегер Г.Й. - довіреність
б/н від 11.04.2014;

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроресурс"
(с.Наталівка, Новоград-Волинський
район, Житомирська область)

до Дочірнього підприємства
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (м.Житомир)

про стягнення 166225,33 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 166225,33 грн.
заборгованості за поставлений товар.

Представник позивача позов підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві. Надав усні пояснення по
суті спору. Подав письмове клопотання ,
яке було задоволено судом, про
долучення документів до матеріалів
справи (а.с. 68-72).

Згідно заяви від 01.07.2014 (а.с. 71) позивач
просить вважати відповідачем у справі
ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК
"АДУ". Усно пояснив, що вказана заява
подається для того, щоб відповідача не
зазначати в особі філії
"Новоград-Волинський ДЕД" ДП
Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України" та
стягнути заборгованість безпосередньо
з ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК
"АДУ".

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.95 ЦК України,
філією є відокремлений підрозділ
юридичної особи, що розташований поза
її місцезнаходженням та здійснює всі
або частину її функцій. Філії та
представництва не є юридичними
особами. Вони наділяються майном
юридичної особи, що їх створила, і діють
на підставі затвердженого нею
положення. Керівники філій та
представництв призначаються юридичною
особою і діють на підставі виданої нею
довіреності.

У відповідності до ч. 4 ст. 28 ГПК України,
повноваження сторони, або третьої
особи від імені юридичної особи може
здійснювати її відокремлений
підрозділ, якщо таке право йому надане
установчими, або іншими документами.

При цьому, п. 1.7. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
відповідно до чинного законодавства,
зокрема, Цивільного та Господарського
кодексів України, Законів України "Про
господарські товариства", "Про
акціонерні товариства", "Про банки і
банківську діяльність", юридичні особи
для здійснення своїх функцій мають
право створювати філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи, які не є
юридичними особами. Коло повноважень
відокремленого підрозділу юридичної
особи стосовно здійснення у
господарському суді повноваження
сторони у справі від імені цієї особи
визначається установчими документами
останньої, положенням про відособлений
підрозділ, яке затверджено юридичною
особою, або довіреністю, виданою нею ж у
встановленому порядку керівникові
цього підрозділу. При цьому слід мати
на увазі, що с т о р о н о ю у справі є ю р
и д ич н а о с о б а, від імені якої діє
відособлений підрозділ, і рішення
приймається саме стосовно
підприємства чи організації -
юридичної особи, але в особі її
відокремленого підрозділу, наприклад:
"Стягнути з підприємства "А" в особі
його відокремленого підрозділу - філії
N 1 на користь організації "Б" в особі її
Н-ської філії таку-то суму".

Як вбачається з п. 3.3. Положення філії
"Новоград-Волинська ДЕД" дочірнього
підприємства "Житомирський облавтодор"
Державної акціонерної компанії
"Автомобільні дороги України" (а.с. 63-64)
Філія може від імені і за д о р у ч е н н
я м директора підприємства укладати
договори відповідно до предмета
діяльності підприємства, а також
представляти інтереси Філії і
Підприємства у всіх установах,
організаціях, підприємствах,
об'єднаннях, асоціаціях у межах наданих
їй повноважень.

Оскільки відповідачем не
предоставлено на вимогу суду та
заперечується (а.с. 41-46) факт надання
Дочірнім підприємством "Житомирський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
довіреності Філії "Новоград-Волинський
ДЕД" на представництво інтересів ДП,
враховуючи п. 1.7. вищевказаної
Постанови Пленуму ВГСУ, а також заяву
позивача (а.с. 71), відповідачем у справі
слід вважати Дочірнє підприємство
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України", без зазначення філії.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив. Згідно заяви №873
від 27.06.2014 (а.с. 61) просив відкласти на
іншу дати розгляд справи, у зв'язку із
зайнятістю його представника у інших
справах. До заяви додано копію ухвали
господарського суду Житомирської
області від 19.06.2014 у справі №906/1725/13,
копію ухвали ВГСУ від 18.04.2014 у справі
№906/1304/13 та копію Положення про Філію
(а.с. 61-66).

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відхилення
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, з огляду
на наступне. Згідно ст.77 ГПК України,
підставами для відкладення розгляду є
обставини, за яких спір н е м о ж е
бути в и р і ш е н о в даному судовому
засіданні, зокрема: нез'явлення в
засідання представників сторін, інших
учасників судового процесу; неподання
витребуваних доказів; необхідність
витребування нових доказів; залучення
до участі в справі іншого відповідача,
заміна неналежного відповідача;
необхідність заміни відведеного судді,
судового експерта. Натомість,
враховуючи наявні у справі та подані
представником позивача матеріали, а
також те, що явка представника
відповідача обов'язковою не
визнавалася, відсутність представника
останнього, на думку суду, не
перешкоджає вирішенню спору по суті.
Суд також звертає увагу, що чинне
законодавство не обмежує
представництво в судовому процесі лише
одним конкретним представником від
кожної сторони, тому відповідач мав
право направити іншого, належним чином
уповноваженого представника, для
участі в даному судовому засіданні.
Крім того, у випадку неможливості
направлення в судове засідання своїх
повноважних представників, до дня
судового засідання, відповідач мав
право подати через канцелярію
господарського суду витребувані
ухвалою документи, про що було
зазначено в ухвалі суду від 03.06.2014 (а.с.
54). Також у зазначеній ухвалі
відповідач попереджався, що у разі
неподання відповідачем відзиву на
позовну заяву та витребуваних судом
документів, справа буде розглянута за
наявними в ній матеріалами, згідно
приписів ст.75 ГПК України.

У відповідності до ст.75 ГПК України,
справа розглядається за наявними в ній
документами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані до справи
документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач у позовній заяві та
вбачається з матеріалів справи, 01
жовтня 2013 між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроресурс"
(постачальник, позивач) та Філією
"Новоград-Волинський ДЕД" (покупець)
укладено Договір поставки №109 (далі -
Договір (а.с. 9-11).

Позивач вказує, що відповідно до умов
укладеного Договору, згідно накладної
№РН-0000027 від 19.11.2013 поставив
відповідачу товар на суму 172331,19грн. (а.с.
12).

Однак, як зазначає позивач, відповідач
свої зобов'язання щодо здійснення
розрахунків за Договором не виконав,
внаслідок чого станом на час звернення
з позовом до суду за останнім рахується
заборгованість в сумі 166225,33грн., про
стягнення якої заявлено позов.

Посилаючись на ст.265 ГК України, ч.1 ст.509,
ст.526, ч.1 ст.530, ст.625, ч.1 ст.712 ЦК України,
позивач робить висновок, що оскільки
товар за Договором було поставлено
19.11.2013, про що свідчить підписана
видаткова накладна, то строк оплати
настав 20.11.2013.

Відповідач, згідно відзиву на позовну
заяву (а.с. 41-46) позов заперечує. Зокрема,
вказує, що:

- у відповідності до п.п. 3.1. Положення
про Філію ДП "Новоград-Волинська ДЕД" ДП
"Житомирський облавтодор", остання є
відособленим підрозділом ДП
"Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України", тому
згідно ст. 1, 21 ГПК України, ч. 4 ст. 64 ГК
України, ч.ч .1,3,4 ЦК України, Філія не
може бути стороною у справі;

- Договір підписано начальником Філії
"Новоград-Волинська ДЕД" ДП
"Житомирський облавтодор", тобто, від
імені відповідача особою, повноваження
якої на момент укладення Договору не
встановлені;

- філія не є юридичною особою, тому не
може набувати від свого імені
цивільних прав та обов'язків;

- всупереч ст.15, п.4 ст.180 ГК України,
Інструкції про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання за якістю, затвердженою
Постановою Держарбітражу СРСР від
25.04.1966 року №П-7, відповідачем не
одержувались жодні документи про
якість товару, що підтверджується в
наданих до суду товаро-транспортних
накладних, де в графі 8 "з вантажем
слідують документи" відсутній запис
про супровідні документи;

- видаткова накладна РН-0000027 від 19.11.2013
не може вважатися належним доказом
отримання товару відповідачем,
оскільки остання не відповідає вимогам
п. 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995, ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", так як в ній
відсутні відомості щодо прізвища, ім'я,
по-батькові особи, яка отримала товар
та яка відповідає за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, а також не зазначені
дані, які дають змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції та отримала
товар, відсутні посилання на реквізити
довіреності на одержання матеріальних
цінностей.

Звертає увагу, що в наданих до
матеріалів справи ТТН:

- відсутній номер подорожнього листа;

- не заповнені графи ТТН, які стосуються
вантажно-розвантажувальних операцій;

- відсутнє прізвище, ініціали та підпис
відповідальної особи за проведення
навантажувальних робіт;

- не заповнені рядки, де фіксується факт
прийняття-передачі вантажу, а саме не
вказано прописом загальну кількість та
загальну масу вантажу, не записана
посада, прізвище, ініціали, підпис
особи, яка прийняла суміш;

- не стоїть підпис відповідальної особи
відповідача, яка отримала товар;

- відсутній розділ "інші відомості", які
підтверджують реальність перевезення
товару, нарахування заробітної плати
водію.

Стверджує, що на адресу відповідача
офіційні вимоги позивача про сплату
коштів не надходили, тому строк
виконання обов'язку з оплати товару не
настав, що є підставою для відмови у
позові.

Позивач, згідно письмових пояснень від
01.07.2014 (а.с. 69-71), стосовно тверджень
відповідача, що договір від імені
відповідача підписано особою,
повноваження якої не встановлено,
вказав, що інформацію стосовно
повноважень посадових осіб
відповідача позивач не знав та не міг
знати, оскільки це є внутрішньою
інформацією відповідача, а позивач не
належить до структури Облавтодора.
Зауважує, що відповідач не заперечує,
що він знав про укладення договору та
той факт, що даний договір був вчинений
у його інтересах. При цьому, вказує, що
відповідачем також не надано жодних
доказів невизнання цього Договору, з
відповідним позовом до суду про
визнання Договору недійсним
відповідач не звертався.

Стосовно позиції відповідача щодо
видаткової накладної, вказує, що
остання була підписана представником
філії та скріплена її печаткою, про що
не заперечувала представник
відповідача в судовому засіданні.
Також звертає увагу, що відповідач у
підписаному ним Акті звірки взаємних
розрахунків підтвердив існування
заборгованості за укладеним Договором
та видатковою накладною.

Зазначив, що документи, які
підтверджують якість товару були
передані відповідачу разом із товаром,
оскільки Договором не обумовлено їх
передачу під розпис покупця, жодних
заперечень щодо якості поставленого
товару на адресу відповідача не
надходило.

Дослідивши надані до справи документи,
врахувавши приписи законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
господарський суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
враховуючи наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги ґрунтуються на Договорі
поставки №109 від 01.10.2013 (а.с. 9-11).

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 712 ЦК
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За умовами п. 1.1. Договору, позивач
зобов'язався в порядку та на умовах,
визначених цим Договором передати у
власність покупця товар, а відповідач
зобов'язався в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, прийняти й
оплатити товар. Під товаром у цьому
Договорі розуміється асфальтобетонна
суміш тип Б марка 1 (п.1.2 Договору).

За умовами п. 1.5. Договору, загальна
кількість товару, його часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура), одиниці виміру товару та
ціна одиниці виміру товару
визначаються сторонами у Специфікації,
що є Додатком №1 до цього Договору.

У відповідності до п. 1.7. Договору,
загальна ціна товару за цим Договором
становить 172331,19грн. (сто сімдесят дві
тисячі триста тридцять одна грн. 19 коп. )
з урахуванням ПДВ (28721,87грн.).

Так, матеріали справи містять
видаткову накладну №РН-0000027 від 19.11.2013,
на яку посилається позивач, в
підтвердження поставки відповідачу
товару - асфальтобетонної суміші тип
"Б", марка "1" кількістю 160.42000 т. на
загальну суму 172331,19рн. (а.с.12), яка
завірена печаткою Філії
"Новоград-Волинська ДЕД" та містить
підпис особи про отримання товару.

Враховуючи заперечення відповідача
щодо отримання ним товару від позивача
за вказаною накладною, які ґрунтуються
на факті відсутності у накладній всіх
відповідних відміток, слід зазначити
наступне.

За ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Тобто, факт здійснення відповідачем
господарської операції, а саме,
поставка товару відповідачу повинна
підтверджуватися первинними
бухгалтерськими документами.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Накладна - первинний разовий документ
по обліку товарно-матеріальних
цінностей, який для надання їй
юридичної сили і доказовості повинен
мати обов'язкові вищезазначені
реквізити. Накладні застосовуються в
усіх підприємствах і є виправданими
документами на надходження або відпуск
матеріальних цінностей.

Первинні документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого
складено документ;

- зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції;

- посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції (ч.2 ст.1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні").

Згідно п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.95, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції.

Із видаткової накладної №PH-0000027 від
19.11.2013 вбачається, що вона видана на
виконання Договору №№ДГ-№109 від 01.10.2013,
відображає зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції. У графі
"Відвантажив (ла), накладна підписана та
скріплена печаткою позивача. У графі
"Отримав (ла), накладна підписана та
скріплена печаткою Філія
"Новоград-Волинська ДЕД". Тобто
зазначена накладна в повній мірі
відображає факт поставки позивачем
19.11.2013 визначеного сторонами в Договорі
товару та отримання його Філією
"Новоград-Волинська ДЕД" на суму
172331,19грн.

Водночас слід зазначити, що норми
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
не містять вимог щодо доказів поставки
товарів та надання послуг.

Згідно преамбули вказаного Закону, ним
визначаються правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні. При
цьому, ст.9 Закону визначає підставу для
бухгалтерського обліку господарських
операцій - первинні та зведені облікові
документи, а також вимоги до реквізитів
вказаних документів.

Отже, норми вказаного Закону не
регулюють спірні правовідносини,
оскільки предметом спору не є
правильність ведення сторонами
бухгалтерського обліку або складання
фінансової звітності. Даний Закон не
містить вимог щодо підтвердження факту
передачі товарів та надання послуг
певними доказами - документами з
визначеними ст.9 Закону реквізитами.
Неточність або неповнота відповідних
даних у первинних облікових документах
є підставою для застосування до
відповідальних за ведення
бухгалтерського обліку винних осіб
визначеної чинним законодавством
відповідальності.

За вказаних обставин, доводи
відповідача, можуть свідчити про
недоліки при оформленні процедури
отримання продукції та ніяким чином не
спростовують факт отримання Філією
"Новоград-Волинська ДЕД" товару на суму
172331,19грн., який, крім видаткової
накладної №PH-0000027 від 19.11.2013
підтверджується також
товарно-транспортними накладними з
відмітками Філії про його отримання
(а.с.13-16). До того ж, факт отримання
Філією товару за Договором №109 від
01.10.2013, згідно видаткової накладної
№PH-0000027 від 19.11.2013, підтверджено
підписаним сторонами Актом звіряння
взаєморозрахунків від 23.05.2014 (а.с. 27), де
також узгоджено заборгованість у
заявленому до стягнення розмірі.

Відповідно до ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За умовами п. 2.4. Договору, покупець
зобов'язаний сплатити постачальникові
загальну ціну товару після підписання
отримання товару в повному обсязі.

Таким чином, оскільки інших строків
проведення розрахунків за отриманий
товар Договором не визначено, у
відповідача виник обов'язок провести
розрахунки після прийняття товару..

Вказане спростовує твердження
відповідача про те, що строк
розрахунків не настав.

Водночас, зважаючи на обґрунтування
заперечень відповідача, зокрема,
ненаданням позивачем документів, що
стосуються товару, зокрема його якості,
слід зазначити, що за умовами Договору,
навіть у випадку обґрунтованості даних
тверджень, вказаний факт не впливає на
строки та порядок проведення
розрахунків.

Що стосується твердження відповідача,
що Договір підписано неуповноваженою
особою, слід зазначити наступне.

За приписами статті 92ЦК України
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону. Орган
або особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень. У
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

При цьому, приписами статті 241ЦК
України встановлено, що правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Схвалення таких дій можливе у різних
формах, зокрема шляхом подання
відповідної заяви, мовчазною згодою,
здійсненням дій, які свідчать про
прийняття правочину.

Як вбачається із Договору поставки
(а.с. 9-11), останній укладено Філією
"Новоград-Волинська ДЕД", яка, як
зазначалося вище, у відповідності до
пункту 3.3. Положення філії
"Новоград-Волинська ДЕД" (а.с. 48-51), може
від імені і за дорученням директора
підприємства укладати договори
відповідно до предмета діяльності
підприємства.

Відносини Філі з іншими суб'єктами
підприємницької діяльності будуються
на підставі договорів, що укладаються
Підприємством і доручень Підприємства.
Контроль за діяльністю Філії
здійснюється шляхом надання
Підприємству статистичної звітності і
податкових декларацій. Персональну
відповідальність за вірогідність
даних, відбитих у декларації і
статистичних звітах, актах виконаних
робіт і послуг несуть начальник і
головний бухгалтер Філії (п. 5.8.
Положення).

Слід зазначити, що матеріали справи,
крім Договору та накладної від 19.11.2013
містять Угоду про зарахування
зустрічних однорідних грошових вимог
від 29.11.2013 (а.с. 26), укладену між Філією
"Новоград-Волинська ДЕД" ДП
Житомирський облавтодор" та СТОВ
"Агроресурс", згідно якої, сторони,
маючи одна до одної зустрічні
однорідні вимоги, строк виконання яких
настав, дійшли до згоди на підставі п. 601
ЦК України про часткове зарахування
таких зустрічних однорідних вимог:

- Філія "Новоград-Волинська ДЕД" ДП
Житомирський облавтодор", відповідно
до Актів здачі-прийняття робіт (надання
послуг) є Кредитором на суму 13155,86грн., а
СТОВ "Агроресурс" є боржником;

- СТОВ "Агроресурс" відповідно до
видаткових накладних є Кредитором на
суму 179381,19грн., а Філія
"Новоград-Волинська ДЕД" ДП
"Житомирський облавтодор" є боржником;

- розмір взаємних вимог, які
погашаються становить 13155,86грн.;

- заборгованість Філії
"Новоград-Волинської ДЕД" ДП
"Житомирський облавтодор" перед СТОВ
"Агроресурс" після погашення взаємних
вимог становить 166225,33грн.

Враховучи п. 3.3. та п. 5.8. Положення про
Філію, зважаючи, що і спірна поставка
товару і зарахування зустрічних
однорідних вимог відбулися ще у
листопаді 2013, що що у будь-якому разі,
згідно статистичної звітності і
податкових декларацій було доведено
до відома відповідача, суд вважає, що
вказане свідчить про прийняття ДП
"Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України"
правочину до виконання, тобто про
набуття останнім прав та обов'язків за
Договором.

Доказів про відмову від прийняття
товару, його повернення відповідачеві
матеріали справи не містять. Доказів
визнання договору недійсним до
матеріалів справи також не надано.

Таким чином, станом на час вирішення
спору в суді зобов'язання відповідача
перед позивачем по оплаті за отриману
продукцію за видатковою накладною
№РН-0000027 від 19.11.2013 складають 166225,33грн.,
що вбачається також з довідки позивача
(а.с. 72) та не спростовано відповідачем.

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення сторін.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

При цьому, згідно 2.3. постанови Пленуму
Вищого господарського суду від 26.12.2011 №
18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позов обґрунтований,
підтверджується належними доказами,
які є в матеріалах справи, та підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32-34, 49, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (10003, Житомирська обл., м.
Житомир, вул. Перемоги, буд. 75, ід. код
32008278)

на користь Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроресурс" (11742,
Житомирська обл., Новоград-Волинський
р-н., с. Наталівка, вул. Пушкіна, буд. 16 А,
ід. код 32215839):

- 166225,33грн. основного боргу;

- 3324,51грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.07.2014.

Суддя
Вельмакіна Т.М.

1- до справи

2,3- сторонам (рек. з пов.)